УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2024 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження, за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_5 на ухвалу Казанківського районного суду Миколаївської області від 22 грудня 2023 року, якою відмовлено в задоволені подання державної установи «Казанківська виправна колонія (№ 93)» про застосування умовно-дострокового звільнення від покарання відносно засудженого ОСОБА_5 .

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_6

встановив:

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі засуджений просить ухвалу суду скасувати. Постановити нову ухвалу, якою застосувати до нього положення ст.81 КК України.

Короткий зміст ухвали.

Ухвалою суду, відмовлено в задоволені подання державної установи «Казанківська виправна колонія (№ 93)» про застосування умовно-дострокового звільнення від покарання відносно засудженого ОСОБА_5 .

Узагальнені доводи апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі засуджений вважає рішення суду незаконним та необґрунтованим. Вказує, що при прийняті рішення про відмову в задоволенні подання, суд помилково дійшов висновку про наявність у нього п`яти стягнень, оскільки відповідно до ч. 14 ст.134 КВК України, стягнення отримані ним в попередній період вже погашені та він рахується таким, що не має стягнень. На момент звернення до суду з поданням про умовно-дострокове звільнення він не мав жодної догани. Звертає увагу, що за цей час отримав 4 подяки та довів своє прагнення до виправлення.

Обставини встановлені судом першої інстанції.

До Казанківського районного суду Миколаївської області надійшло подання державної установи «Казанківська виправна колонія (№ 93)» про застосування умовно-дострокового звільнення від покарання відносно засудженого ОСОБА_5 .

Як вбачається з подання, під час відбування покарання в виправній колонії ВК-93 засуджений ОСОБА_5 зарекомендував себе задовільно, до праці відноситься позитивно, за що мав 4 заохочення з 2021 по 2023 роки. Вимоги режиму утримання порушував, мав 5 стягнень: 19.10.2020 році у вигляді догани за вилучення сім-карти ; 05.01.2021 році у виді суворої догани за вилучення мобільного телефону; 09.02.2021 році у вигляді 5 діб ДІЗО за порушення форми одягу ; 24.01.2022 року у вигляді суворої догани за не виконання законних вимог та 17.03.2022 року у вигляді суворої догани за вилучення заборонених предметів , які погашені , відбув необхідні 3/4 строку покарання, тому вважають що він своєю поведінкою довів своє виправлення, у зв`язку з чим до нього можливо застосувати умовно дострокове звільнення від покарання.

Відмовляючи в задоволенні подання суд, враховуючи дані про особу засудженого ОСОБА_5 в сукупності за весь період відбування ним покарання, зазначив, що подання державної установи «Казанківська виправна колонія (№ 93)» про застосування умовно-дострокового звільнення від покарання відносно засудженого ОСОБА_5 є передчасним, оскільки останній власною поведінкою і ставленням до праці не довів свого виправлення.

Обставини встановлені судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який вважав ухвалу суду законною та обґрунтованою, вивчивши матеріали судового провадження, суд апеляційної інстанції дійшов наступного.

Відповідно до ст. 81 КК України умовно дострокове звільнення може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Тобто, єдиною і достатньою підставою умовно - дострокового звільнення ( крім відбуття визначеної в законі частини строку покарання) є досягнення однієї з цілей покарання виправлення засудженого, що підтверджується його сумлінною поведінкою і ставленням до праці в процесі відбуття покарання, а також після фактичного відбуття засудженим не менш двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.

Відповідно до ст. 6 КВК України - виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

При вирішенні питання про можливість умовно-дострокового звільнення слід враховувати не тільки поведінку засудженого під час відбування покарання, а і сукупність даних, що характеризують його особу в цілому, а також характер та тяжкість злочинів, вчинених засудженим.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_5 по цій справі було засуджено: 18.05.2020 року Веселинівським районним судом Миколаївської області за ст. 186ч.2 КК України до 4 років позбавлення волі, за ст. 71 КК України за сукупністю вироків до даного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Веселинівського районного суду Миколаївської області від 29.06.2016 року остаточно до 4 років 3 місяців позбавлення волі. Початок строку: 06.10.2020 року, кінець строку: 06.01.2025 року. На день розгляду комісії від 15.12.2023 року відбув 3/4 частини строку покарання - 3 рік 2 місяці 9 дні, а невідбутий строк становить - 1рік 22 дні.

