Справа № 606/1880/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2024 року м. Теребовля

Теребовлянський районний суд Тернопільської області

в складі: головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 , ОСОБА_3

розглянувши у судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000140 від 30.08.2023 про обвинувачення:

ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, із середньою освітою, раніше не судимого

-- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України,

-- за участю: прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_4 захисника ОСОБА_6 , потерпілого ОСОБА_7

ВСТАНОВИВ:

30 серпня 2023 року близько 12.40 год. між ОСОБА_4 та ОСОБА_7 в АДРЕСА_2 , виник словесний конфлікт на ґрунті особистих, тривалих неприязних стосунків, під час якого ОСОБА_4 діючи умисно, цілеспрямовано наніс один удар кулаком правої руки в обличчя ОСОБА_7 , внаслідок чого останній впав на землю, після чого ОСОБА_4 ногами наніс ОСОБА_7 ще декілька ударів в спину з лівої сторони, внаслідок чого останньому спричинені тілесні ушкодження у вигляді садна правої виличної ділянки, крововилив слизової оболонки правої щоки і садно язика справа, синці із саднами на їх тлі передньої поверхні грудей зліва, які за ступенем тяжкості належить до легких тілесних ушкоджень.

Вказаними діями, обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України, тобто умисне легке тілесне ушкодження.

Обвинувачений ОСОБА_4 частково визнав вину у вчиненні кримінального правопорушення. В судовому засіданні показав, що 30 серпня 2023 року між ним та ОСОБА_7 виник словесний конфлікт. Після сварки ОСОБА_7 їхав із своїм пасинком на скутері та вдарив ногою обвинуваченого. За деякий час ОСОБА_7 та його пасинок їхали велосипедами. Знову розпочався словесний конфлікт між обвинуваченим та потерпілим, в ході якого ОСОБА_4 наніс один удар рукою по тулубу ОСОБА_7 та рукою по обличчі, більше ніяких ударів руками та ногами не завдавав. Вважає, що потерпілий своєю поведінкою спровокував бійку, обвинувачений захищався.

Не зважаючи на часткове визнання вини, винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, доводиться показаннями обвинуваченого, потерпілого, свідка, а також оголошеними, дослідженими та проаналізованими під час судового розгляду письмовими доказами та висновком експерта, зокрема:

Потерпілий показав, що 30 серпня 2023 року близько 12.40 год. в с.Нова Брикуля по вул. Центральній між ним та обвинуваченим виник словесний конфлікт. В ході якого ОСОБА_4 вдарив рукою по обличчю потерпілого, внаслідок чого останній впав на землю разом з велосипедом. Скориставшись такою ситуацією, ОСОБА_4 підійшов та почав завдавати удари ногами по тулубу ОСОБА_7 . Свідком цієї ситуації став пасинок потерпілого, який почав кричати до обвинуваченого, щоб він припинив бійку і на цьому конфлікт закінчився. Потерпілий просив суворо покарати обвинуваченого.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 показав, що літом 2023 їхав з своїм вітчимом ОСОБА_9 на велосипедах в магазин, по дорозі між вітчимом та ОСОБА_4 виникла сварка, під час якої останній вдарив ОСОБА_7 рукою по обличчю, від чого той впав на землю, потім обвинувачений наносив удари ногами по спині потерпілого.

Протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 30.08.2023, згідно якого ОСОБА_7 повідомив, що 30.08.2023 близько 12 год. 40 хв. в с.Нова Брикуля по вул. Центральній ОСОБА_4 наніс ОСОБА_7 декілька ударів руками та ногами по тулубу та по голові, внаслідок чого заподіяно тілесні ушкодження;

Висновком експерта № 756 від 15 вересня 2023 року, згідно з яким, при судово-медичній експертизі у ОСОБА_7 виявлені садно правої виличної ділянки, крововилив слизової оболонки правої щоки і садно язика справа, синці із саднами на їх тлі передньої поверхні грудей зліва.

Вид та морфологічні властивості виявлених у ОСОБА_7 ушкоджень свідчать про їх утворення близько за 1-2 доби до експертного обстеження, не виключно у вказаний в постанові термін події. За ступенем тяжкості виявлені у ОСОБА_9 ушкодження належать до легких тілесних ушкоджень - п. 2.3.5. "Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень" (МОЗ України, Київ, 1995). Утворення ушкоджень від ударів руками та ногами, як про це вказано у постанові, не виключається. Характер, кількість та розташування ушкоджень свідчать про їх утворення від щонайменше шести травмуючи впливів;

Протоколом слідчого експерименту з потерпілим від 22.09.2023 року та оглянутим відеозаписом, відповідно до якого потерпілий показав місце вчинення правопорушення, розташування обвинуваченого та потерпілого, механізм заподіяння тілесних ушкоджень. Дані зазначені в протоколі слідчого експерименту співпадають із показами потерпілого наданим в судовому засіданні;

Протоколом слідчого експерименту із ОСОБА_4 від 26.09.2023 року із відеозаписом, відповідно до якого обвинувачений показав місце вчинення правопорушення, не заперечував нанесення двох ударів, показав механізм нанесення таких ударів, надав пояснення такі ж як і в судовому засіданні. При цьому вказаним відеозаписом спростовуються твердження обвинуваченого про те, що йому не було забезпечено захисника, оскільки йому були зачитані вголос права, жодних клопотань ОСОБА_4 не висловлено, також не було зауважень з приводу неправильності чи неповноти до змісту протоколу про слідчий експеримент.

Покази обвинуваченого про те, що він наніс тільки два удари спростовуються показами потерпілого, свідка та висновком експерта, в якому відображено тілесні ушкодження та вказано на механізм їх заподіяння відповідно до обставин викладених в обвинувальному акті.

Таким чином, проаналізувавши вищевказані обставини та докази кожен окремо та в їх сукупності, суд приходить до переконання про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального проступку та вважає, що органами досудового розслідування його дії кваліфіковано вірно за ч. 1 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд, відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, зокрема те, що він раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, не перебуває на обліку у лікаря психіатра чи нарколога, позитивно характеризується за місцем проживання, думку прокурора, яка вважала за доцільне призначити покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян. Обставин, які б обтяжували чи пом`якшували покарання, суд не вбачає.

Аналізуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що з метою виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 йому слід призначити покарання в межах санкції ч. 1 ст. 125 КК України у виді штрафу.

Цивільний позов не заявлений. Запобіжний захід не обирався.

Процесуальні витрати за залучення експерта та речові докази відсутні.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначити йому покарання за цією статтею у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Вирок може бути оскаржений до Тернопільського апеляційного суду через Теребовлянський районний суд Тернопільської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не подано. У разі її подання вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Головуючий суддя ОСОБА_1