УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2024 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000136 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_5 , на вирок Баштанського районного суду Миколаївської області від 26 вересня 2023 року, стосовно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новоєгорівка, Баштанського району, Миколаївської області, українця, громадянина України, не працюючого, з повною загальною середньою освітою, раніше не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

-обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч.4 ст. 358 КК України,

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_6

встановив:

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить вирок суду змінити в частині призначення покарання. Призначити покарання у виді передбаченого мінімального розміру штрафу в межах санкцій ч. 1 ст. 358, ч.4 ст. 358 КК України.

Короткий зміст заперечення на апеляційну скаргу.

В запереченнях на апеляційну скаргу прокурор просить в задоволенні вимог апеляційної скарги обвинуваченого відмовити.

Короткий зміст вироку.

Вироком суду ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч.4 ст. 358 КК України і призначено йому покарання: за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України у виді арешту строком на 1 (один) місяць, за ч.4 ст. 358 КК України у виді арешту строком на 1 (один) місяць.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом повного складання покарань остаточно визначено ОСОБА_5 покарання у виді арешту строком на 2 (два) місяці. Вирішено питання щодо речових доказів.

Узагальнені доводи апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі обвинувачений не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження, вважає, що оскаржуваний вирок суду в частині призначення покарання є занадто суворим та таким, що не відповідає принципам достатності покарання для виправлення винного, тому він підлягає зміні на менш суворе покарання. Просить дослідити письмові документи, додані до апеляційної скарги, що стосуються його особи, які не подавались до суду першої інстанції, а саме довідка про склад сім`ї, посвідчення багатодітної сім`ї, свідоцтво про шлюб та інші.

Зазначає, що має на утриманні шістьох малолітніх дітей та є багатодітним батьком, а жінка його на разі вагітна, а тому у разі відбування ним покарання у виді арешту в умовах воєнного стану його сім`ї, яка є малозабезпеченою, може бути створена реальна загроза життю та здоров`ю.

В запереченнях на апеляційну скаргу обвинуваченого прокурор зазначає, що судом першої інстанції вірно враховано наявність на утриманні трьох неповнолітніх дітей, що підтверджується довідкою Доброкриничанського старостинського округу Інгульської сільської ради про склад сім`ї. Вказує, що наявність на утриманні дітей не втримала ОСОБА_5 від вчинення кримінального правопорушення. Звертає увагу,що ОСОБА_5 25.02.2023р. та 29.06.2023р. притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення рядку правопорушень, пов`язаних із керуванням транспортним засобом, у тому числі ст.126 КУпАП за керування транспортним засобом без посвідчення водія.

Обставини встановлені судом першої інстанції.

Судом першої інстанції встановлено та визнано доведеним, що 01.10.2023 року ОСОБА_5 знайшов в месенджері «Телеграм» оголошення про можливість виготовлення посвідчення водія за грошову винагороду в сумі 9500 грн. ОСОБА_5 шляхом листування через застосунок «Телеграм» домовився із невстановленою особою про виготовлення підробленого посвідчення водія на своє ім`я за 9500 грн., при цьому неустановлена особа повідомила перелік персональних даних, які необхідно надати ОСОБА_5 для виготовлення підробленого посвідчення водія. 02.10.2023 року в невстановленому місці ОСОБА_5 сфотографував на власний мобільний телефон свій паспорт громадянина України, довідку про реєстрацію місця свого проживання, які разом з особистим фото та даними про групу крові за допомогою додатку «Телеграм» переслав вищевказаній невстановленій особі для подальшого їх внесення до підробленого документу, тобто надав засоби для підроблення посвідчення водія. В подальшому, невстановлена особа у невстановлений час та місці внесла особисті дані ОСОБА_5 до підробленого бланку посвідчення водія, що не відповідає аналогічним документам, що знаходяться в офіційному обігу на території України, і тим самим виготовила підроблений документ, який надає право керувати транспортними засобами та видається в установленому Законом порядку з дотриманням певної процедури, а саме: посвідчення водія серії НОМЕР_1 від 03.10.2023 року на право керування транспортними засобами категорії «В», на ім`я ОСОБА_5 .

Після цього, 07.11.2023 року, у невстановлений час, через відділення поштового зв`язку №1 ТОВ «Нова пошта» у м. Баштанка, Миколаївської області ОСОБА_5 отримав від неустановленої особи посилку накладним платежем із підробленим посвідченням водія серії НОМЕР_1 , від 03.10.2023 року на ім`я ОСОБА_5 , за яке сплатив кошти в розмірі 9500 грн.

Крім того, 11.11.2023 року о 12:39 год., під час патрулювання нарядом СРПП Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області, Баштанського району, Миколаївської області, за межами м. Баштанка на автодорозі Н-11, 209 км. працівниками поліції було зупинено автомобіль марки «ВАЗ 2107» р.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_5 . Виконуючи законну вимогу працівника поліції, ОСОБА_5 , достовірно знаючи, що посвідчення водія серії НОМЕР_1 від 03.10.2023 року на його ім`я є підробленим, пред`явив для перевірки працівнику поліції завідомо підроблений документ, а саме: посвідчення водія серії та номер НОМЕР_1 від 03.10.2023 року на ім`я ОСОБА_5 , бланк якого не відповідає аналогічним бланкам, що знаходяться в офіційному обігу на території України, у такий спосіб використавши його.

Дії ОСОБА_5 судом кваліфіковано за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України, як пособництво у підробленні посвідчення, яке видається установою, яка має право видавати такі документи, і яке надає права, з метою використання його іншою особою та за ч. 4 ст. 358 КК України, як використання завідомо підробленого документа.

Обставини встановлені судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який вважав, що апеляційна скарга обвинуваченого підлягає частковому задоволенню, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, суд апеляційної інстанції дійшов наступного.

Висновок суду, щодо доведеності вини ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, за які його засуджено за обставин наведених у вироку, підтверджений зібраними у справі доказами, яким суд першої інстанції дав правильну юридичну оцінку і обґрунтовано дійшов до висновку про його винність у вчинені вказаних кримінальних правопорушень.

Всі обставини справи були детально розглянуті та досліджені судом першої інстанції, що підтверджується наведеними та належно оціненими у вироку доказами про вчинення кримінальних правопорушень обвинуваченим.

Кваліфікація судом першої інстанції дій обвинуваченого ОСОБА_5 за ч.5 ст.27, ч.1 ст. 358, ч.4 ст.358 КК України є правильною і апелянтом не оспорюється. А тому відповідно до вимог ст. 404 КПК України, вирок в цій частині апеляційним судом не переглядається.

Що стосується доводів апеляційної скарги обвинуваченого, щодо невідповідності призначеного покарання його особі внаслідок суворості, апеляційний суд вважає обґрунтованими з огляду на наступне.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_5 покарання, суд першої інстанції у відповідності до ст. 65, 66, 67 КК України з урахуванням тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які віднесено до категорії кримінальних проступків, особи обвинуваченого, який раніше не судимий, не працює, має на утриманні трьох дітей, за місцем проживання характеризується посередньо, байдуже ставлення до скоєного, раніше притягувався до адміністративної відповідальності, обставиною, що пом`якшує покарання суд визнав щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено, прийшов до висновку про те, що мета покарання, передбачена ч.2, 3 ст. 50 КК України, може бути досягнута при призначенні обвинуваченому ОСОБА_5 міри покарання у виді арешту із застосуванням ч.1 ст.70 КК України строком на 2 місяці, проте ніяким чином не мотивувавши своє рішення.

Разом з тим, з такою позицією суду першої інстанції колегія суддів не погоджується.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах, встановлених у санкції статті, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

В Постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 р. «Про практику призначення судами кримінального покарання» зверталась увага судів на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. Висновки з усіх питань, пов`язаних із призначенням покарання, необхідно належним чином мотивувати у вироку.

