ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 червня 2024 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

судді - доповідача ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2

ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги адвоката ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , адвокатів ОСОБА_7 і ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 та обвинуваченого ОСОБА_10 на ухвалу Першотравневого районного суду м. Чернівці від 18 червня 2024 року, -

У С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст судового рішення.

Цією ухвалою, клопотання прокурора задоволено.

Застосовано до обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній Установі Чернівецький слідчий ізолятор, строком до 60 (шістдесяти) діб, тобто до 16 серпня 2024 року.

Застосовано до обвинуваченого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній Установі Чернівецький слідчий ізолятор, строком до 60 (шістдесяти) діб, тобто до 16 серпня 2024 року.

Застосовано до обвинуваченого ОСОБА_10 ,

ІНФОРМАЦІЯ_3 №725/4960/24 Головуючий суддя І інстанції:

ОСОБА_11

Провадження №11-кп/822/264/24 Суддя - доповідач: ОСОБА_1

Категорія ст. 199, 331 КПК України

року народження, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній Установі Чернівецький слідчий ізолятор, строком до 60 (шістдесяти) діб, тобто до 16 серпня 2024 року.

Застосовано до обвинуваченого ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній Установі Чернівецький слідчий ізолятор, строком до 60 (шістдесяти) діб, тобто до 16 серпня 2024 року.

Одночасно для забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_6 обов`язків, встановлених КПК України, визначено альтернативний запобіжний захід у виді застави в розмірі двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 757000 (сімсот п`ятдесят сім тисяч) грн., яка може бути внесена як самими підозрюваними, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на наступний депозитний рахунок: Одержувач ТУ ДСА України в Чернівецькій області, , МФО 820172, банк: Державна казначейська служба України, м.Київ, рахунок:UA0008745, призначення платежу застава (із зазначенням інформації про ухвалу суду, прізвище ім`я по-батькові підозрюваного).

Одночасно для забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_9 обов`язків, встановлених КПК України, визначено альтернативний запобіжний захід у виді застави в розмірі двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 757000 (сімсот п`ятдесят сім тисяч) грн., яка може бути внесена як самими підозрюваними, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на наступний депозитний рахунок: Одержувач ТУ ДСА України в Чернівецькій області, , МФО 820172, банк: Державна казначейська служба України, м.Київ, рахунок:UA0008745, призначення платежу застава (із зазначенням інформації про ухвалу суду, прізвище ім`я по-батькові підозрюваного).

Одночасно для забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_10 обов`язків, встановлених КПК України, визначено альтернативний запобіжний захід у виді застави в розмірі двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 757000 (сімсот п`ятдесят сім тисяч) грн., яка може бути внесена як самими підозрюваними, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на наступний депозитний рахунок: Одержувач ТУ ДСА України в Чернівецькій області, , МФО 820172, банк: Державна казначейська служба України, м.Київ, рахунок:UA0008745, призначення платежу застава (із зазначенням інформації про ухвалу суду, прізвище ім`я по-батькові підозрюваного).

Одночасно для забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_12 обов`язків, встановлених КПК України, визначено альтернативний запобіжний захід у виді застави в розмірі двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 757000 (сімсот п`ятдесят сім тисяч) грн., яка може бути внесена як самими підозрюваними, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на наступний депозитний рахунок: Одержувач ТУ ДСА України в Чернівецькій області, , МФО 820172, банк: Державна казначейська служба України, м.Київ, рахунок:UA0008745, призначення платежу застава (із зазначенням інформації про ухвалу суду, прізвище ім`я по-батькові підозрюваного).

Обвинувачені або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.

У разі внесення застави покладено на кожного із обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_12 наступні обов`язки:

- прибувати до суду за першою вимогою;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому вони будуть перебувати, без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування між собою та зі свідками обвинувачення.

Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначено до 16.08.2024 року.

