КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Київського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_14 ,
суддів при секретарі судового засіданняОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві 29 травня 2024 року апеляційну скаргу прокурора відділу прокуратури АР Крим та м. Севастополя ОСОБА_5 , на ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 23 квітня 2024 року, відносно

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Вахрушево Луганської обл., громадянина України, можливе місце фактичного проживання: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України,

за участі: прокурора ОСОБА_7
ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою відмовлено старшому слідчому Слідчого управління Головного управління Національної поліції в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі ОСОБА_8 у задоволенні клопотання про обрання підозрюваному ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000118 від 07.08.2019, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України.

Не погоджуючись з таким рішенням, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого та обрати щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Вважає оскаржувану ухвалу незаконною та необгрунтованною, через істотні порушення вимог кримінального процесуального закону.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

З матеріалів судового провадження убачається, що Слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в АР Крим та м. Севастополі здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості якого 07 серпня 2019 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000118, за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України.

02 серпня 2019 року складено письмове повідомлення про підозру ОСОБА_6 та в зв`язку із неможливістю його вручення у передбачений ст. 278 КПК України спосіб, оскільки ОСОБА_6 перебуває на території Автономної республіки Крим, яка тимчасово окупована РФ, яка, відповідно до постанови Верховної Ради України від 27.01.2015 № 129-УІІІ «Про Звернення Верховної Ради України до Організації Об`єднаних Націй, Європейського Парламенту, Парламентської Асамблеї Ради Європи, Парламентської Асамблеї НАТО, Парламентської Асамблеї ОБСЄ, Парламентської Асамблеї ГУАМ, парламентів держав світу про визнання Російської Федерації державою-агресором», визнана державою-агресором.

Як зазначено у відповіді Департаменту міжнародно-правового співробітництва на лист № 14/2/2-67вих-14 від 02.10.2014, згідно із інформацією начальника Департаменту документального забезпечення Офісу Генерального прокурора № 33-С-37083 від 19.03.2019 AT «Укрпошта» припинено приймання всіх видів міжнародних відправлень призначення Російської Федерації. Можливість здійснювати відправлення поштової кореспонденції до вказаної країни на теперішній час відсутня. Відповідно, за вищевикладених умов немає можливості виконати вимоги Кримінального процесуального законодавства України та міжнародних договорів щодо вжиття необхідних заходів з метою отримання правової допомоги у кримінальному провадженні на території Російської Федерації.

Разом з цим, з метою виконання вимог КПК України, органом досудового розслідування повідомлення про підозру ОСОБА_6 опубліковано на офіційному вебсайті ГУНП в АР Крим та м. Севастополі.

Крім того, повістки про виклик ОСОБА_6 на 15, 16, 17 квітня 2024 року опубліковано в газеті «Урядовий кур`єр» від 10 квітня 2024 року за № 73 (7733), та на офіційному вебсайті Офісу Генерального прокурора (а.с.53-54)

На вказані дати підозрюваний ОСОБА_6 до органу досудового розслідування не з`явився, поважних причин неприбуття не повідомив.

08 серпня 2019 року постановою слідчого СВ ГУНП в АР Крим та м. Севастополі ОСОБА_9 досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000118 від 07.08.2019 зупинено та оголошено підозрюваного ОСОБА_6 у розшук.

18 квітня 2024 року старший слідчий Слідчого управління Головного управління Національної поліції в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі ОСОБА_8 звернувся до слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва з клопотанням про обрання відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 23 квітня 2024 року у задоволенні клопотання слідчого відмовлено.

В обґрунтування прийнятого рішення слідчий суддя зазначив, що ОСОБА_6 повідомлено про підозру у не передбачений ст. 135 КПК України спосіб, а відтак він не набув статусу підозрюваного.

З таким рішенням слідчого судді колегія суддів не погоджується, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як на підставах та у порядку, встановлених законом.

Згідно п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України, застосування запобіжного заходу є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

Статтею 177 КПК України встановлено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно з ч.ч. 1, 6 ст. 193 КПК України, розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу здійснюється за участю прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, його захисника, крім випадків, передбачених частиною шостою цієї статті. Слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених ст. 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Так, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_6 у кримінальному провадженні набув статусу підозрюваної особи відповідно до вимог ст.ст. 276-279 КПК України, зокрема, складене 02 серпня 2019 року письмове повідомлення про підозру, враховуючи неможливість його вручення особисто підозрюваному, оскільки ОСОБА_6 перебуває на території Автономної республіки Крим, яка тимчасово окупована РФ, опубліковано на офіційному вебсайті ГУНП в АР Крим та м. Севастополі (а.с.30-32).

Відтак, органом досудового розслідування вжито всі можливі та достатні заходи для повідомлення особи про підозру.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 281 КПК України, якщо під час досудового розслідування місцезнаходження підозрюваного невідоме або він виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України чи за межами України та не з`являється без поважних причин на виклик слідчого, прокурора за умови його належного повідомлення про такий виклик, слідчий, прокурор оголошує розшук такого підозрюваного, про що виносить відповідну постанову.

Відповідно до рапорту працівника ВКП ГУНП в АР Крим та м. Севастополі підозрюваний ОСОБА_6 , державний кордон України та лінію розмежування з тимчасово окупованими територіями Донецької, Луганської областей та тимчасово окупованою територією АР Крим не перетинав, що є достатньою підставою вважати, що ОСОБА_6 переховується на території Автономної Республіки Крим, яка окупована державою-агресором - російською федерацією

08 серпня 2019 року постановою слідчого СВ ГУНП в АР Крим та м. Севастополі ОСОБА_9 досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000118 від 07.08.2019 зупинено та оголошено підозрюваного ОСОБА_6 у розшук.

Чинний КПК України не визначає, якими саме доказами має бути доведено, що особа оголошена в розшук, однак регламентує, що про оголошення розшуку має бути винесена органом досудового розслідування відповідна постанова (ч. 2 ст. 281 КПК України).

У даному конкретному випадку, колегія суддів вбачає наявність підтвердження розшуку в розумінні вимог ч. 6 ст. 193 КПК України.

Також, колегія суддів враховує існування підстав, передбачених ст. 177 КПК України для обрання стосовно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

На переконання колегії суддів, в даному кримінальному провадженні органом досудового розслідування доведено існування ризику переховування ОСОБА_6 від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення, з огляду на те, що підозрюваний перебував в лавах незаконного збройного формування, що підтримувалося РФ та може в подальшому біти задіяний у здійсненні збройно агресії відносно України.

На переконання колегії суддів, в даному випадку тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_6 у разі визнання винуватим у вчиненні інкримінованого злочину сама по собі може бути достатнім мотивом для здійснення дій, направлених на переховування підозрюваного від органів досудового розслідування й суду та зазначена позиція апеляційного суду кореспондується із практикою ЄСПЛ, який в рішенні «W проти Швейцарії» від 26 січня 1993 року вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності його поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Окрім того, ЄСПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Водночас, в п. 58 рішення ЄСПЛ «Бекчиєв проти Молдови» («Becciev v. Moldova») ЄСПЛ зазначив, що ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних із характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню.

Колегія суддів приходить до висновку про те, що органом досудового розслідування, на виконання вимог ст. 194 та ч. 6 ст. 193 КПК України, доведено у сукупності факт набуття ОСОБА_6 у встановленому законом порядку статусу підозрюваної особи у кримінальному провадженні № 0000118, обґрунтованість підозри у вчиненні ним інкримінованого йому злочину, передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України, оголошення його у розшук відповідно до вимог закону, а також наявність в зазначеному провадженні ризиків, внаслідок чого існують всі законодавчі підстави для обрання стосовно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за його відсутності в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України, якого буде достатньо для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного та запобігання наявним вище ризикам.

Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, що виключають можливість обрання стосовно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою апеляційним судом під час апеляційного розгляду скарги не встановлено.

Відтак, оскаржувана ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, оскільки її висновки не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, зокрема, не підтверджуються доказами, дослідженими під час розгляду клопотання сторони обвинувачення про обрання стосовно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за його відсутності в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України.

Водночас, в зазначеному аспекті колегія суддів вважає за необхідне звернути особливу увагу на той факт, що обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за відсутності підозрюваної особи в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України не є остаточним застосуванням стосовно особи запобіжного заходу, натомість, за своєю правовою природою не призводить до негайного взяття особи під варту, а виступає підставою для затримання й доставки цієї особи до місця кримінального провадження.

Так, відповідно до положень вищевказаної ч. 6 ст. 193 КПК України, у разі обрання стосовно підозрюваної особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за її відсутності, після затримання такої особи та не пізніш як через 48 годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю такої особи розглядає питання про застосування стосовно неї обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід.

За таких обставин, колегія суддів констатує, що в даному випадку така ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є документом, на підставі якого здійснюється затримання особи як на території України, так і за її межами, здійснюється доставка особи до місця кримінального провадження, а також ухвалюється рішення про застосування запобіжного заходу або екстрадиційного арешту для забезпечення видачі особи з метою притягнення до кримінальної відповідальності.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а ухвала слідчого судді скасуванню з постановленням нової ухвали, якою задовольнити клопотання слідчого та обрати відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Керуючись ст. ст. 183, 184, 193, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора відділу прокуратури АР Крим та м. Севастополя ОСОБА_5 , - задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 23 квітня 2024 року, відносно ОСОБА_6 , - скасувати.

Постановитинову ухвалу, якою клопотання старшого слідчого Слідчого управління Головного управління Національної поліції в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі ОСОБА_8 про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартоюстосовно підозрюваного ОСОБА_6 , - задовольнити.

Обрати підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Роз`яснити, що у такому разі після затримання особи і не пізніше як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_10 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Єдиний унікальний 752/8309/24

Справа № 11сс/824/3692/2024 Слідчий суддя в 1-ій інстанції: ОСОБА_13

Категорія ст.183 КПК Доповідач ОСОБА_14