ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 636/1391/24 Провадження 1-кп/636/806/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.04.2024 місто Чугуїв

Чугуївський міський суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника - адвоката ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Чугуєві кримінальне провадження № 0001120 від 21.07.2023, за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вовчанськ, українця, громадянина України, з вищою освітою, працюючого на посаді заступника начальника цеху 140 ДП «Завод ім. В.О. Малишева», не одруженого, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 111-1 КК України,

ВСТАНОВИВ :

Після незаконного вторгнення на територію України збройних сил Російської Федерації, тобто після 24.02.2022, у громадянина України ОСОБА_5 , виник кримінальний протиправний умисел, направлений на добровільне зайняття громадянином України посади, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих або адміністративно- господарських функцій, у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території, а саме - в окупаційній адміністрації держави-агресора.

З цією метою ОСОБА_5 , на початку серпня 2022 року, більш точної дати в ході досудового розслідування не встановлено, перебуваючи на тимчасово окупованій державою-агресором РФ території, за адресою: АДРЕСА_3 , діючи умисно та усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, реалізуючи свій кримінальний протиправний умисел, добровільно надав згоду представникам окупаційної адміністрації РФ на призначення його на посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських функцій у незаконних органах влади (окупаційній адміністрації), створених на тимчасово окупованій території м. Вовчанськ Чугуївського району Харківської області.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 , на початку серпня 2022 року, більш точної дати в ході досудового розслідування не встановлено, перебуваючи на тимчасово окупованій державою-агресором РФ території за вказаною вище адресою, добровільно зайняв посаду «Начальника отдела строительства жилищно-комунального хозяйства Управления жилищно-комунального хазяйства и гражданской обороны в городе Волчанск Временной гражданской администрации Харьковской области», що створена окупаційною адміністрацією держави-агресора рф на тимчасово окупованій території АДРЕСА_4 .

На вищезазначеній керівній посаді, у період з 17 серпня по 12 вересня 2022 року, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_5 , ОСОБА_5 виконував організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські функції зі здійснення керівництва закріпленим за ним, згідно функціонального розподілу, відповідним напрямком роботи, підлеглими йому по службі співробітниками, а також їх діяльністю.

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 5 ст. 111-1 КК України - колабораційна діяльність, тобто добровільне зайняття громадянином України посади, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих функцій, у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території, у тому числі в окупаційній адміністрації держави-агресора.

20.02.2024 між прокурором Красноградської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим у цьому провадженні ОСОБА_5 , в присутності захисника - адвоката ОСОБА_4 , укладена угода про визнання винуватості у відповідності до вимог ст.ст. 52, 468, 469, 472 КПК України.

Згідно даної угоди обвинувачений ОСОБА_5 визнав свою винуватість в повному обсязі у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.111-1 КК України, активно сприяв розкриттю злочину, щиро каявся.

Сторони погодилися на призначення покарання обвинуваченому за ч.5 ст.111-1 КК України у вигляді 5 років позбавлення волі, із застосуванням ст. 75 КК України, - із звільненням останнього від відбування призначеного покарання з іспитовим строком.

Під час підготовчого засідання обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнав свою вину у скоєнні кримінального правопорушення, що йому інкриміновано, у вчиненому щиро розкаявся. Йому цілком зрозумілі його права, передбачені ч.4 ст.474 КПК України, а також те, що внаслідок укладення та затвердження угоди про визнання винуватості він буде обмежений в праві оскарження вироку згідно із положеннями ст.ст.394, 424 КПК України. Він повністю розуміє характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винним, а також вид покарання, яке буде застосовано до нього в разі затвердження угоди судом. Угоду щодо визнання винуватості з прокурором він уклала добровільно, без насильства, примусу чи погроз та без впливу будь-яких обставин, необумовлених в угоді. Просив суд затвердити укладену між ним та прокурором угоду про визнання винуватості.

Прокурор просила затвердити укладену з обвинуваченим угоду про визнання винуватості та ухвалити обвинувальний вирок щодо ОСОБА_5 з призначенням йому покарання узгодженого сторонами в угоді.

Захисник на судовому засіданні також наполягав на затвердженні укладеної між прокурором та обвинуваченим угоди про визнання винуватості, оскільки укладений акт відповідає діючому кримінальному та кримінально-процесуальному законодавству.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Частина 4 статті 469 КПК України передбачає, що угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена, зокрема, у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених ч.5 ст.111-1 КК України, які згідно ст.12 КК України, є тяжким злочином.

При цьому, судом з`ясовано, що усі сторони кримінального провадження, зокрема і обвинувачений ОСОБА_5 розуміють, що відповідно до ст.473 КПК України наслідком укладання та затвердження зазначеної угоди для прокурора, обвинуваченого є обмеження права на оскарження вироку згідно з положеннями ст.ст.394 та 424 КПК України, а для обвинуваченого - також його відмова від здійснення прав, передбачених абзацами 1 та 4 пункту 1 частини 4 ст.474 КПК України.

Також судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_5 розуміє, що у разі невиконання угоди про визнання винуватості відповідно до ст.476 КПК України прокурор має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку, та що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення її до кримінальної відповідальності за ст.389-1 КК України.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України.

Обставинами, відповідно до вимог ст. 66 КК України, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які відповідно до вимог ст.67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого, суд не встановив.

Що стосується особи обвинуваченого, то суд враховує його вік, те що він працює, має постійне місце реєстрації та проживання, на обліку у лікаря психіатра та лікаря -нарколога не перебуває, раніше не судимий.

Згідно статей 50, 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Згідно ч.1 ст.75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, катування, передбачене частиною третьою статті 127 цього Кодексу, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Враховуючи наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, саме те, що обвинувачений під час досудового розслідування та судового розгляду визнав свою вину, щиро покаявся у вчиненому та висловив жаль з приводу вчиненого, осудив свою поведінку, співпрацював зі слідством, та з урахуванням особи винного, який раніше не судима, а також враховуючи індивідуальні особливості вказаного діяння, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, ставлення особи до своїх дій, то суд вважає необхідним призначити обвинуваченому основне покарання в межах встановленої в санкції ч.5 ст.111-1 КК України із застосуванням ст.75 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 роки, звільнивши останнього від відбування призначеного покарання з іспитовим строком, що запропоновано сторонами угоди.

Виходячи із викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості від 20.02.2024, яка укладена між прокурором прокурором Красноградської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим у цьому провадженні ОСОБА_5 , в присутності захисника - адвоката ОСОБА_4 , і призначення обвинуваченому ОСОБА_5 узгодженого сторонами покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 роки, із подальшим звільненням останнього від відбування призначеного покарання з іспитовим строком.

При цьому суд зазначає, що сторонами угоди не погоджувалась можливість призначення судом передбаченого санкцією ч.5 ст. 111-1 КК України додаткового покарання у вигляді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю, прокурор під час підготовчого засідання на призначенні додаткового покарання не наполягала.

Суд вважає, що таке покарання відповідатиме ступені тяжкості кримінальних правопорушень, особі обвинуваченої та буде справедливим, і не буде становити «особистий надмірний тягар для обвинуваченого та відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства вимогам захисту основоположних прав особи». Крім того, призначене покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченої, і воно випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст.6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод».

Стосовно ОСОБА_5 запобіжний захід не обирався.

Цивільний позов по справі відсутній.

Речові докази по справі відсутні.

Судові витрати відсутні.

Керуючись ст.ст. 373, 374, 475 КПК України, суд -

УХВАЛИВ :

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 20 лютого 2024 року між прокурором Красноградської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим у цьому провадженні ОСОБА_5 , в присутності захисника - адвоката ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні, що внесене в ЄРДР за №0001120 від 21.07.2023, за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 111-1 КК України.

Визнати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.111-1 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

В силу ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбуття призначеного покарання із випробуванням строком на 3 (три) роки.

Згідно ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки протягом іспитового строку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Роз`яснити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до кримінальної відповідальності, встановленої законом.

Вирок може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду через Чугуївський міський суд Харківської області протягом тридцяти діб з дня його проголошення з підстав, передбачених ч.4 ст.394 КПК України, а саме:

- обвинуваченим, його захисником, законним представником - виключно з підстав: призначення судом покарання, більш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених ч.4, ч.6, ч.7 ст.474 КПК України, у тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;

- прокурором - виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно ч.4 ст.469 КПК України угода не може бути укладена.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1