У Х В А Л А

04 квітня 2024 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника - ОСОБА_4 ,

у режимі відеоконференції з державної установи «Білоцерківська виправна колонія (№ 35)»:

представника установи виконання покарань - ОСОБА_5 ,

засудженого - ОСОБА_6 ,

розглянувши в м. Біла Церква, у відкритому судовому засіданні, клопотання захисника - адвоката ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,

У С Т А Н О В И В :

у поданому клопотанні, захисник ОСОБА_4 просив: на підставі ст. 81 КК України, звільнити засудженого ОСОБА_6 умовно-достроково від відбування покарання, призначеного вироком Святошинського районного суду міста Києва від 31 травня 2018 року.

Своє клопотання мотивував тим, що засуджений ОСОБА_6 відбув дві третини покарання, за час його відбування він сумлінно ставився до праці та виконував трудові обов`язки, дотримувався вимог режиму та правил внутрішнього розпорядку, виконував вказівки і розпорядження працівників установи виконання покарання, мав заохочення, відповідно до висновку ступеня виправлення до засудженого ОСОБА_6 може бути застосоване умовно-дострокове звільнення.

У зв`язку з цим, вважав, що засуджений ОСОБА_6 своєю поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, а тому відповідно до ст. 81 КК України до нього має бути застосоване умовно-дострокове звільнення.

Під час судового засідання засуджений ОСОБА_6 підтримав клопотання свого захисника.

Представник установи виконання покарань ОСОБА_5 заперечив проти умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_6 , оскільки вважав, що той має недостатній ступінь виправлення.

Прокурор ОСОБА_3 заперечував проти умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_6 оскільки вважав, що той має недостатній ступінь виправлення, зазначав, що згідно свіжого висновку щодо ступеня виправлення останній не довів своє виправлення, а тому до нього не може бути застосоване умовно-дострокове звільнення, вказував, що при вирішенні клопотання має враховуватися поведінка засудженого ОСОБА_6 протягом усього строку відбування покарання, а не лише останній рік, а вона не була бездоганною, він мав стягнення за порушення правил внутрішнього розпорядку.

Вирішуючи заявлене клопотання суд керується такими мотивами.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Суд установив, що ОСОБА_6 відбуває покарання в Державній установі «Білоцерківська виправна колонія (№ 35)» за вчинені злочини, які передбачені ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 263, ч. 2 ст. 309 КК України, у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років, з конфіскацією 1/4 майна, яке призначене вироком Святошинського районного суду міста Києва від 31 травня 2019 року.

Строк призначеного покарання закінчується 04 березня 2026 року.

Згідно з наданими суду даними, до вироку Святошинського районного суду міста Києва від 31 травня 2019 року, ОСОБА_6 був засуджений: (1) вироком Голосіївського районного суду міста Києва від 15 січня 2007 року, за ч. 1 ст. 263 КК України, до позбавлення волі на строк 2 (два) роки, від відбування якого звільнений, на підставі ст. 75 КК України, з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки; (2) вироком Малинського районного суду Житомирської області від 21 жовтня 2009 року, за ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 307 КК України, до позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років, від відбування якого звільнений, на підставі ст. 75 КК України, з випробуванням з іспитовим строком на 3 (три) роки; (3) вироком Малинського районного суду Житомирської області від 14 січня 2011 року, за ч. 2 ст. 309 КК України, до позбавлення волі на строк 2 (два) роки; (4) вироком Малинського районного суду Житомирської області від 31 травня 2011 року, за ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 311, ст. 70, 71, 78 КК України, до позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 6 (шість) місяців, звільнявся на підставі ст. 81 КК України, умовно-достроково - 15 травня 2014 року, з частиною покарання, яка залишилася невідбутою 1 (один) рік 7 (сім) місяців 21 (двадцять один) день; (5) вироком Малинського районного суду Житомирської області від 11 грудня 2017 року, за ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 263, ст. 70 КК України, за ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 263 КК України, до позбавлення волі на строк 6 (шість) років.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим: не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний нетяжкий злочин або кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона засуджена до позбавлення волі.

Отже, засуджений ОСОБА_6 відбув частину покарання, з якою пов`язана можливість умовно-дострокового звільнення.

Згідно з ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття рішення при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання - є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Отже, до засудженого ОСОБА_6 може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, якщо буде установлено, що він сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно з ч. 1 ст. 6 КВК України, виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Відповідно до ч. 3 ст. 6 КВК України, основними засобами виправлення і ресоціалізації засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), пробація, суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Отже, визначаючи ступінь виправлення засудженого, суд вивчає дані, що характеризують засудженого, а саме чи дотримувався він режиму установи виконання покарання, чи брав участь в суспільно корисній праці, соціально-виховній роботі, а також аналізує вцілому його поведінку та ставлення до праці, наявність позитивних змін, які відбуваються в особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

До того ж, суд має врахувати, чи брав засуджений участь у виховних заходах, які проводяться в колонії (ч. 2 ст. 123 КВК України), чи здобував загальну і професійно-технічну освіту (ч. 4 ст. 126 КВК України), чи брав участь у самодіяльних організаціях та чи займався соціально активною діяльністю (ч. 2 ст. 127 КВК України).

У цьому контексті, судом установлено, що згідно з наданою характеристикою від 11 березня 2024 року, засуджений ОСОБА_6 має 10 (десять) заохочень за виконання покладених обов`язків та дотримання правил поведінки, незнятих та непогашених стягнень не має.

У Державній установі «Білоцерківська виправна колонія (№ 35)» ОСОБА_6 відбуває покарання з 21 серпня 2019 року.

За час відбування покарання він характеризується посередньо, працевлаштований на виробництві установи швачкою, до роботи ставиться добросовісно; підтримує рівні відносини з іншими засудженими; адекватно реагує на критику; дотримується правомірних відносин та ввічливо ставиться до персоналу; утримує в чистоті та порядку своє спальне місце та приліжкову тумбочку, не завжди має охайний вигляд; дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується та здійснює за ними належний догляд; бере участь в роботах по благоустрою місць позбавлення волі; дотримується вимог пожежної безпеки.

Своєю чергою, засуджений ОСОБА_6 не бере участь в організації виховних заходів, які проводяться в установі; не бере участь в реалізації програм диференційованого виховного впливу для засуджених; має професійно-технічну освіту; не бере участь в роботі самодіяльних організацій; підтримує зв`язки з рідними та близькими.

До того ж, засуджений ОСОБА_6 до засудження підтримував кримінальні зв`язки та має намір підтримувати їх після звільнення, не має друзів та кола спілкування, в якому підтримують прокримінальні настанови та спосіб життя, до засудження мав прокримінальні зв`язки, наміру їх припинити не проявив.

Засуджений ОСОБА_6 не бере відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення на себе, не усвідомлює його наслідки для потерпілого, заперечує серйозність або мінімізує наслідки своїх дій, вважає, що деякі типи антисоціальної поведінки прийнятні.

Засуджений ОСОБА_6 бажає змінити своє життя, але за поведінкою особи зрозуміло, що це не відповідає дійсності, усвідомлює, що саме потребує змін, але нічого не робить, незацікавлений у змінах.

З висновку щодо ступеня виправлення засудженого ОСОБА_6 , який складений 11 березня 2024 року судом установлено, що він не став на шлях виправлення (не довів своє виправлення).

Також, у матеріалах справи міститься висновок щодо ступеня виправлення засудженого ОСОБА_6 , який складений 22 листопада 2023 року, згідно з яким ОСОБА_6 став на шлях виправлення (довів своє виправлення).

З психологічної характеристики від 01 листопада 2023 року, судом установлено, що засуджений ОСОБА_6 зарекомендував себе позитивно, має позитивне ставлення до роботи та інших покладених на нього обов`язків, став на шлях виправлення, а також не має протипоказань для надання йому умовно-дострокового звільнення.

З наказу від 25 жовтня 2021 року № 92-пр/вр та довідки № 58 від 11 березня 2024 року, № 19 від 22 січня 2024 року, установлено, що засуджений ОСОБА_6 працює швачкою Цеху № 2, з жовтня 2021 року по теперішній час.

З аналізу вказаних доказів, суд дійшов висновку, що засуджений ОСОБА_6 добре ставиться до праці, не уникає її, тривалий час працевлаштований, у зв`язку з чим, він є особою, яка дійсно своїм ставленням до праці доводить позитивні зміни, які відбуваються в його особистості.

Разом з цим, суд вважає, що поведінка засудженого ОСОБА_6 не свідчить, що він став на шлях виправлення, зокрема, він не брав участь в організації виховних заходів, які проводяться в установі, реалізації програм диференційованого виховного впливу для засуджених, що є однією з важливих складових для оцінки ступеня виправлення.

До того ж, засуджений ОСОБА_6 ще не здатний до самокерованої правослухняної поведінки, оскільки з його характеристики з`ясовано, що він не бере відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення на себе, не усвідомлює його наслідки для потерпілого, заперечує серйозність або мінімізує наслідки своїх дій, вважає, що деякі типи антисоціальної поведінки прийнятні, незацікавлений у змінах і має намір підтримувати кримінальні зв`язки після звільнення.

Суд відхиляє, посилання захисника ОСОБА_4 на психологічну характеристику засудженого ОСОБА_6 , згідно з якою той характеризується позитивно, оскільки даний документ є лише складовою загальної характеристики та не враховує усіх аспектів поведінки засудженого під час його перебування в колонії.

Своєю чергою, надаючи оцінку висновку щодо ступеня виправлення засудженого ОСОБА_6 , який складений 22 листопада 2023 року, суд зазначає, що він не спростовує встановлену під час судового розгляду нездатність до самокерованої правослухняної поведінки засудженого ОСОБА_6 , з огляду на його ставлення до вчиненого кримінального правопорушення, незацікавленість у змінах, намір підтримувати кримінальні зв`язки.

Отже, на підставі викладеного, оскільки суду не доведено, що засуджений ОСОБА_6 своєю поведінкою довів своє виправлення, суд клопотання захисника ОСОБА_4 залишає без задоволення.

Керуючись ст. 81, 392-395, 532 КК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

клопотання захисника - адвоката ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, - залишити без задоволення.

Ухвала суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили у порядку визначеному ст. 532 КПК України.

Повний текст ухвали проголошений - 08 квітня 2024 року о 12:55 годин.

Суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_7