Справа № 936/1383/23
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

19.02.2024 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретарки судових засідань ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження № 11-сс/4806/643/23, за апеляційною скаргою начальника Воловецького відділу Мукачівської окружної прокуратури ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою слідчого судді Воловецького районного суду Закарпатської області від 15 листопада 2023 року, частково задоволено погоджене прокурором клопотання слідчого СВ ВП№2 Мукачівського РУП ГУНП у Закарпатській області ОСОБА_6 (далі - слідчий), у кримінальному провадженні №0000179, внесеному 12.11.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР), про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України,

ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Гукливий Воловецького району Закарпатської області, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, із середньо-спеціальною освітою, одруженого, не працюючого, раніше не судимого.

Цією ухвалою щодо підозрюваного ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із використанням електронних засобів контролю із забороною залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 строком до 60 діб, до 13.01.2024 включно, з покладенням на підозрюваного таких процесуальних обов`язків: здати до відповідних органів ДМС України в Закарпатській області паспорт громадянина України, паспорт громадянина України для виїзду за кордон (у разі наявності такого), видані на його ім`я; з`являтися за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду; протягом часу дії обраного запобіжного заходу не виїжджати за межі Мукачівського району Закарпатської області без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді, суду; утримуватися від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні; носити електронний засіб контролю.

З матеріалів за клопотанням убачається, що до слідчого судді Воловецького районного суду Закарпатської області звернувся слідчий з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, ОСОБА_7 . У клопотанні слідчий вказує на те, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, яке, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років. Слідчий у клопотанні вказує і на те, що під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ОСОБА_7 , перебуваючи на волі, з метою уникнення покарання за вчинене кримінальне правопорушення, може : переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки усвідомлює тяжкість покарання, яке йому загрожує; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків з метою зміни ними показань на його користь, оскільки ОСОБА_7 проживає у селі Гукливий за рахунок своєї родини, має достатній рівень авторитету та впливу, чим може скористатись; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Слідчий у клопотанні звертає увагу на те, що досудове розслідування фактично лише розпочато, органом досудового розслідування не зібрано усіх доказів, що матимуть у подальшому значення в цьому кримінальному провадженні, а підозрюваний ОСОБА_7 з метою приховування своїх протиправних дій може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, зокрема на момент подання клопотання не відшукано светр з поперечними смугами чорно-білого кольору, в який підозрюваний був одягнений у той час, коли зустрічався із ОСОБА_8 та який зафіксовано на камерах відеоспостереження. Вказані ризики реальні та об`єктивно існують, тому, на переконання слідчого, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою буде виправданим та необхідним. У клопотанні слідчий також зазначає, що інші, більш м`які, запобіжні заходи, окрім як тримання під вартою, не забезпечать належну процесуальну поведінку підозрюваного, що є всі підстави для застосування відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В ухвалі слідчий суддя зазначає, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, у вбивстві, тобто в умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років. Слідчий суддя вважає, що досудовим розслідуванням встановлено наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме встановлено, що підозрюваний ОСОБА_7 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Водночас, доводи органу досудового розслідування про наявність інших ризиків, а саме: незаконного впливу на свідків та ризику знищити, сховати або спотворювати будь яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, такі, на думку слідчого судді, в ході розгляду судового провадження свого підтвердження не знайшли. Так, обґрунтовуючи наявність ризику незаконного впливу на свідків, сторона обвинувачення вказала на те, що підозрюваний може застосувати свої родинні зв`язки для такої мети, при цьому слідчий не розкрив як саме за допомогою таких зв`язків ОСОБА_7 може впливати, а також як цьому може запобігти запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Разом з цим, як убачається з протоколів допитів свідків, свідки не були очевидцями вчиненого. Так само слідчий суддя не знаходить підстав для висновку про існування ризику знищення, приховування або спотворення підозрюваним будь - якої із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки з кримінального провадження вбачається і це ж підтвердила в судовому засіданні сторона обвинувачення, що в ході огляду місця події всі необхідні для встановлення обставин кримінального провадження речі були вилучені, у тому числі і знаряддя вчинення злочину. Приймаючи рішення слідчий суддя взяв до уваги те, що 12.11.2023 ОСОБА_7 було затримано в порядку ст.208 КПК України, однак у подальшому 13.11.2023 його звільнено, а відтак слідчий не надав доказів того, що з того часу ОСОБА_7 намагався переховуватись від органу досудового розслідування та суду чи вчинити інші дії, що можуть перешкодити встановленню істини у справі. Слідчий суддя також взяв до уваги те, що ОСОБА_7 має постійне зареєстроване місце проживання, одружений, має повнолітніх дітей, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, є особою похилого віку, раніше до кримінальної відповідальності не притягувалася, що вказує на те, що підозрюваний має стійкі соціальні зв`язки. Враховуючи факт доведення стороною обвинувачення існування обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, та ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, з урахуванням наведених вище даних про особу підозрюваного, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