Під час відбування покарання в виправній колонії ВК-93 засуджений ОСОБА_5 зарекомендував себе задовільно, до праці відноситься позитивно, за що мав 4 заохочення з 2021 по 2023 роки. Вимоги режиму утримання порушував, мав 5 стягнень: 19.10.2020 році у вигляді догани за вилучення сім-карти; 05.01.2021 році у виді суворої догани за вилучення мобільного телефону; 09.02.2021 році у вигляді 5 діб ДІЗО за порушення форми одягу; 24.01.2022 року у вигляді суворої догани за не виконання законних вимог та 17.03.2022 року у вигляді суворої догани за вилучення заборонених предметів, які погашені, відбув необхідні 3/4 строку покарання, на день розгляду судом справи відбув 1 рік 15 днів. Приймає участь в програмі диференційованого виховного впливу " Духовне відродження " зарплату не отримував тільки в 2023 році, заборгованості по виконавчим листам не має, має особисті кошти- 21 грн. 64 коп.

Загалом за весь період відбування покарання засуджений ОСОБА_5 має 5 стягнень які погашені та зняті у встановленому законом порядку, та 4 заохочення.

Відмовляючи у задоволенні клопотання, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов до висновку про нестабільність процесу виправлення засудженого протягом всього періоду відбування покарання.

Апеляційний суд також погоджується з таким рішенням суду першої інстанції та вважає, що наявність у засудженого ОСОБА_5 5 стягнень, які хоча і погашені та зняті у встановленому законом порядку, проте свідчать про недостатність підстав для застосування умовно-дострокового звільнення від подальшого відбування покарання, оскільки не доводять виправлення засудженого та сумлінність його поведінки протягом всього строку відбування покарання.

Як вбачається з характеристики засуджений приймає участь в програмі диференційованого виховного впливу " Духовне відродження " зарплату не отримував тільки в 2023 році, заборгованості по виконавчим листам не має, має особисті кошти 21 грн. 64 коп. Крім того, вбачається, що раніше ОСОБА_5 неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності.

Доводи засудженого про те, що він довів своє виправлення не підтверджується матеріалами судової справи. З матеріалів провадження не вбачається, а засуджений ОСОБА_5 не надав в розпорядження суду доказів, які б давали підстави вважати, що він сумлінною поведінкою довів своє виправлення, та може бути умовно-достроково звільнений від відбування покарання.

Мотиви застосування умовно-дострокового звільнення на які посилається засуджений ОСОБА_5 в своїй апеляційній скарзі не передбачені чинним законодавством, що виключає можливість для суду звільнити останнього умовно-достроково.

Умовно-дострокове звільнення застосовується в кожному конкретному випадку індивідуально, вирішується на розсуд суду і відноситься до дискреційних повноважень суду, у зв`язку з чим апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність у ОСОБА_5 сформованої правослухняної поведінки та не доведення свого виправлення.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції вірно дійшов до висновку про нестабільність процесу виправлення засудженого протягом всього періоду відбування покарання та неготовність його до самокерованої правослухняної поведінки, у зв`язку з чим ухвалив рішення у відповідності з вимогами статті 81 КК України та статей 537, 539 КПК України.

Ухвала суду першої інстанції є законною, обґрунтованою та вмотивованою, а тому підстав для її скасування немає, а відтак і для задоволення апеляційної скарги засудженого.

Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 418, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд

П о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Ухвалу Казанківського районного суду Миколаївської області від 22 грудня 2023 року, якою відмовлено в задоволені подання державної установи «Казанківська виправна колонія (№ 93)» про застосування умовно-дострокового звільнення від покарання відносно засудженого ОСОБА_5 залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді