Справа № 621/1924/24
Пр. № 1-кп/621/220/24
ВИРОК

Іменем України

13 червня 2024 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000160 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Соколове Зміївського району Харківської області, є громадянином України, має середню освіту, не одружений, військовослужбовець в посаді кулеметника 1 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 4 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 (на час розгляду справи строк служби призупинено), зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

у кримінальному правопорушенні, передбаченому частиною 2 статті 342 Кримінального кодексу України,

у с т а н о в и в:

08 березня 2024 року близько 14:30 години під час патрулювання території с. Соколово Чугуївського району Харківської області, відповідно до розстановки нарядів сил та засобів ВП №2 Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області, інспектором СРПП відділу поліції №2 Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області капітаном поліції ОСОБА_5 , спільно з інспектором СРПП відділу поліції №2 Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області лейтенантом поліції ОСОБА_6 , було виявлено порушення правил дорожнього руху водієм транспортного засобу ВАЗ 2108, реєстраційний номер НОМЕР_2 , передбаченого частиною 1 статті 122-2 КУпАП тобто, невиконання водіями вимог про зупинку.

Інспектор СРПП відділу поліції №2 Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області капітан поліції ОСОБА_5 , та інспектор СРПП відділу поліції №2 Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області лейтенант поліції ОСОБА_6 , будучи одягнутими у форменний одяг та маючі нагрудні жетони, здійснюючі свої службові обов`язки, зупинили вказаний автомобіль під керуванням ОСОБА_4 поблизу будинку АДРЕСА_2 , представились та повідомили про здійснення безперервної відео фіксації їх бесіди на портативний відео реєстратор, у відповідності до вимог наказу МВС «України» від 18.12.2018 №1026 та згідно пункту 2 статті 35 ЗУ «Про національну поліцію», повідомили про підстави, причини зупинки та запропонували ОСОБА_4 вийти із салону транспортного засобу для складання протоколу про адміністративне правопорушення.

В цей час, ОСОБА_4 почав нецензурно висловлюватись на адресу поліцейських ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , на що йому було висунуто вимогу про припинення неправомірних дій та попереджено про можливість застосування фізичної сили та спеціальних засобів до нього, з метою подолання протидії законним вимогам працівників поліції, а також попереджено про недопустимість перешкоджання працівникам поліції виконувати їх службові обов`язки.

В подальшому, у ОСОБА_4 виник умисел, спрямований на вчинення опору працівникові поліції під час виконання ним службових обов`язків, з метою реалізації якого, усвідомлюючи, що ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , є працівниками поліції, які перебувають на службі та виконують службові обов`язки, у вказаний день та час з метою здійснення злісної непокори працівникам поліції, яка виразилась у відмові виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог працівника поліції, почав рух свого автомобіля вперед, допустивши наїзд на капітана поліції ОСОБА_5 і в подальшому зіткнення зі службовим автомобілем ВАЗ 21104, реєстраційний номер НОМЕР_3 . Після чого, ОСОБА_5 , виконуючі службові обов`язки, для повного припинення протиправних дій ОСОБА_4 , діючи в рамках чинного законодавства, застосував до останнього фізичну силу та спеціальний засіб кайданки, під час чого, ОСОБА_4 продовжуючи свій злочинний умисел почав вчиняти активні дії, що полягали у застосуванні фізичної сили, хапанні ОСОБА_8 руками за формений одяг та чинення опору.

Зазначеними діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 342 Кримінального кодексу України, тобто опір працівникові правоохоронного органу під час виконання ним службових обов`язків.

Під час судового розгляду учасники судового провадження не заперечували проти того, щоб суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо наступних обставин: місця, часу, способу вчинення злочину та його наслідків, які ніким не оспорюються.

З`ясувавши, що сторони правильно розуміють зміст зазначених обставин; відсутні сумніви у добровільності їх позиції; роз`яснивши, що сторони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювалися.

Обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винним у інкримінованому йому злочині та показав про зазначені вище обставини, за яких він 08.03.2024 у стані сп`яніння, не виконав вимогу про зупинку, а в подальшому чинив опір працівникам поліції та пошкодив службовий автомобіль.

У вчиненому злочині щиро розкаявся, виявив готовність нести передбачену законом відповідальність.

Оцінивши досліджені під час судового розгляду докази, які є належними, допустимими та достатніми для ухвалення обвинувального вироку, суд дійшов висновку, що ОСОБА_4 є винним в опорі працівникові правоохоронного органу під час виконанням ним службових обов`язків, і його дії належить кваліфікувати за частиною 2 статті 342 Кримінального кодексу України.

Обставиною, що пом`якшує покарання, відповідно до пункту 1 частини 1 статті 66 Кримінального кодексу України, визнаються щире каяття.

Обставиною, що обтяжує покарання, відповідно до пункту 13 частини 1 статті 67 Кримінального кодексу України, - визнається вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння.

Під час призначення покарання ОСОБА_4 відповідно до вимог статтей 65-67 КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який, відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України є нетяжким злочином; обставини, що пом`якшують покарання, та обставину, що обтяжує покарання; особу обвинуваченого, який раніше не судимий; під наглядом у психіатричному і наркологічному кабінетах не перебував; є військовослужбовцем на даний час строк війскової служби призупинено; за місцем проходження служби характеризується посередньо; за місцем проживання скарг на нього немає; суд дійшов висновку, що необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів є покарання у виді пробаційного нагляду.

Приймаючи рішення про застосування саме вказаного виду покарання, виходячи з позиції прокурора, який просив призначити ОСОБА_4 покарання у виді штрафу, суд враховує, що ОСОБА_4 не має доходу та його матеріальний стан не здатен забезпечити виконання вироку в частині сплати штрафу.

Долю речових доказів вирішити відповідно до статті 100 Кримінального процесуального кодексу.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 368-374 КПК України, суд

у х в а л и в:

Визнати ОСОБА_4 винним у злочині, передбаченому частиною 2 статті 342 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у виді пробаційного нагляду на строк 1 (один) рік.

Покласти на ОСОБА_4 обов`язки:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

Речові докази DVD диск зберігати у матеріалах кримінального провадження.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Харківської області через Зміївський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не буде подано.

Копію вироку негайно після його проголошення належить вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Головуючий: