Справа № 346/2442/24
Провадження № 1-в/346/163/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2024 р.м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

з участю: секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

представника ДУ

"Коломийська виправна колонія № 41" ОСОБА_4

засудженого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Коломия подання начальника ДУ «Коломийська виправна колонія (№41)» про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання у виді позбавлення волі

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Пужники, Тлумацького району, Івано-Франківської області, громадянина України, з середньою освітою, до арешту проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

раніше судимого: 15.03.2019 року Тлумацьким районним судом Івано-Франківської області за ст.. 185 ч.2, ст. 185 ч.3, ст.. 69 ч.1, ст.. 70 ч.1 КК України до 6 місяців арешту;

Засудженого: 27.11.2020 року Тлумацьким районним судом Івано-Франківської області за ст.. 185 ч.2, ст. 185 ч.3, ст.. 70 ч.1, 4 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі. У строк відбування покарання за даним вироком зараховано повністю відбуте покарання за попереднім вироком Тлумацького районного суду від 15.03.2016р. у виді 6 місяців арешту.

06.07.2021р. Тлумацьким районним судом Івано-Франківської області за ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 186, ч.1 ст. 71 КК України до 4 років 3 місяців позбавлення волі. Зараховано у строк відбування покарання за даним вироком частково відбуте покарання за попереднім вироком Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 27.11.2020р.

Початок строку: 03.04.2021 р.

Кінець строку: 03.01.2025 р.

В С Т А Н О В И В:

Начальник ДУ «Коломийська виправна колонія (№41)» звернувся до Коломийського міськрайонного суду з поданням про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання ОСОБА_5 . В його обґрунтування зазначив, що даний засуджений на теперішній час відбув понад 2/3 строку призначеного йому покарання. За період відбування покарання в ДУ «Івано-Франківська установа виконання покарань №12» порушень режимних вимог не допускав, стягнення не накладались, заходи заохочення не застосовувались. В ДУ «Коломийська виправна колонія (№41)» прибув 14.05.2021р. За час відбування покарання допускав порушення встановленого порядку відбування покарання, за що було накладено два стягнення, які на даний час погашені. Тричі відносно засудженого застосовувались заохочення. ОСОБА_5 працевлаштований у виробничій майстерні установи. До роботи відноситься сумлінно, трудову дисципліну не порушує. У відношенні до представників адміністрації ввічливий, тактовний. Реалізував програму диференційного виховного впливу на засуджених « ОСОБА_6 ». У відношенні з іншими засудженими не конфліктний, підтримує стосунки із засудженими позитивної спрямованості. Підтримує зв`язок з родичами шляхом побачень та телефонних дзвінків, отримує від них передачі. Свою вину у вчиненні злочину визнав, виконавчий лист до установи не поступав. Оскільки засуджений своєю поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, ініціатор подання просив вирішити питання щодо можливого умовно-дострокового звільнення ОСОБА_5 .

В судовому засіданні представник ДУ «Коломийська виправна колонія (№41)» ОСОБА_4 подання не підтримав та просив в його задоволенні відмовити. Свою позицію мотивував тим, що після направлення матеріалів відносно ОСОБА_5 до суду, останній порушив режим відбування покарання, за що на нього було накладено стягнення у виді попередження.

Прокурор в судовому засіданні також просила в задоволенні подання відмовити, через те. що засуджений не довів свого виправлення, після направлення подання щодо нього до суду порушив умови відбування покарання, що є ознакою його несумлінної поведінки.

Засуджений ОСОБА_5 в судовому засіданні просив суд задовольнити подання та звільнити його умовно-достроково на невідбутий ним строк покарання. При цьому підтвердив, що дійсно був притягнутий до дисциплінарної відповідальності за порушення режиму утримання. З накладеним на нього стягненням згідний та його не оскаржував.

Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали подання та особової справи засудженого, суд вважає, що подання не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що вироком Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 27.11.2020р. ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185 КК України та на підставі ст.. 70 ч.1, 4 КК України призначено йому остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців. У строк відбування покарання ОСОБА_5 за даним вироком зараховано повністю відбуте обвинуваченим покарання за попереднім вироком Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 15.03.2019р. у виді 6 місяців арешту.

Ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 01.02.2021р. вирок Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 27.11.2020р. щодо ОСОБА_5 залишено без змін.

Згідно протоколу затримання особи, ОСОБА_5 був затриманий 03.04.2021р. на підставі вироку Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 27.11.2020р.

