УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2024 року

м. Київ

справа № 629/4736/15-к

провадження № 51-7518км23

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

у режимі відеоконференції

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у судовому засіданні касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_7 на вирок Полтавського апеляційного суду від 14 листопада 2023 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002612, за обвинуваченням

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Первомайського Харківської області та жителя АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останній раз - 23 листопада 2016 року вироком Первомайського міськрайонного суду Харківської області за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки. 30 травня 2017 року ухвалою Апеляційного суду Харківської області звільненого у зв`язку з відбуттям покарання,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 186 КК України,

установив:

Вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 22 жовтня 2019 року ОСОБА_7 засуджено за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки; за ч. 2 ст. 186 КК України - до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

На підставі частин 1, 2 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом поглинення покарання за вироком Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 23 листопада 2016 року покаранням, визначеним цим вироком, остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

За частиною 5 ст. 72 КК України зараховано в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 27 жовтня 2015 року по 30 травня 2017 року та з 29 травня 2019 року до винесення вироку з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Звільнено ОСОБА_7 з-під варти в залі суду як такого, що повністю відбув покарання.

Вирішено питання щодо судових витрат і речових доказів.

Вироком Полтавського апеляційного суду від 14 листопада 2023 року вирок міськрайонного суду щодо ОСОБА_7 скасовано в частині призначеного покарання.Ухвалено в цій частині новий вирок, яким призначено ОСОБА_7 покарання за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки; за ч. 2 ст. 186 КК України - у виді позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 23 листопада 2016 року, більш суворим, призначеним цим вироком, визначено ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців.

Ухвалено виключити з резолютивної частини вироку вказівку про те, що ОСОБА_7 є таким, що відбув покарання повністю.

В іншій частині залишено вирок без змін.

У касаційній скарзі захисник просить змінити вирок апеляційного суду та зарахувати ОСОБА_7 строк попереднього ув`язнення у строк покарання з 27 жовтня 2015 року по 30 травня 2017 року та з 29 травня 2019 року до 14 листопада 2023 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

У запереченнях на касаційну скаргу захисника прокурор просить залишити її без задоволення як безпідставну.

До початку касаційного розгляду захисник ОСОБА_6 подала заяву про відмову від касаційної скарги, також засуджений ОСОБА_7 подав клопотання про відмову від касаційної скарги свого захисника.

Інших учасників було належним чином повідомлено про розгляд справи в суді касаційної інстанції, однак вони не прибули в судове засідання.

Заслухавши думку прокурора, захисника, обговоривши зазначене питання, колегія суддів дійшла висновку про таке.

Відповідно до положень статей 403, 432 КПК України особа, яка подала касаційну скаргу, має право відмовитися від неї до закінчення касаційного розгляду. Якщо судові рішення не були оскаржені іншими особами або якщо немає заперечень інших осіб, які подали касаційну скаргу, проти закриття провадження у зв`язку з відмовою від касаційної скарги, суд касаційної інстанції своєю ухвалою закриває касаційне провадження.

Згідно з правовим висновком об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду в постанові від 22 лютого 2021 року (справа № 481/1754/18, провадження № 51-1579кмо20) засуджений не має права самостійно відмовитися від касаційної скарги, поданої його захисником.

Зважаючи на позицію засудженого, захисник ОСОБА_6 подала заяву про відмову від касаційної скарги і просила касаційне провадження у справі закрити.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, інші учасники, крім захисника, касаційних скарг на судові рішення у справі не подавали, а отже підстав, які можуть перешкоджати закриттю касаційного провадження, у ній не вказано.

Враховуючи наведене, колегія суддів уважає, що касаційне провадження, відкрите за касаційною скаргою захисника, підлягає закриттю.

Керуючись статтями 403, 432, 441 КПК України, Суд

постановив:

Закрити касаційне провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_6 на вирок Полтавського апеляційного суду від 14 листопада 2023 року щодо ОСОБА_7 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3