Справа № 302/821/24
Провадження № 1-кп/302/123/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.07.2024 рокусмт. Міжгір`я

Міжгірський районний суд Закарпатської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт.Міжгір`я кримінальне провадження відносно: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с.Лісковець Міжгірського району Закарпатської області, який має базову загальну середню освіту (8 класів), одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей немає, не працюючого, пенсіонера, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 11.01.2024 року Міжгірським районним судом Закарпатської області за ч.1 ст.126 КК України до 120 годин громадських робіт (знятий з обліку 30.05.2024 року по відбуттю покарання у виді громадських робіт у повному обсязі),

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України,

В С Т А Н О В И В :

07.11.2023 року біля 18.00 години, ОСОБА_4 , за місцем свого проживання в АДРЕСА_1 , маючи прямий умисел на заподіяння психологічного страждання та фізичного насильства, на ґрунті неприязних відносин, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, кричав та виражався нецензурними словами в адресу своєї жінки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканки вказаного будинку, чим вчинив психологічне насильство над останньою, що призвело до її психологічних страждань та погіршило якість життя потерпілої. Зазначене підтверджується постановою Міжгірського районного суду Закарпатської області від 11.12.2023, справа №302/2097/23, за якою ОСОБА_4 поніс адміністративне стягнення у виді громадських робіт на строк 40 (сорок) годин.

Крім того, 18.12.2023 року, біля 14.40 години, ОСОБА_4 , за місцем свого проживання в АДРЕСА_1 , маючи прямий умисел на заподіяння психологічного страждання та фізичного насильства, на ґрунті неприязних відносин кричав та виражався нецензурними словами в адресу своєї жінки ОСОБА_6 , чим вчинив психологічне насильство над останньою, що призвело до її психологічних страждань та погіршило якість життя потерпілої. Зокрема, зазначене підтверджується постановою Міжгірського районного суду Закарпатської області від 02.01.2024, справа №302/2/24, за якою ОСОБА_4 поніс стягнення у виді штрафу в розмірі десяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що відповідало на момент стягнення 170,00 гривень.

Також, 31.12.2023 року, біля 09.00 години, ОСОБА_4 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись вдома, по місцю проживання, а саме в приміщенні будинку АДРЕСА_1 затіяв сварку із своєю дружиною ОСОБА_6 , мешканкою вказаного будинку, в ході якої, діючи умисно, з метою завдати фізичного болю, на ґрунті особистих неприязних відносин долонею лівої руки наніс один удар в область голови, а саме, в область тім?яної ділянки. У результаті своїх протиправних дій ОСОБА_4 , згідно з висновком судового-медичного експерта № 5-м від 05.01.2024 року тілесні ушкодження потерпілій ОСОБА_6 не спричинив, а тільки завдав фізичного болю, так як на момент судово-медичного обстеження громадянки ОСОБА_6 на шкірних покривах тіла яких-небудь тілесних ушкоджень не було. Зазначене підтверджується вироком Міжгірського районного суду Закарпатської області від 11.01.2024 року (справа №302/30/24), відповідно до якого ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні кримінального проступку та призначено покарання у виді громадських робіт на строк 120 (сорок) годин.

Вчинивши адміністративні правопорушення, за які ОСОБА_4 був притягнутий до адміністративної відповідальності Міжгірським районним судом, зокрема, постановою від 11.12.2023 (справа №302/2097/23) та від 02.01.2024 (справа №302/2/24), а також кримінальний проступок, за який був засуджений вироком Міжгірського районного суду від 11.01.2024 (справа №302/30/24), ОСОБА_4 на шлях виправлення не став, а вчинив новий умисний злочин за наступних обставин:

02.05.2024 року біля 18.30 години, ОСОБА_4 , за місцем свого проживання в АДРЕСА_1 , маючи прямий умисел на заподіяння психологічного страждання та фізичного насильства, перебуваючи в стані алкогольного сп?яніння, на ґрунті неприязних відносин, кричав та виражався нецензурними словами в адресу своєї дружини ОСОБА_6 , у зв`язку із чим потерпіла вимушена була переживати за свій емоційний стан, чим систематично вчиняв психологічне насильство щодо своєї дружини ОСОБА_6 , що призвело до її психологічних страждань та погіршило якість життя потерпілої. Отже, вказаними насильницькими діями, ОСОБА_4 заподіяв потерпілій ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , систематичні психологічні страждання, що виразилися в словесних образах, погрозах, приниженні, які викликали у потерпілої ОСОБА_6 побоювання за свою безпеку, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе та завдали шкоди її психічному, фізичному здоров`ю.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України визнав повністю, проти фактичних обставин, викладених в обвинувальному акті не заперечує, кваліфікацію не оспорює та в судовому засіданні пояснив, що дійсно протягом 2023 року двічі притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства відносно своєї дружини ОСОБА_6 за місцем їх спільного проживання за адресою: АДРЕСА_1 та яке виражалося у словесних образах, висловлюванні у її бік нецензурною лайкою. Відносно нього складалися протоколи про адміністративні правопорушення та він притягувався за вказані дії до адміністративної відповідальності. Також зазначає, що 02.05.2024 року, ввечері, близько 18-30 години, за місцем свого проживання в АДРЕСА_2 він вжив небагато алкогольних напоїв, а саме випив 50 грам горілки та, перебуваючи в стані алкогольного сп?яніння між ним та дружиною ОСОБА_7 відбулася сімейна сварка на грунті неприязних відносин, та в ході якої він голосно кричав на дружину, виражався на її адресу нецензурною лайкою, після чого дружина викликала працівників поліції Також обвинувачений вказує, що на сьогоднішній день вони з дружиною примирилися, налагодили сімейні стосунки та з часу останніх подій травня 2024 року по теперішній час приводів для виклику працівників поліції не було, скандалів між ними не відбувалося. Він неодноразово просив у потерпілої вибачення. У вчиненому щиро розкаюється. свою вину визнає повністю, про скоєне шкодує та запевнив суд, що належні та відповідні висновки для себе зробив, подібного більше не повториться та просить суд суворо його не карати та не позбавляти волі.

