Справа №718/418/24
Провадження №1-кп/718/18/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.04.2024 року м.Кіцмань Чернівецька область

Кіцманський районний суд Чернівецької області, у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Кіцмань кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000021 від 17.01.2024 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , уродженки смт. Тельманове, Тельманівського району, Донецької області, українка за національністю, громадянки України, із середньою освітою, неодруженої, офіційно не працевлаштованої, є внутрішньо переміщеною особою, особою з інвалідністю ІІІ групи, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,-

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України,-

за участю учасників судового провадження:

прокурор ОСОБА_4

обвинувачена ОСОБА_3

захисника ОСОБА_5

потерпіла ОСОБА_6

представник потерпілої ОСОБА_7 ,-

У С Т А Н О В И В:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним

28.12.2023 у нічний період доби, точний час встановити не представилось можливим, ОСОБА_3 переслідуючи корисливу мету особистого збагачення, направлену на таємне викрадення чужого майна, через незачинені двері зайшла до кімнати АДРЕСА_3 , тим самим проникла до кімнати, скориставшись тим, що потерпіла ОСОБА_6 спить, переконавшись в тому, що її дії залишаються непоміченими, підійшла до шафи, діючи умисно, протиправно витягнула із кишені шуби, яка знаходилась у шафі, золотий браслет та каблучку, тим самим викрала їх. Після чого, ОСОБА_3 вийшла з кімнати, тобто покинула місце вчинення кримінального правопорушення.

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_3 спричинила потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 21842,20 грн.

Указом Президента України та Верховного головнокомандувача Збройних сил України ОСОБА_8 від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-ХІ введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. В подальшому воєнний стан в Україні неодноразово продовжувався.

Востаннє продовжений Указом Президента України ОСОБА_8 від 06.11.2023 №734/2023, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 08.11.2023 №3429-ІХ продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 16.11.2023 строком на 90 діб.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднану з проникненням в житло, вчинену в умовах воєнного стану.

Позиція учасників провадження

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 , після роз`яснення їй суті обвинувачення, свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.4 ст. 185 КК України, визнала повністю. Цивільний позов визнала частково. Пояснила, що всі обставини, викладені у пред`явленому їй обвинуваченні відповідають дійсності.

Так, дійсно 28.12.2023 ввечері разом з потерпілою розпивали алкоголь в її кімнаті №309, після чого ОСОБА_6 міцно заснула, а вона повернулась в свою кімнату. Через деякий час повернулась та викрала золоті вироби: браслет та каблучку, із кишені шуби, що висіла в шафі. Вона знала де потерпіла зберігає золоті вироби, оскільки вони давно товаришують. Викрадені вироби продала наступного дня, загалом отримала 8 000 гривень, якими розпорядилась. За вчинене шкодує, в поліцію пішла сама та вибачалась перед потерпілою неодноразово. Матеріальну шкоду відшкодувала потерпілій частково в сумі 10 тис. гривень на досудовому слідстві, а моральну шкоду в сумі 25 тис. грн. немає змоги відшкодувати, а тому цивільний позов в цій частині повністю не визнає. Завдану матеріальну шкоду в розмірі 11 842, 20 грн. визнає, зобов`язується відшкодувати.

Потерпіла ОСОБА_6 пояснила, що 31 грудня готувалась до святкування Нового року разом з ОСОБА_3 , під час приготувань виявила відсутність золотих прикрас. 02.01.2024 звернулася з заявою в поліцію, де через декілька днів повідомили, що ОСОБА_3 вчинила крадіжку. Обвинувачена частково відшкодувала збитки в сумі 10 000 грн., вибачення вона не просила, а тому вважає, що за вчинене ОСОБА_3 слід покарати суворо. Цивільний позов підтримує в частині стягнення 11 842, 20 грн. матеріальної шкоди та 25 000 грн. моральної шкоди. Вважає, що незаконними діями обвинуваченої їй спричинено стрес, адже викрадені золоті вироби їй не повернуто, а браслет і каблучка це пам`ять про померлого чоловіка.

Адвокат ОСОБА_7 підтримав думку потерпілої щодо суворого покарання для обвинуваченої ОСОБА_3 .. А також просив задовольнити цивільний позов у повному обсязі.

Прокурор ОСОБА_9 підтримала викладене обвинувачення, щодо міри покарання, вказала на необхідність призначення ОСОБА_3 покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років, із встановленням, на підставі ст. 75 КК України, іспитового строку 3 (три) роки та покладенням обов`язків, передбачених ч.1 ст. 76 КК України. Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 у виді домашнього арешту - залишити без змін до вступу вироку в законну силу. Вирішити питання щодо процесуальних витрат та речових доказів.