Роз`яснено кожному із обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_12 , що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок ТУ ДСА коштів має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа місця ув`язнення має негайно здійснити розпорядження про звільнення з-під варти та повідомити усно і письмово слідчого, прокурора та Першотравневий районний суд м. Чернівці.

У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, обвинувачений зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

Доводи апеляційних скарг учасників провадження.

У своїй апеляційній скарзі захисник ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 вважає зазначену ухвалу слідчого судді незаконною у зв`язку з істотними порушеннями кримінального процесуального закону, з огляду на що, дана ухвала повинна бути скасована.

Зазначає, що всупереч вимогам ст. 177 КПК України, судом не враховано, що матеріали справи не містять жодних переконливих даних, які б свідчили про те, що ОСОБА_6 перебуваючи на волі, буде порушувати покладені на нього обов`язки та ухилятиметься від слідства чи суду або перешкоджатиме встановленню істини по справі; слідчим суддею на підставі матеріалів кримінального провадження не надано належної оцінки всім обставинам даної справи; судом не обґрунтовано недостатність застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою.

До того ж, сама по собі тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 , не може бути підставою для обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на досудовому слідстві.

А тому, слідчий суддя при прийнятті оскаржуваної ухвали прийшов до передчасного висновку про наявність ризиків, встановлених ч.2 ст. 177 КПК України.

Крім того, суд першої інстанції не розглянув можливості застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів та не надав оцінки сукупності всім обставинам справи, а застосований до ОСОБА_6 найсуворіший вид запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є безпідставним та недоцільним.

При цьому звертає увагу на те, що визначений слідчим суддею розмір застави - 757000 (сімсот п`ятдесят сім тисяч) гривень є непомірно високим, що нівелює взагалі можливість його застосування.

Окрім того вказує, що клопотання прокурора є неналежним та таким, що суперечить вимогам КПК, оскільки суд не вправі у підготовчому засіданні під час підготовки справи до судового розгляду продовжити запобіжний захід, який застосований слідчим суддею в межах досудового розслідування та до підозрюваного, в той час як до обвинуваченого ОСОБА_6 суд першої інстанції запобіжний захід не застосовував.

Просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 ..

Адвокати ОСОБА_7 і ОСОБА_8 в інтересах свого підзахисного ОСОБА_9 у своїй скарзі вважають ухвалу суду першої інстанції від 18.06.2024 року в частині визначення розміру застави відносно останнього безпідставною, необґрунтованою та винесеною з порушенням норм кримінально процесуального закону.

Будь якого обґрунтування визначення розміру застави саме в сумі 757 000 грн. ухвала суду від 18.06.2024 року щодо обвинуваченого ОСОБА_9 взагалі не містить, при тому що об`єм обвинувачення та його участь в порівнянні з іншими обвинуваченими по справі є найменшою. Розмір застави, визначений судом, є надто великий для особи, яка тимчасово не працює, раніше не судима та характеризується виключно позитивно.

Вважають, що такий запобіжний захід, як цілодобовий домашній арешт або зменшення застави до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, спроможний забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_9 повного мірою, але суд не надав оцінки вказаним обставинам.

Визначаючи ОСОБА_9 заставу в розмірі 757000 грн., суддя не навів виключних обставин, чому він вважає за необхідне встановити саме такий розмір застави.

Аналізуючи зазначене та враховуючи дані про особу підозрюваного, вважають, що сума застави повинна визначатись тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, у випадку ухилення від суду, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати розгляду справи, а тому обвинуваченому ОСОБА_9 необхідно було визначити заставу в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних громадян.

Неправильна оцінка судом даних про обвинуваченого ОСОБА_9 , його майновий стан та його процесуальну поведінку, в свою чергу призвела до помилкового висновку про визначення розміру застави, який є необґрунтованим та непомірним для обвинуваченого.

