233 № 233/2691/24
У Х В А Л А

про обрання запобіжного заходу

05 червня 2024 року м. Костянтинівка

Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в режимі відеоконференції обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000082 від 28 лютого 2024 року по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Костянтинівка, Донецької області, українця, громадянина України, не одруженого, з середньо-спеціальною освітою, який не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий:

-вироком Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 29.01.2024 за ч.1 ст.309 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки, відповідно до ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим терміном на 1 рік,

у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,

ВСТАНОВИВ:

08 травня 2024 року до Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області надійшов обвинувальний акт по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за № 0000082 від 28 лютого 2024 року по обвинуваченню ОСОБА_4 у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України який затверджено прокурором Костянтинівської окружної прокуратури Донецької області ОСОБА_3 07 травня 2024 року.

08 травня 2024 року відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями головуючим суддею визначено суддю ОСОБА_1 .

Ухвалою суду від 10 травня 2024 року по вказаному кримінальному провадженню призначено підготовче судове засідання.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні звернувся до суду з клопотанням про обрання запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 у вигляді особистого зобов`язання, зважаючи на те, що ризики, передбачені п. п. 1, 5 ст. 177 КПК України станом на теперішній час не перестали існувати. Наполягав, що саме такий запобіжний захід здатний забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого. Також вважав можливим призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту у відкритому судовому засіданні.

Обвинувачений в судовому засіданні не заперечував стосовно клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу.

Захисник підтримав позицію свого підзахисного.

Суд, вислухавши учасників судового провадження та вивчивши клопотання прокурора та сторони захисту дійшов такого висновку.

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення за наступних обставин: на початку грудня 2023 року, у денний час доби, більш точної дати та часу встановити не представилось можливим, ОСОБА_4 біля буд. АДРЕСА_2 , на обочині дороги, побачив гранату типу Ф-1 (1од.). В цей час у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, направлений на незаконне придбання вищевказаного бойового припасу. Негайно реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , достовірно знаючи, що виявлений ним предмет є бойовим припасом, зберігання і носіння яких без відповідного дозволу є незаконним, підняв гранату типу Ф-1 (1од.), щоб перенести до місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , тим самим здійснив незаконне придбання бойового припасу, без передбаченого законом дозволу та почав незаконно, умисно його зберігати.

Далі, продовжуючи свою злочинну діяльність, у вказаний день та час ОСОБА_4 , перебуваючи на вищевказаному місці, діючи умисно, незаконно, переніс гранату типи Ф-1 (1од.) до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , тим самим здійснив незаконне умисне носіння бойового припасу, без передбаченого законом дозволу. Після чого ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем свого проживання, за адресою: АДРЕСА_2 , відокремив запал типу УЗРГМ від корпусу гранати типу Ф-1 та обгорнувши ганчіркою і поклав у полімерний пакет, після чого закопав на території вищевказаного домоволодіння та продовжив незаконно, умисно зберігати бойові припаси у розібраному стані у вигляді запалу типу УЗРГМ та корпусу гранати типу Ф-1 без передбаченого законом дозволу до 28.02.2024, поки його дії не були викриті співробітниками поліції.

28 лютого 2024 року в період часу з 15 години 10 хвилин до 15 години 39 хвилини під час проведення у встановленому законом порядку огляду місця події, а саме: домоволодіння АДРЕСА_2 , за місцем проживання ОСОБА_4 , було виявлено та вилучено:

- корпус оборонної осколкової ручної гранати типу Ф-1 (1од), виготовлений промисловим (заводським) способом, який споряджено вибуховою речовиною. Корпус гранати Ф-1 (окремо без запалу) до категорії бойових припасів не відноситься, є вибуховою речовиною у вигляді конструктивно оформленого заряду (розташованого в металевій оболонці). Конструктивно передбачено спорядження даних корпусів гранат, вибуховою речовиною групи бризантних (тротил) масою 50-56 грам;

- засіб підриву (засіб детонування) уніфікований запал ручної гранати модернізований дистанційної дії типу УЗРГМ (1од.), виготовлений промисловим (заводським) способом, який споряджений вибуховою речовиною. Запал типу УЗРГМ (окремо без спорядженого корпусу гранати) до категорії бойових припасів не відносяться, є вибуховою речовиною у вигляді конструктивно оформленого заряду (розташованого в металевій оболонці). Конструктивно передбачено спорядження детонаторів даних запалів вибуховими речовинами групи ініціюючих та групи бризантних, які у конструкційному поєднанні - корпус гранати Ф-1 та запал типу УЗРГМ являються оборонною осколковою ручною гранатою типу Ф-1 (1од), вказана граната відноситься до категорій бойових припасів.

Тим самим, придбання, носіння та зберігання ОСОБА_4 , бойових припасів здійснено без передбаченого законом дозволу та в порушення вимоги «Положення про дозвільну систему», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 р. №576; п.п. 2,8,9,11,12 «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом МВС України № 622 від 21.08.1998 ( із змінами), а також вимоги Постанови Верховної Ради України від 17.06.1992 за № 2471-XII «Про право власності на окремі види майна», відповідно до положень якої (додаток № 1), відповідно до положень яких вказані вище вибухові речовини відносяться до видів майна, що не можуть перебувати у власності громадян, громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України та не є предметами, щодо яких може бути надано дозвіл МВС України, а тому доступ до цих предметів сторонніх осіб є значною загрозою інтересам держави та безпеки громадян.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілих і свідків, тощо.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність, зокрема, ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною 1 статті 177 КПК України.

Ризик - це невизначена подія, яка по суті, представляє собою ймовірність отримання несприятливих для суду подій, визначених у ч. 1 ст. 177 КПК України.

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій. При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний, обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Згідно зі ст. 179 КПК України особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.

Суд, не роблячи передчасних висновків, щодо вини обвинуваченого ОСОБА_4 у інкримінованому кримінальному правопорушенні, не даючи оцінки жодному доказу зібраному у справі, вважає за доцільне обрати останньому запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, приймаючи до уваги наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:

- ризик переховування від суду, що підтверджується тим, що суворість покарання у разі визнання його винуватим у скоєнні інкримінованого кримінального правопорушення у виді позбавлення волі на строк від 3 до7 років може бути визнана ним менш небезпечною, ніж втеча, крім того, судом враховано, що останній не з`явився без поважних причин на виклик до слідчого СВ ВП № 2 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області.

- ризик вчинення іншого кримінального правопорушення підтверджується тим, що ОСОБА_4 засуджений вироком Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 29 січня 2024 року за ч. 1 ст. 309 КК України, що свідчить про його схильність до вчинення кримінальних правопорушень;

За таких обставин, існують ризики, передбачені статтею 177 цього Кодексу, на які вказує прокурор. Отже, на даному етапі кримінального провадження застосування запобіжного заходу є об`єктивно необхідним з метою дієвості відповідного кримінального провадження.

Досліджені під час судового засідання та описані цією ухвалою ризики свідчать, що такий запобіжний захід як особисте зобов`язання здатний забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Таким чином, суд дійшов висновку про необхідність задоволення клопотання прокурора та застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання та для виконання ним процесуальних обов`язків доцільним є покладення на нього, таких передбачених у ч. 5 ст. 194 КПК України, обов`язків:

- прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;

- повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну свого місця проживання, роботи, навчання.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 314-316, 177, 179, 372, 395 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про обрання обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання задовольнити.

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання строком до 05 серпня 2024 року та покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 такі обов`язки:

-прибувати за кожною вимогою до прокурора або суду,

-повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_4 , що в разі невиконання обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Копію ухвали вручити обвинуваченому ОСОБА_4 , негайно, після її оголошення.

Контроль за виконанням ухвали слідчого судді покласти на прокурора.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення і оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1