На думку суду апеляційної інстанції, судом не дотримано зазначених вимог закону при призначенні покарання ОСОБА_5 .

Як вбачаться з матеріалів кримінального провадження, вироком суду ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч.4 ст. 358 КК України і призначено йому покарання: за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України у виді арешту строком на 1 (один) місяць, за ч.4 ст. 358 КК України у виді арешту строком на 1 (один) місяць. На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом повного складання покарань остаточно визначено ОСОБА_5 покарання у виді арешту строком на 2 (два) місяці.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить призначити покарання у виді передбаченого мінімального розміру штрафу в межах санкцій ч. 1 ст. 358, ч.4 ст. 358 КК України. Зазначає, що має на утриманні шістьох малолітніх дітей та є багатодітним батьком, а жінка його на разі вагітна, а тому у разі відбування ним покарання у виді арешту в умовах воєнного стану його сім`ї, яка є малозабезпеченою, може бути створена реальна загроза життю та здоров`ю.

Дослідженими в судовому засіданні суду апеляційної інстанції доказами, встановлено, що обвинувачений та його дружина ОСОБА_7 мають право на пільги, передбачені законодавством України для багатодітних сімей відповідно до посвідчення серія НОМЕР_3 від 25.08.2022р., посвідченням серія НОМЕР_4 від 27.04.2017р. ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 (донька дружини обвинуваченого), є інвалідом з дитинства, її законним представником є ОСОБА_7 дружина обвинуваченого.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що на утриманні у ОСОБА_5 перебувають шість неповнолітніх дітей, а тому на нього полягає великий об`єм обов`язків по їх утриманню, вихованню, піклуванню про здоров`я. Крім того, з доданою до апеляційної скарги довідки вбачається, що станом на 19.01.2024р. дружина обвинуваченого знаходиться на 12-12 тижні вагітності (а.с. 125)

Разом з тим, санкція ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України передбачає альтернативні види покарання - штраф, пробаційний нагляд, обмеження волі (відповідно до змін внесеними згідно з Законом №3342-ІХ від 23.08.2023р.)

Виходячи із принципів призначення покарання, обираючи із декількох альтернативних видів покарання, суд має обґрунтувати чому він обирає наприклад одне з видів покарання і чому неможливо застосувати інше покарання, що передбачене санкцією статті. Натомість суд першої інстанції призначаючи покарання у виді арешту не обґрунтував чому саме призначив ОСОБА_5 даний вид покарання.

Аналізуючи зазначені норми права та конкретні обставини справи, те, що обвинувачений має на утриманні шістьох дітей, вагітну дружину, а тому у разі відбування ним покарання у виді арешту в умовах воєнного стану його сім`ї може бути створена реальна загроза життю та здоров`ю, призначення покарання у виді штрафу також є недоречним з огляду на те, що обвинувачений офіційно не працевлаштований, є багатодітним батьком сім`я якого є малозабезпеченою, колегія суддів вважає за необхідне змінити вирок суду та призначити ОСОБА_5 покарання у виді пробаційного нагляду в межах санкції ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України.

З огляду на вищезазначене, вирок суду в частині призначення покарання підлягає зміні, а апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню частково.

Керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 409, 418, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 - задовольнити частково.

Вирок Баштанського районного суду Миколаївської області від 26 вересня 2023 року, стосовно ОСОБА_5 - змінити в частині призначеного покарання.

Пом`якшити ОСОБА_5 покарання за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України до покарання у виді пробаційного нагляду строком на 2 роки.

Пом`якшити ОСОБА_5 покарання за ч. 4 ст. 358 КК України до покарання у виді пробаційного нагляду строком на 1 рік.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначити ОСОБА_5 покарання у виді пробаційного нагляду строком на 2 роки.

На підставі ч.2 ст. 59-1 КК України покласти на ОСОБА_5 обов`язки періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Строк покарання ОСОБА_5 рахувати з дня набрання вироком суду першої інстанції законної сили, тобто з 24 квітня 2024 року.

В іншій частині оскаржуваний вирок залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий

Судді