Просять скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову ухвалу, якою визначити ОСОБА_9 заставу у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Обвинувачений ОСОБА_10 у своїй апеляційній скарзі просив застосувати більш м`який запобіжний захід, а саме цілодобовий домашній арешт або зменшити суму застави, так як на даний час його матір онко хвора, у неї рак четвертої стадії і їй потрібен цілодобовий нагляд, крім нього у неї нікого немає, хто міг би за нею доглядати.

Мотиви суду.

Встановивши суть ухвали та вимоги апеляційних скарг адвоката ОСОБА_5 захисника обвинуваченого ОСОБА_6 , захисників обвинуваченого ОСОБА_9 адвокатів ОСОБА_7 і ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_10 , перевіривши наявні матеріали з кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до ч.4 ст. 422-1 КПК України, розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.

Зважаючи на те, що ні апелянти, ні інші учасники кримінального провадження не заявляли клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін, колегія суддів, керуючись вищевказаною нормою, розглядає подані апеляційні скарги сторонами без участі сторін кримінального провадження.

Згідно ч.1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

У відповідності до ч.3 ст. 331 КПК України, за наявності клопотань, суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Згідно з вимогами ч.2 ст. 331 КПК України, вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою ст. 177 КПК України.

Ухвалюючи рішення про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою, районний суд повинен з`ясувати доцільність продовження застосування запобіжного заходу, що у свою чергу повинно відповідати ризикам та обставинам, передбаченим статтями 177178 КПК України, у їх зіставленні з конкретними фактами, встановленими учасниками судового провадження.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції дотримався вказаних вимог закону у повній мірі.

Встановлено, що в Першотравневому районному суді м. Чернівці на розгляді перебуває кримінальне провадження №0000677 від 20.11.2023 по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 27 ч.3 ст. 307, ч.3 ст. 28 ч.2 ст. 310, ч.3 ст. 28 ч.3 ст. 313, ч.2 ст. 209 КК України, ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 27 ч.3 ст. 307, ч.3 ст. 28 ч.2 ст. 310, ч.3 ст. 28 ч.3 ст. 313 КК України.

Стороною обвинувачення було дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні в матеріалах кримінального провадження докази свідчать про об`єктивний зв`язок обвинувачених із вчиненням інкримінованого їм діяння.

Вирішуючи питання продовження строку тримання під вартою обвинувачених у даному кримінальному провадженні, зокрема ОСОБА_6 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , суд належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою та обґрунтовано дійшов висновку про існування ризиків можливої протиправної поведінки останніх.

Так, вказаний запобіжний захід продовжений обвинуваченим на стадії судового провадження під час підготовчого судового засідання в порядку ст.ст. 314, 315 КПК України.

Апеляційною інстанцією встановлено, що рішення про обрання запобіжного заходу обвинуваченим у виді тримання під вартою, суддею прийнято на стадії підготовчого судового засідання (ст. 315 КПК України), яка в цілому відноситься вже до стадії судового провадження та підлягає апеляційному оскарженню і враховуючи вимоги ст. 9 КПК України, колегія суддів дійшла висновку про можливість прийняття та розгляду цієї апеляційної скарги, з огляду на практику ЕСПЛ та ст. 6 Європейської конвенції з прав людини, оскільки мова йде про право на свободу та особисту недоторканість в розрізі ст. 5 Конвенції.

Згідно обвинувального акту, ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_12 обвинувачуються, зокрема у вчиненні умисного особливо тяжкого злочину, передбаченого ч.3 ст. 307 КК України, а отже, у випадку визнання їх винуватими, обвинуваченим може загрожувати покарання у виді позбавлення волі на строк від 9 до 12 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Враховуючи, що розгляд цього кримінального провадження в суді лише розпочато, а також обставини, характер і тяжкість інкримінованих діянь обвинуваченим, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що ризики, які були наявні раніше, зокрема: обвинувачені можуть переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків та інших підозрюваних у цьому кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення, - не зменшилися та продовжують існувати.

Також судом враховано й те, що на час вирішення питання про продовження ОСОБА_6 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 обраного запобіжного заходу, докази щодо їх офіційного працевлаштування, наявність тісних соціальних зв`язків відсутні, таким чином обвинувачені можуть перешкоджати розгляду кримінального провадження.

Такий висновок суду першої інстанції узгоджується і з практикою Європейського суду з прав людини, який посилаючись на практику застосування ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у рішеннях «Кудла проти Польщі» та «МакКей проти Сполученого Королівства» констатував, що основною метою ст. 5 Конвенції є запобігання свавільному або необґрунтованому позбавленню свободи. Проте, безперервне тримання під вартою є виправданим лише за умови, якщо у справі наявний значний суспільний інтерес, який переважає принцип поваги до особистої свободи.

З огляду на вищенаведене колегія суддів погоджується з позицією суду і вважає, що доводи апелянтів такими, що не спростовують висновків судді викладених в оскаржуваному рішенні.

Доводи апелянтів про скасування запобіжного заходу, чи обрання іншого більш м`якого, а саме у вигляді цілодобового домашнього арешту чи зменшення суми застави в інтересах своїх підзахисних, не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки більш м`який запобіжний захід у даному випадку не буде співмірним доведеним ризикам та інкримінованого обвинуваченим злочину.

Надаючи оцінку доводам апеляційних скарг учасників щодо розміру визначеної застави, яка є необґрунтованою та непомірною високою для обвинувачених, колегія суддів виходить з такого.

Відповідно до ч.4 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

В контексті справи «Mangouras v. Spain» (рішення від 28.09.2010 р., заява №12050/04) зазначається, що заявник, посилаючись на п.3 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, стверджував, що сума застави у його справі була необґрунтовано високою та не враховувала конкретні обставини й умови його особистого життя. ЄСПЛ визнано законними та обґрунтованими дії національних судів щодо обрання підозрюваному розміру застави, який значно перевищував наявні активи, поточні доходи підозрюваного, тощо, беручи до уваги особливий характер справи заявника та шкоду, завдану кримінальним правопорушенням, та зазначено, що навіть якщо сума застави визначається виходячи із характеристики особи обвинуваченого та його матеріального становища, за певних обставин є обґрунтованим врахування також і суми збитків, у заподіянні яких ця особа обвинувачується.

При визначенні обвинуваченим альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, слідчий суддя виходив з обставин кримінальних правопорушень в яких обвинувачуються ОСОБА_6 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , те що в них немає сталих соціальних зв`язків та офіційно не працевлаштовані, основним джерелом їх доходів є збут наркотичних засобів та психотропних речовин, при цьому врахувавши їх матеріальний та сімейний стан, а також ризики, передбачені п.п.1,2,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Таким чином, суд дійшов вірного висновку про те, що жодний більш м`який запобіжний захід не гарантуватиме виконання обвинуваченими їх процесуальних обов`язків.

Колегія суддів також зауважує, що ч.2 ст. 422-1 КПК України передбачено вичерпний перелік документів, які можуть бути витребувані суддею-доповідачем з суду першої інстанції у разі необхідності перевірки обставин, які підтверджують наявність ризиків, що стали підставою для продовження строку тримання під вартою.

За таких обставин, колегія суддів позбавлена можливості дати оцінку всім доводам апелянтів наведеним у скаргах, оскільки обмежена відсутністю матеріалів кримінального провадження для повного дослідження заявлених доводів.

На підставі викладеного, доводи апеляційних скарг учасників провадження не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, а тому її слід залишити без задоволення.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для зміни чи скасування оскаржуваної ухвали, колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст.ст. 176-178, 183, 331, 407, 418, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги адвокатів ОСОБА_5 , ОСОБА_7 і ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_10 залишити без задоволення, а ухвалу Першотравневого районного суду м. Чернівці від 18 червня 2024 року без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

Головуючий: ОСОБА_1

Судді : ОСОБА_2

ОСОБА_3