Суд, вислухавши думку учасників кримінального провадження, вважає можливим визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого ОСОБА_4 , дослідженням матеріалів, які характеризують особу обвинуваченого. При цьому, судом з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, їх позиції є добровільними, а також роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному суді.

Враховуючи вищенаведене, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин об`єднаного кримінального провадження прийшов до висновку про доведеність поза розумним сумнівом винуватості обвинуваченого ОСОБА_4 за обставинами, зазначеними органом досудового розслідування в обвинувальному акті.

Таким чином, суд вважає вину ОСОБА_4 доведеною повністю та його дії судом кваліфікуються за ст.126-1 КК України, як умисне систематичне вчинення психологічного, фізичного насильства щодо подружжя, що призвело до психологічних, фізичних страждань, емоційної залежності або погіршення якості життя потерпілої особи.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав повністю, у вчиненому щиросердно розкаявся, про скоєне шкодує, також в ході судового розгляду кримінального провадження активно сприяв встановленню істини по даному провадженню, що суд відносить до обставин, які пом`якшують його покарання.

До обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд відносить вчинення ним кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння.

Крім того, суд приймає до уваги, що обвинувачений ОСОБА_4 притягується кримінальної відповідальності не вперше, раніше судимий за вчинення кримінального проступку проти життя та здоров`я особи, відносно тієї ж потерпілої ОСОБА_6 , судимість за який на теперішній час не знята та не погашена у встановленому законом порядку, належних відповідних висновків ОСОБА_4 для себе не зробив та знову вчинив кримінальне правопорушення (злочин) проти життя та здоров`я особи, при цьому перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Крім того на теперішній час ОСОБА_4 не працює, є особою непрацездатного віку, пенсіонером, має постійне джерело прибутку у виді пенсії, суспільно-корисною працею не займається, постійного джерела прибутку та регулярного доходу немає, проте має постійне та чітко визначене місце проживання, за яким характеризується задовільно, зокрема: неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності, був засуджений до громадських робіт, у побуті ввічливий, участі у громадському житті села не приймає, що вбачається з характеристики старости Рпеинського старостинського округу Міжгірської селищної ради від 30.05.2024 року за вих.№ 41, на теперішній час ОСОБА_4 на диспансерному обліку у лікарів психіатра, нарколога, фтизіатра не перебуває, певної групи інвалідності немає, проживає з дружиною ОСОБА_6 .

Згідно положень ч.2 ст.50, ч.2 ст.65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Крім того, у даному провадженні суд також вважає за необхідне наголосити на наступному.

Як зазначається у частині 6 статті 28 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству», кривдника може бути направлено судом на проходження програми для кривдників на строк від трьох місяців до одного року у випадках, передбачених законодавством.

Згідно вказаного Закону, кривдник - це особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі.

Як передбачать положення ч.2 ст.76 КК України, на осіб, засуджених за злочини, пов`язані з домашнім насильством, суд може покласти інші обов`язки та заборони, передбачені статтею 91-1 цього Кодексу.

Так, законодавче визначення домашнього насильства міститься як в міжнародних, так і національних правових актах.

Конвенція Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу з цими явищами (CETS №210) Стамбул, 11 травня 2011 року (далі Стамбульська конвенція), п.b ст.3 встановлює, що «домашнє насильство» означає всі акти фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, які відбуваються в лоні сім`ї чи в межах місця проживання або між колишніми чи теперішніми подружжями або партнерами, незалежно від того, чи проживає правопорушник у тому самому місці, що й жертва, чи ні або незалежно від того, чи проживав правопорушник у тому самому місці, що й жертва, чи ні; також, згідно ст.35 Стамбульської конвенції, Україна як держава учасник, вжила необхідних законодавчих заходів для забезпечення того, щоб умисну поведінку, яка полягає у вчиненні актів фізичного насильства проти іншої особи було криміналізовано, а саме здійснено криміналізацію систематичного домашнього насильства. При цьому ст.2 цього Документу наголошує, що Стамбульська конвенція застосовується до всіх форм насильства стосовно жінок, у тому числі домашнього насильства, яке зачіпає жінок непропорційно.