В апеляційній скарзі прокурор вказує на незаконність та необґрунтованість ухвали слідчого судді, просить її скасувати. Зазначає, що слідчий суддя при обранні щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту дійшов помилкового висновку про те, що сторона обвинувачення у судовому радіанні довела наявність лише одного ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме - переховування підозрюваного ОСОБА_7 від органу досудового розслідування та суду. Водночас, слідчим суддею не взято до уваги те, що стороною обвинувачення надано достатньо доказів на підтвердження існування ризику вчинення іншого кримінального правопорушення, оскільки підозрюваний може мати спільників та незаконного впливу на свідків, які станом на момент розгляду слідчим суддею клопотання не були допитані. Також існують всі підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_7 , перебуваючи на волі, може впливати на ще невстановлених свідків, а також на понятих, експертів та спеціалістів, які будуть залучені у кримінальному провадженні при проведенні слідчих дій та експертиз. Апелянт вказує і на те, що наведені слідчим ризики підтверджені належними та достовірними доказами, які слідчим суддею не були до уваги взяті. На підставі вищенаведеного, прокурор просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову, якою застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 діб.

Судове провадження розглядається за відсутності прокурора, підозрюваного ОСОБА_7 та адвокатки ОСОБА_9 , неявка яких, з огляду на положення ч. 4 ст. 405 КПК України, не перешкоджає його розгляду. Приймаючи рішення про розгляд судового провадження за відсутності сторін кримінального провадження береться до уваги те, що вони належним чином повідомлені про час та місце судового засідання.

Заслухавши доповідь судді про суть ухвали слідчого судді, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.

Доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість судового рішення задоволенню не підлягають з таких підстав.

Відповідно до ст. 177 КПК України запобіжні заходи застосовуються з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста в цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України для цього підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби, а відповідно до ч. 6 даної статті строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію, і запобіжний захід вважається скасованим.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти передбаченим статтею 177 цього Кодексу ризикам, крім випадків, передбачених частиною п`ятою ст. 176 цього Кодексу.

Колегія суддів вважає, що висновок слідчого судді місцевого суду про те, що клопотання про застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_7 подано до суду в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування й відповідає приписам ст. 184 КПК України, ґрунтується на вимогах закону та змісті викладених у ньому доводів.

Із журналу судового засідання вбачається, що у розгляді клопотання брали участь як підозрюваний ОСОБА_7 , так і його захисники - адвокати ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , що свідчить про дотримання права підозрюваного ОСОБА_7 на захист.

Обґрунтованим є й висновок слідчого судді про те, що органом досудового розслідування доведено наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення. Указаний висновок підтверджується приєднаними до клопотання доказами, зокрема протоколами огляду місця події від 12.11.2023, допиту свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 від 12.11.2023, актом застосування службового собаки від 12.11.2023, лікарським свідоцтвом про смерть № 43/в від 13.11.2023, та іншими матеріалами кримінального провадження, на підставі яких ОСОБА_7 повідомлено про підозру в скоєнні передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України кримінального правопорушення. Погоджуючись з указаним висновком, колегія суддів також бере до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену в п. 175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990, п. 32, Series A, N 182). При цьому, колегія суддів доходить висновку про те, що додані до клопотання докази підтверджують причетність ОСОБА_7 до скоєного кримінального правопорушення, а також підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг вчинити кримінальне правопорушення. Разом із тим, колегія суддів зазначає, що висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінальних проваджень. Крім того, колегія суддів бере до уваги і те, що обґрунтованість підозри ОСОБА_7 сторонами кримінального провадження не оспорюється.

Разом із тим, на переконання апеляційного суду, обґрунтованим є і висновок слідчого судді про те, що ОСОБА_7 , усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання за вчинення особливо тяжкого злочину, перебуваючи на волі, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності. Наявність цього ризику сторонами кримінального провадження також не оспорюється.

При цьому, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя обґрунтовано визнав недоведеними ризики знищення, приховування або спотворення будь-яких із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконного впливу на свідків, а також перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, визнавши їх такими, що ґрунтуються на припущеннях. При цьому, апеляційний суд бере до уваги і те, що стороною обвинувачення до апеляційної скарги не додано будь-яких доказів, які б із достовірністю свідчили про наявність передбачених п. п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України ризиків, у зв`язку з чим апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги прокурора у цій частині.

Як такі, що не підтверджуються жодними доказами та ґрунтуються виключно на припущеннях, апеляційний суд визнає і доводи апеляційної скарги про те, що стороною обвинувачення надано достатньо доказів на підтвердження існування ризику вчинення іншого кримінального правопорушення, оскільки підозрюваний може мати спільників та незаконного впливу на свідків, які станом на момент розгляду слідчим суддею клопотання не були допитані. Відхиляючи доводи апеляційної скарги в цій частині, апеляційний суд звертає увагу на те, що про наявність такого ризику не вказується у клопотанні слідчого, а тому він не був предметом оцінки слідчим суддею.