Вироком Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 06.07.2021р.ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 186 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки. На підставі ст..71 КК України за сукупністю вироків до покарання призначеного за цим вироком частково приєднано покарання за вироком Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 27.11.2020р., та призначено ОСОБА_5 остаточне покарання у виді 4 років 3 місяців позбавлення волі. Строк покарання рахувати з моменту його фактичного затримання 03.04.2021р., зарахувавши в строк відбування покарання за даним вироком частково відбуте обвинуваченим покарання за попереднім вироком Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 27.11.2020р.

Відповідно до правил ч.1 ст.81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі на певний строк, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.

Згідно з положеннями ч.2, 3 вказаної статті, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим: не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний нетяжкий злочин або кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона засуджена до позбавлення волі.

Згідно п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року №2 Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність: при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання - того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Пленум Верховного Суду України в п. 17 своєї постанови N 2 від 26.04.2002 року Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, зазначає, що судам слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Отже, однією з головних умов для умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування покарання є доведеність виправлення засудженого, тобто готовність до: самокерованої поведінки, сприйняття встановлених у суспільстві норм та правил поведінки, дотримання норм чинного законодавства.

Передумовою дострокового звільнення є саме «бездоганна» поведінка засудженого протягом всього строку відбування покарання.

Відповідно до ст. 6 КВК України, виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Критерієм сумлінної поведінки є неухильне дотримання всіх вимог режиму місця відбування покарання та виконання всіх покладених на засудженого обов`язків.

З матеріалів особової справи вбачається, що відбуваючи покарання в ДУ «Івано-Франківська установа виконання покарань №12» засуджений порушень вимог режиму утримання жодного разу не допускав, дисциплінарні стягнення на нього не накладалися, заохочення не застосовувались.

З 14.05.2021р. ОСОБА_5 відбуває своє покарання в ДУ «Коломийська виправна колонія (№41)», в якій двічі (18.06.2021р. та 18.02.2022р) до нього застосовувались дисциплінарні стягнення у виді попередження за порушення розпорядку дня та за порушення правил користування планшетним пристроєм та порядку організації надання засудженим доступу до глобальної мережі Інтернет. Вказані стягнення були погашені.

Після вчинення вищевказаних порушень умов відбування покарання, засуджений змінив свою поведінку та тричі заохочувався подяками за виконання покладених на нього обов`язків та додержання правил поведінки, встановлених Кримінально-виконавчим кодексом та правилами внутрішнього розпорядку колонії, дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці у ІІ кварталі 2022р. (04.07.2022р.), у ІV кварталі 2022р. (04.01.2023р.) та у І кварталі 2024р. (01.04.2024р.)

Проте, під час перебування матеріалів подання відносно засудженого на розгляді в суді, постановою начальника ДУ «Коломийська виправна колонія (№41)» від 24.05.2024р. на ОСОБА_5 за порушення режиму відбування покарання, а саме за куріння у не відведеному для цього місці, було накладено дисциплінарне стягнення у виді попередження.

Таким чином, суд приходить до висновку про недоведеність сумлінної поведінки засудженого, оскільки він за час відбування покарання не завжди дотримувався всіх режимних вимог та виконував покладені на нього обов`язки, його поведінка протягом усього часу відбування покарання не була бездоганною .

Відповідно до змісту характеристики на засудженого слідує, що ОСОБА_5 дотримується санітарно-гігієнічних норм, підтримує охайний зовнішній вигляд. У відношенні до представників адміністрації ввічливий, тактовний. Приймає участь в програмі диференційованого виховного впливу на засуджених «Підготовка до звільнення» та «фізкультура і спорт». Реалізував програму диференційованого виховного впливу на засуджених «Професія». За характером тихий, спокійний. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний. Підтримує зв`язок з родичами шляхом телефонних дзвінків, побачень, отримує від них передачі. Вину у вчиненні злочину визнав повністю, виконавчі листи не надходили.

Крім цього, вказано, що засуджений бере активну участь у заходах установи, не допускає порушень, має бажання змінити своє життя та підтверджує це своїми вчинками. Має позитивні плати на майбутнє та стійку мотивацію на зміну способу життя, поведінки, переконань.

Чесним ставленням до праці є постійна старанність у роботі, прагнення до кращого виконання дорученої роботи, підвищення кваліфікації, бережливе ставлення до матеріалів та обладнання. Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.

З матеріалів особової справи засудженого вбачається, що ОСОБА_5 в липні 2021 року звернувся із заявою, якою просив залучити його позачергово без оплати праці до робіт з благоустрою установи для поліпшення житлово-побутових умов засуджених (а.о.с. 48). Наказом начальника установи від 26.07.2021р. був зарахований у робочу бригаду (а.о.с. 49).

Зі змісту характеристики від 07.04.2022р. (а.о.с. 64) вбачається, що засуджений залучається до робіт по благоустрою місць позбавлення волі. До роботи відноситься посередньо. Не допускає порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці. Законні вимоги персоналу установи виконує під контролем.