Таким чином, міжнародно-правова регламентація вказаного питання орієнтує, що визначальним є правова заборона будь-якої форми насильства, яка може відображатися у різних статтях КК, незалежно від родового об`єкта кримінально-правової охорони, оскільки принциповим є не сфера суспільних відносин, в яких відбувається насильство, а сам факт таких дій, які є забороненими.

На національному рівні у п.3 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07 грудня 2017 року № 2229-VIII визначено, що домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

З урахуванням того, що згідно Конституції України визначено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, а права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Також, Конституція декларує право кожного на повагу до його гідності, що ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, поводженню чи покаранню.

Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що у даній конкретній ситуації, обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), пов`язаний із домашнім насильством, має не зняту та непогашену судимість.

Частини 1 та 3 ст.91-1 КК України встановлюють, що в інтересах потерпілого від злочину, пов`язаного з домашнім насильством, одночасно з призначенням покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, або звільненням з підстав, передбачених цим Кодексом, від кримінальної відповідальності чи покарання, суд може застосувати до особи, яка вчинила домашнє насильство, один або декілька обмежувальних заходів, відповідно до якого (яких) на засудженого можуть бути покладені такі обов`язки: направлення для проходження програми для кривдників або пробаційної програми. Заходи, передбачені частиною першою цієї статті, можуть застосовуватися на строк від одного до трьох місяців і за потреби можуть бути продовжені на визначений судом строк, але не більше як на 12 місяців.

Судом у даному кримінальному провадженні встановлено, що внаслідок дій обвинуваченого ОСОБА_4 систематично порушуються права потерпілої ОСОБА_6 .

А тому, враховуючи обставини вчинених кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого та його репутацію, з метою реалізації комплексного підходу до вирішення проблеми насильства, суд вважає за необхідне покласти на ОСОБА_4 обов`язок у виді заборони перебувати в місці проживання потерпілої ОСОБА_6 на строк три місяців, який, за потребою, може бути продовжений на визначений судом строк, але не більше як на 12 місяців. Саме комплексний підхід, у даному випадку, на думку суду, є найбільш дієвим, оскільки метою притягнення до кримінальної відповідальності є не тільки покарання, а й виправлення особи, розуміння ним своїх негативних наслідків та виправлення останніх.

З урахуванням тяжкості та обставин вчинення кримінальних правопорушень, особи обвинуваченого ОСОБА_4 , його похилого віку, матеріального та сімейного стану, приймаючи до уваги відсутність на теперішній час матеріальних та моральних претензій з боку потерпілої ОСОБА_6 , якою цивільний позов про відшкодування матеріальної та/або моральної шкоди у даному об`єднаному провадженні не заявлено, а тому суд вважає необхідним та достатнім для виправлення та попередження вчинення ОСОБА_4 нових кримінальних правопорушень, призначити йому покарання, не пов`язане з ізоляцією від суспільства та знаходить підстави для застосування положень ст.ст.75,76 КК України та звільнення ОСОБА_4 від покарання протягом випробувального строку тривалістю у один рік шість місяців. Крім того, таке покарання, на думку суду, є тим стримуючим фактором, який буде достатнім для виховання обвинуваченого та дасть йому можливість замислитися щодо своєї поведінки та наслідків вчинених ним протиправних діянь.

Підстав для застосування положень статті 69 КК України суд не вбачає.

Цивільний позов потерпілою ОСОБА_6 у даному кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати та речові докази у даному кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід в ході досудового розслідування відносно ОСОБА_4 не обирався.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 366-371, 373-376, 395, 532 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Визнати винуватим ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України та призначити йому покарання у виді одного року позбавлення волі.

На підставі статті 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбуття призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, з іспитовим строком - один рік шість місяців.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини 1, пункту 2 частини 3 статті 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

На підставі ст.91-1 КК України застосувати до ОСОБА_4 обмежувальний захід у виді направлення його для проходження програми для кривдників, передбаченої Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», на строк три місяці та покласти на ОСОБА_4 обов`язок пройти цю програму.

Контроль за виконанням засудженим пробаційних програм, до якого застосовано обмежувальні заходи, покласти на орган пробації за місцем проживання засудженого.

Апеляційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку. Апеляційна скарга подається до Закарпатського апеляційного суду через Міжгірський районний суд Закарпатської області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку суду після його проголошення.

Суддя

Міжгірського районного суду

Закарпатської області ОСОБА_8