Провадження № 1-кс/638/147/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2024 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

Слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

представників власників майна адвокатів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали судових засідань Дзержинського районного суду м.Харкова клопотання прокурора Шевченківської окружної прокуратури міста Харкова ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні №0001303 від 06.06.2023 року за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, -

встановив:

До суду звернувся прокурор з клопотанням, в якому просить накласти арешт на вилучене в ході проведення обшуку 06.11.2023 року на підставі ухвали слідчого судді Дзержинського районного суду м.Харкова за адресою: м.Харків, пров.Саперний буд.50/52, майно, а саме: 3 матраци білого кольору, які замотані в полімерну плівку, бильца коричневого кольору у кількості 4 шт,які замотані в полімерну плівку; чохли у кількості 2 шт., які замотані в полімерну плівку; окрема частина від дивану, завернута в полімерну плівку; комплектуюча від дивану у виді подушки у кількості 1 шт., звернута у полімерну плівку; комплектуючі від ліжка у кількості 3 шт. помаранчевих у вигляді дошок, 3 шт. світло-сірого кольору, 1 шт. дошка коричневого кольору; комплектуючі від дивану у вигляді задньої спинки у кількості 1 шт. коричневого кольору; комплектуюча від дивану у вигляді задньої спинки у кількості 1 шт бірюзового кольору; комплектуюча від дивану у вигляді задньої спинки у кількості 1 шт світло-коричневого кольору.

В обґрунтування клопотання зазначає, що у провадженні СВ ХРУП №3 ГУНП в Харківській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР 06.06.2023 року за ознаками кримінального правопорушення- злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України. Досудовим розслідуванням встановлено, що 13.05.2023 року невстановлена особа таємно, діючи в умовах воєнного стану шляхом проникнення до кв. АДРЕСА_1 вчинила крадіжку майна, яке належить гр. ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , чим своїми діями спричинила матеріальну шкоду останньому. 06.11.2023 року у період часу з 08 год. 08 хв. до 11 год. 48 хв. слідчим на підставі ухвали Дзержинського районного суду м.Харкова проведено обшук за адресою: АДРЕСА_2 , в ході якого у підвальному приміщенні на підлозі, в хаотичному порядку було виявлено майно, зазначене у клопотанні, яке було вилучено та опечатано бірками. Прокурор зазначає, що вилучено майно належить ОСОБА_7 та з метою забезпечення виконання завдань кримінального провадження щодо швидкого, повного та неупередженого розслідування, а також подальшого проведення необхідних слідчих дій під час досудового розслідування на теперішній час виникла необхідність у накладенні арешту на вказане майно. Повернення вилученого майна може негативно вплинути на встановлення істини по кримінальному провадженню та встановлення усього кола осіб, причетних до скоєння вказаного кримінального правопорушення, оскільки у разі повернення майна, можуть бути вжиті заходи та вчинені дії, направлені на його знищення, що може значно ускладнити або взагалі унеможливити встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримала, просила задовольнити у повному обсязі.

Адвокат ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_8 , в судовому засіданні заперечував проти задоволення внесеного клопотання, обґрунтування чого виклав у письмових запереченнях. Зокрема, зазначає, що вилучене майно не має жодного значення в рамках кримінального провадження, органом досудового розслідування було викривлено обставини кримінального провадження з метою отримання дозволу на проведення обшуку. Вважає клопотання про арешт майна незаконним, необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню. Зі змісту клопотання неможливо ідентифікувати яке відношення зазначене майно має до кримінального провадження, та що вилучене майно є саме тим майном, на вилучення якого було надано дозвіл ухвалою слідчого судді про проведення обшуку та що саме вилучене майно може бути доказом у даному кримінальному провадженні. Під час проведення обшуку власником будинку було повідомлено слідчих про те, що вказане майно належить ОСОБА_8 , на підтвердження чого надано оригінали товарних чеків на придбання майна. Докази, які б підтверджували, що вилучене майно належить потерпілому, у матеріалах кримінального провадження відсутні. Вказує, що клопотання прокурора не має відповідного обґрунтування необхідності арешту майна. Вважає, що між ОСОБА_9 та ОСОБА_7 склались суто цивільно-правові відносини щодо поділу спільного майна. Просить відмовити у задоволенні клопотання прокурора про арешт майна.

Розглянувши клопотання, заслухавши думку учасників провадження, дослідивши надані матеріали, слідчий суддя дійшов наступного.

Встановлено, що Харківським РУП №3 ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0001303, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.06.2023 року за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

З Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань №0001303 вбачається, що до ХРУП №3 ГУНП в Харківській області надійшла заява від ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про те, що 13.05 невстановлена особа таємно, діючи в умовах дії воєнного стану шляхом проникнення до кв. АДРЕСА_1 , вчинила крадіжку майна заявника, чим своїми діями спричинила матеріальну шкоду останньому.

Ухвалою слідчого судді Дзержинського районного суду м.Харкова від 20.10.2023 року слідчому надано дозвіл на проведення обшуку в будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , який належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_10 та ОСОБА_8 , з метою забезпечення можливості документування факту вчинення кримінального правопорушення та забезпечення можливості вилучення предметів та документів, які можуть мати по справі значення речових доказів, а саме: побутову техніку, а саме: два телевізори марки LG чорного кольору, пральна машина LG сірого кольору, два сан вузли та один біде марки villeroy boch Omni arhitecture, білого кольору, ванна villeroy boch Oberon 180x80 білого кольору, також інсталяція на ванну ( кран, та душ); дві раковини villeroy boch O.Novo білого кольору, інсталяція до раковин; інсталіція до унітазів (на три унітази); котел на гарячу воду, білого кольору, кухонна гарнітура, а саме: мраморна столешниця, шкафи, мраморний фартух, газова плита марки Gorenje, чорного кольору, духова шафа Gorenje чорного кольору, посудомиюча машинка, сірого кольору, холодильник, стіл овальної форми, скляний, молочного кольору, стільці напівкруглої форми, коричневого кольору у кількості 4 шт, диван та крісло коричневого кольору, витяжка, микрохвильова піч марки Gorenje, чорного кольору журнальний столик мраморний; 6 міжкімнатних дверей зроблені на замовлення кольору дерева білого дубу, а також петлі на цих дверях, та ручки з цих дверей у розмірі 6 комплектів, два ліжка марки яких він не пам`ятає, одна темно-коричневого кольору, інша бірюзового кольору двухмісні; картини, які були виготовлені на замовлення, на яких були намальовані жінки модельєра Лагерфельда, світлові прибори, розетки марки Schneder сірого кольору, вимикачі, терморегулятори теплої підлоги у кількості 3-х штук білого кольору марки Terneo, автоматика, гардеробна( шафи, дві дзеркальні двері) шафи з ванної кімнати білого кольору, шафи в двох дитячих кімнатах білого кольору, шафи з дзеркалами та інші предмети які були отримані злочинним шляхом, що можуть виступати речовими доказами у зазначеному кримінальному провадженні, а також інших предметів і документів, що мають значення для встановлення істини по справі.

Встановлено, що в ході досудового розслідування 06.11.2023 року на підставі зазначеної вище ухвали слідчого судді від 20.10.2023 року у період часу з 08 год. 08 хв. по 11 год. 48 хв. проведено обшук будинку АДРЕСА_2 , в ході якого у підвальному приміщенні вилучено наступне майно: 3 матраци білого кольору, які замотані в полімерну плівку, бильця коричневого кольору у кількості 4 шт., які замотані в полімерну плівку; чохли у кількості 2 шт., які замотані в полімерну плівку; окрема частина від дивану, завернута в полімерну плівку; комплектуюча від дивану у виді подушки у кількості 1 шт., звернута у полімерну плівку; комплектуючі від ліжка у кількості 3 шт. помаранчевих у вигляді дошок, 3 шт. світло-сірого кольору, 1 шт. дошка коричневого кольору; комплектуючі від дивану у вигляді задньої спинки у кількості 1 шт. коричневого кольору; комплектуюча від дивану у вигляді задньої спинки у кількості 1 шт. бірюзового кольору; комплектуюча від дивану у вигляді задньої спинки у кількості 1 шт. світло-коричневого кольору.

Постановою слідчого від 07.11.2023 року зазначене майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

Відповідно до положень статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

В обґрунтування необхідності накладення арешту на майно сторона обвинувачення посилається на необхідність збереження речових доказів.

У відповідності з ч.6 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Відповідно до ч.11 ст.170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх не застосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

При цьому відповідно до ч.5 ст.9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, а саме у рішенні по справі «Жушман проти України», де зазначається «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності».

Згідно положень ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 року у справі "Смирнов проти Росії" було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Також, у рішенні Європейського суду з прав людини від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України" судом наголошено на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним (див.також рішення у справі "Іатрідіс проти Греції"). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див.рішення у справі " Лемуан проти Франції", від 22 вересня 1994 року та "Кушоглу проти Болгарії" від 10 травня 2007 року).

Суд також нагадує, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див. Рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льон рот проти Швеції"). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див. Рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства").

Відповідно до вимог ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен врахувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, передбаченому кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, треті х осіб.

Аналіз вище зазначених норм закону свідчить, що Кримінальним процесуальним кодексом України чітко передбачені підстави для застосування такого виду забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

У відповідності до статті 173 КПК України слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Разом із цим, прокурором невмотивоване відношення майна, зазначеного у клопотанні, до даного кримінального провадження, необхідність його арешту для досудового розслідування не доведена.

З огляду на викладене, приймаючи до уваги, що прокурором не доведено необхідності арешту зазначеного у клопотанні майна, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання про арешт майна не підлягає задоволенню.

Враховуючи вищевикладене та керуючи ст. ст. 170-173, 372 КПК України, -

постановив:

Відмовити в задоволенні клопотання прокурора Шевченківської окружної прокуратури міста Харкова ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні №0001303 від 06.06.2023 року за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали проголошено 03.04.2024 року о 15:00 годині.

Слідчий суддя: ОСОБА_1