При цьому, в рапорті старшого інспектора ВІГЗ ОСОБА_7 від 17.06.2022р. (а.о.с. 73) вказано, що ОСОБА_5 працевлаштований в кухні-їдальні для засуджених де займає посаду робітника їдальні. До роботи відноситься добросовісно та якісно, поставлені завдання завжди виконує вчасно. Дбайливо ставиться о майна установи і предметів якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує тільки за призначенням.

В характеристиці, затвердженій станом на 01.12.2022р. також зазначено, що засуджений залучався до робіт по благоустрою установи та поліпшення житлово-побутових умов засуджених. До роботи відносився добросовісно (а.о.с. 76).

Суд також враховує документи щодо працевлаштування засудженого ОСОБА_5 , які були долучені до матеріалів подання. Як слідує з довідки № 88 про працевикористання засудженого, ОСОБА_5 протягом 2021-2023 років працевлаштований не був, заробітна плата йому не нараховувалась. Протягом першого кварталу 2024 року ним було відпрацьовано по 19 днів у січні та лютому та 18 днів у березні, загальна сума зароблених коштів за 3 місяці становить 17872 грн. 00 коп.

Відтак, судом було встановлено, що ОСОБА_5 за весь період відбування покарання був працевлаштований лише безпосередньо перед направленням матеріалів подання до суду. До 2024 року не працював, і як свідчать матеріали його особової справи, лише періодично залучався до робіт по благоустрою установи та в їдальню засуджених, при цьому конкретних відомостей про інтенсивність таких залучень з матеріалів встановити неможливо.

З матеріалів подання також слідує, що ризик вчинення повторного кримінального правопорушення ОСОБА_5 та ризик ймовірної небезпеки для суспільства оцінюється як середній.

Відповідно до висновку комісії установи щодо виправлення засудженого, складеного перед направленням матеріалів подання щодо засудженого до суду, вбачається, що з урахуванням аналізу критеріїв оцінки виправлення засудженого, характеристики під час відбування покарання, психологічної характеристики, підсумкової оцінки ризику вчинення повторного кримінального правопорушення та результатів індивідуальної програми соціально-виховної роботи, ОСОБА_5 набрав 91 бал, що свідчить про те, що засуджений довів своє виправлення.

Проте, з висновком комісії установи суд в повній мірі погодитись не може та звертає свою увагу на те, що засуджений ОСОБА_5 за весь час відбування покарання мав 3 заохочення та 3 стягнення, два з яких хоч і були погашені у встановленому законом порядку, але характеризують особу засудженого в цілому і свідчать про те, що засуджений на даний час не довів своє виправлення, додатковим підтвердженням чому являється третє отримане ним стягнення в період перебування подання відносно нього в суді на розгляді.

З огляду на вказане, суд дійшов висновку, що лінія поведінки та спосіб життя засудженого за весь час відбуття покарання не були постійними та стабільними, оскільки його поведінка та ставлення до праці зазнавали періодичних змін то в сторону покращення, то в сторону погіршення.

В зв`язку з цим, суд, оцінюючи у сукупності всі дані, які слугують чинником для визнання поведінки засудженого такою, що свідчить про його виправлення, вважає, що процес виправлення ОСОБА_5 не досяг тієї стадії, на якій відбування засудженим призначеного покарання у вигляді позбавлення волі перестає бути доцільним і подальше його виправлення можливе в інших умовах, без ізоляції від суспільства.

Таким чином, суд вважає, що мета покарання щодо виправлення засудженого в даному випадку не досягнута та відсутні усі правові ознаки, які б переконливо свідчили, що засуджений довів своє виправлення, а тому відсутні підстави для умовно-дострокового звільнення ОСОБА_5 від подальшого відбування покарання.

Отже, оскільки «бездоганної» поведінки засудженого протягом усього строку відбування покарання не встановлено, суд вважає, що ОСОБА_5 не довів своє виправлення та відмовляє в задоволенні подання про його умовно-дострокове звільнення.

На підставі наведеного, керуючись ст.6 КВК України, ст.81 КК України, ст.336, 537, 539 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні подання начальника ДУ «Коломийська виправна колонія (№41)» про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання у виді позбавлення волі засудженого ОСОБА_5 відмовити.

На ухвалу може бути подано апеляцію до Івано-Франківського апеляційного суду через Коломийський міськрайонний суд протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим - протягом семи днів з моменту вручення йому копії цієї ухвали.

Повний текст ухвали складено та оголош ено 03.06.2024р. о 09:00 год.

Головуючий суддя : ОСОБА_1