Захисник ОСОБА_5 просив суд застосувати до його підзахисної ст. 75 КК України та не призначати покарання пов`язане із позбавленням волі, так як остання частково відшкодувала збитки потерпілій, попросила вибачення, щиро шкодує про вчинене, самостійно виховує неповнолітнього сина. Заперечив цивільний позов в частині стягненні моральної шкоди в сумі 25 000 гривень повністю.

Встановлені судом обставини.

Розглянувши матеріали кримінального провадження, заслухавши думку учасників кримінального провадження, суд вважає, що вина ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, доведена повністю.

Оскільки обвинуваченою, іншими учасниками судового розгляду не оспорювалися фактичні обставини справи, ОСОБА_3 правильно зрозуміла зміст пред`явленого їй обвинувачення, в учасників процесу відсутні сумніви у добровільності та істинності її позиції, суд, керуючись ч.3 ст. 349 КПК України, за згодою всіх учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, та обмежив вивчення фактичних обставин справи допитом обвинуваченої, потерпілої та дослідженням матеріалів справи, які характеризують її особу, документів, що стосуються речових доказів, процесуальних витрат, цивільного позову.

При цьому, судом з`ясовано чи правильно учасники кримінального провадження розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, оцінивши показання обвинуваченої, які вона надала суду вільно, без примусу та тиску, будучи ознайомленою із положеннями ст.ст. 349, 394 КПК України, і які узгоджуються між собою та не суперечать обвинувальному акту, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст. 185 КК України, за обставин наведених у вироку.

Такі, покази обвинуваченої, надані нею у судовому засіданні, послідовні та логічні, а тому не викликають сумнівів суду в правильності розуміння нею змісту обставин, добровільності та істинності її позиції.

Кваліфікація дій обвинуваченого судом.

З огляду на наведене, виходячи з вимог ст.337 КПК України, зокрема те, що судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, суд, розглянувши дане кримінальне провадження дійшов висновку, що дії ОСОБА_3 кваліфіковано вірно за ч.4 ст. 185 КК України, оскільки остання вчинила таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднану з проникненням в житло, вчинену в умовах воєнного стану.

Підстав, у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення, чи його зміни, суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини та її основоположних свобод не встановлено.

Мотиви призначення покарання.

Вирішуючи питання щодо виду та міри покарання, яке слід призначити обвинуваченій, суд виходить із наступного.

Так, відповідно до ст. 65 КК України, під час призначення покарання у кожному конкретному випадку суд має враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винуватої та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Так, при призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_3 , суд враховує повне визнання нею своєї вини, ступінь тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення, який, у відповідності до ст. 12 КК України, відноситься до тяжких злочинів, дані про особу винної, яка характеризується посередньо за місцем проживання, раніше не судима, не одружена, офіційно не працює, на спеціальних обліках у лікаря психіатра, нарколога не перебуває, являється інвалідом 3 групи загального захворювання, є внутрішньо переміщеною особою, самостійно виховує неповнолітнього сина 2009 р.н.

Обставинами, згідно ст. 66 КК України, які пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_3 суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, визначених ст. 67 КК України, які б обтяжували покарання обвинуваченої ОСОБА_3 , прокурором не заявлено та судом не встановлено.

Таким чином, виходячи з засад співмірності, призначене покарання за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Поряд із цим, із врахуванням суспільної небезпеки вчиненого, наявності кількох обставин, які пом`якшують покарання (щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину) та відсутність обставин, які обтяжують покарання обвинуваченій, враховуючи при цьому повне та беззастережне визнання обвинуваченою своєї вини, стан її здоров`я, добровільне часткове відшкодування шкоди на досудовому слідстві в сумі 10 000 грн., а також зважаючи на позицію потерпілої, суд вважає, що виправлення останньої можливе без відбування реальної міри покарання, а тому знаходить підстави для звільнення ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, тобто застосування щодо неї вимог ст.ст. 75, 76 КК України.

При цьому, застосування мінімального покарання у виді позбавлення волі із звільненням обвинуваченої від його відбування із покладенням обов`язків, передбачених п.1, 2 ч.1 ст. 76 КК України, тобто без ізоляції від суспільства, буде достатнім, справедливим та необхідним для виправлення обвинуваченої, а також для запобігання вчинення нових злочинів як нею, так і іншими особами та сприятиме загальній меті та цілям покарання.

Вирішуючи цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок вчинення кримінального правопорушення, суд виходить із таких обставин.

Потерпілою ОСОБА_6 пред`явлено цивільний позов про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, в якій вона просить стягнути з обвинуваченої ОСОБА_3 11 842,20 грн. матеріальної шкоди, моральну шкоду в розмірі 25 000 грн.

Відповідно до положень ч. 5 ст. 128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні правовідносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Також у ч. 1 ст. 368, частинах 3, 4 ст. 374 КПК України передбачено, що при ухваленні вироку суд повинен вирішити, чи підлягає задоволенню пред`явлений цивільний позов, і якщо так, то на чию користь, в якому розмірі та порядку, а в мотивувальній та резолютивній частинах вироку зазначаються підстави для задоволення цивільного позову або відмови у ньому, залишення його без розгляду, рішення про цивільний позов.

При цьому, суд зобов`язаний всебічно, повно й об`єктивно дослідити обставини справи, з`ясувати характер і розмір витрат, зумовлених злочином, установити причинний зв`язок між діянням і шкодою, що настала, й дати у вироку належну оцінку таким обставинам.

Так, цивільний позов в частині стягнення матеріальної шкоди, завданої викраденням золотих виробів в потерпілої, в розмірі 11 842,20 грн. визнається обвинуваченою повністю, а тому підлягає стягненню з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 .

Частиною 3 ст.23 ЦК України визначено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин справи, які мають істотне значення.

Як роз`яснив, Пленум Верховного Суду України в п.3постанови від 31.03.1995р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру, внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Згідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Відповідно до положень ч.ч.1 та 2 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш, аніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення.

Під час судового розгляду встановлено, що внаслідок винних дій обвинуваченої цивільному позивачеві було спричинено моральну шкоду, яка виразилася у душевних стражданнях, яких вона зазнала у зв`язку із протиправною поведінкою відносно неї, у зв`язку із втратою золотих виробів, які становили для неї пам`ять про покійного чоловіка. За таких обставин, з врахуванням характеру правопорушення, ступеню вини ОСОБА_3 , глибини страждань потерпілої та змін в її звичному укладі життя, суд вважає, що виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, заявлені позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди підлягають задоволенню частково на суму 3000 грн.

Мотиви інших рішень

Раніше застосований запобіжний захід ОСОБА_3 у вигляді домашнього арешту, згідно ухвали слідчого судді Кіцманського районного суду Чернівецької області від 28.03.2024 залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Щодо розподілу процесуальних витрат (заявлених витрат на проведення експертизи у кримінальному провадженні), суд керується положеннями ст. 124 КПК України. У зв`язку із ухваленням обвинувального вироку у справі, витрати на залучення експерта у кримінальному провадженні, а саме на проведення товарознавчої експертизи № СЕ-19/126-24/725-ТВ від 23.01.2024 року, які згідно довідки про витрати на проведення експертизи в кримінальному провадженні №0000021 складають 1135 гривень 92 коп. (а.с.м.к.п. 53) та на проведення товарознавчої експертизи № СЕ-19/126-24/726-ТВ від 23.01.2024 року, які згідно довідки про витрати на проведення експертизи в кримінальному провадженні №0000021 складають 1135 гривень 92 коп. (а.с.м.к.п. 62) - підлягають стягненню з обвинуваченої.

Питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.

На підставі ч. 15 ст. 615 КПК України в умовах дії воєнного стану після складання та підписання повного тексту вироку суд має право обмежитися проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

На підставі вищенаведеного та керуючись ч.3 ст. 349, ст.ст. 100, 124, 337, 348, 369-371, 373-374, 376, 392-395 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України та призначити їй покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять ) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі, якщо вона протягом іспитового строку 3 (три) роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї обов`язки.

На підставі п.1, 2 ч.1 ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 , обраний ухвалою слідчого судді Кіцманського районного суду Чернівецької області від 28.03.2024 у виді домашнього арешту в певний період доби залишити без змін до вступу вироку в законну силу.(а.с.53-54)

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судові витрати за проведення товарознавчої експертизи на загальну суму 2271 ( дві тисячі двісті сімдесят одна ) гривня 84 копійок.

Речові докази:

-магнітний носій (СD) диск із надписом «Alerus, який знаходиться в матеріалах кримінального провадження №0000021 - залишити у матеріалах кримінального провадження. (а.с.80)

Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної та матеріальної шкоди задовольнити частково. (а.с.25-27)

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 матеріальну шкоду, завдану кримінальним правопорушенням в розмірі 11 842 (одинадцять тисяч вісімсот сорок дві) гривні 20 копійок.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 моральну шкоду, завдану кримінальним правопорушенням в розмірі 3000 (три тисячі) гривень.

Вирок не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не заперечувалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

З інших підстав вирок може бути оскаржений до Чернівецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та обвинуваченому.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

На підставі ч. 15 ст. 615 КПК України суд обмежився проголошенням лише резолютивної частини вироку.

Суддя: ОСОБА_1