Разом із тим, апеляційний суд погоджується і з висновками слідчого судді про те, що слідчим та прокурором не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти будь-яким із передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України ризикам. При цьому, апеляційний суд бере до уваги і те, що стороною обвинувачення не надано доказів, які б свідчили про те, що інший, більш м`який, запобіжний захід, ніж тримання під вартою, буде недостатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_7 у кримінальному провадженні.

Погоджуючись із цим висновком, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя дав обґрунтовану оцінку відомостям про особу підозрюваного, зокрема те, що підозрюваний раніше не судимий, має постійне місце проживання, одружений, має повнолітніх дітей та стійкі соціальні зв`язки, є особою похилого віку, на спеціальних обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Тому, доводи слідчого та прокурора про те, що інші, більш м`які, запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, будуть недостатніми для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_7 , апеляційний суд вважає такими, що ґрунтуються на припущеннях, які не підтверджені будь-якими доказами як під час розгляду клопотання, так і апеляційним судом під час розгляду апеляційної скарги.

Апеляційний суд також вважає, що клопотання слідчого та доводи апеляційної скарги прокурора не містять переконливого обґрунтування про наявність у підозрюваного наміру перешкоджати досудовому розслідуванню у такий спосіб, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, буде недостатнім для запобігання будь-яким із передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України ризикам.

Разом із тим, до апеляційної скарги прокурором не додано доказів, які б із певною вірогідністю свідчили, що обрання щодо підозрюваного ОСОБА_7 менш суворого запобіжного заходу, ніж взяття під варту, не забезпечить його належну процесуальну поведінку, а також про те, що підозрюваний ОСОБА_7 з моменту обрання йому запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту не виконував покладені на нього процесуальні обов`язки.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів вважає, що слідчим та прокурором не доведено, що інший, більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, зокрема цілодобовий домашній арешт із застосуванням електронних засобів контролю, буде недостатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного та виконання покладених на нього обов`язків як підозрюваного, а також запобігання передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України ризикам.

Приймаючи судове рішення беруться до уваги положення, які містяться у п. п. 3 і 4 ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, колегія суддів зазначає, що сама по собі тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , не може бути безумовною підставою для застосування щодо нього найбільш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки ця обставина повинна враховуватись у сукупності разом з іншими обставинами.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про те, що при розгляді клопотання слідчий суддя, взявши до уваги вищенаведені обставини, вимоги кримінального процесуального закону та дані про особу підозрюваного, дійшов до належних висновків про часткове задоволення клопотання про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та про можливість застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронних засобів контролю, які ґрунтуються на вимогах закону й доданих до клопотання матеріалах, у зв`язку із чим, визнаються апеляційним судом обґрунтованими й належним чином вмотивованими. При цьому, колегія суддів вважає, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту буде достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_7 у кримінальному провадженні.

Доводи апеляційної скарги про те, що домашній арешт не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного та запобігти ризикам, наведеним у клопотанні, апеляційний суд із урахуванням наведеного вище відхиляє як такі, що не підтверджені жодними доказами, ґрунтуються виключно на припущеннях, а відтак і жодним чином не спростовують висновків слідчого судді про можливість застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

На інші доводи в обґрунтування незаконності судового рішення в апеляційній скарзі не вказується, і таких даних у ході розгляду апеляційної скарги колегією суддів не встановлено.

Разом із тим, слідчим суддею встановлено строк дії запобіжного заходу відповідно до вимог ч. 6 ст. 181 КПК України, а також обґрунтовано, відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України, покладено на підозрюваного такі процесуальні обов`язки: цілодобово не залишати місце проживання за адресою АДРЕСА_1 ; здати до відповідних органів ДМС України в Закарпатській області паспорт громадянина України, паспорт громадянина України для виїзду за кордон (у разі наявності такого) видані на його ім`я; з`являтися за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду; протягом часу дії обраного запобіжного заходу не виїжджати за межі Мукачівського району Закарпатської області без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді, суду; утримуватися від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні; носити електронний засіб контролю, - до 13 січня 2024 року включно.

Процесуальних порушень, які б могли слугувати підставами для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.

За таких обставин, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а ухвала слідчого судді, відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни.

Приймаючи рішення колегія суддів також бере до уваги положення ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що під час апеляційного розгляду не встановлено фактів, які б могли вплинути на висновки слідчого судді чи спростувати їх, і на такі стороною обвинувачення не вказується; що строк дії оскаржуваної ухвали слідчого судді на момент розгляду апеляційної скарги сплив, що свідчить про те, що така втратила чинність у часі.

Керуючись ст. ст. 176-183, 194, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу, яку подав начальник Воловецького відділу Мукачівської окружної прокуратури ОСОБА_5 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Воловецького районного суду Закарпатської області від 15 листопада 2023 року, якою частково задоволено погоджене прокурором клопотання слідчого, у кримінальному провадженні №0000179, внесеному 12.11.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань та обрано відносно підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із використанням електронних засобів контролю із забороною залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 строком до 60 діб, до 13.01.2024 включно, з покладенням на підозрюваного відповідних процесуальних обов`язків, - залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й відповідно до ч. 4 ст. 424 КПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: