Справа № 204/6283/22
Провадження №1-кп/204/247/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2024 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого: судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали судового засідання Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 про витребування інформації,

за участю: прокурора ОСОБА_5 , захисників: ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

В судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_4 заявила клопотання про витребування інформації. В обгрунтування свого клопотання зазначила, що у даному кримінальному провадженні одним із приводів постановлення судом ухвали про зміну обраного відносно обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді застави на тримання його під вартою без визначення альтернативної застави слугувала реєстрація кримінальних проваджень: № 0000503 від 19 вересня 2023 року за ч. 2 ст. 361 КК України за фактом того, що ОСОБА_3 за попередньою змовою з ОСОБА_7 та іншими невстановленими особами здійснили несанкціоноване втручання в роботу інформаційних (автоматизованих), електронних комунікаційних, інформаційно-комунікаційних систем, електронних комунікаційних мереж з метою знищення, підробки, спотворення змісту інформації, що оброблюється та передається у таких системах та мережах, а саме за допомогою месенджеру «Viber» у мережі оператора телекомунікаційних послуг ТОВ «лайфселл»; № 0000629 від 18 вересня 2023 року за ознаками ст. 386 КК України за фактом примушування експерта до давання завідомо неправдивих показань у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_3 . Вподальшому існування вказаних кримінальних проваджень постійно враховувалося судом при вирішенні питання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та судом апеляційної інстанції при перевірці ухвал суду першої інстанції. У останньому клопотанні прокурора, яке було задоволено ухвалою суду від 04 березня 2024 року, прокурором було зазначено про те, що СВ УСБУ у Дніпропетровській області (тобто слідчими того ж слідчого органу, відносно яких ОСОБА_3 подано заяви про вчинення щодо нього кримінального правопорушення) здійснюється досудове розслідування у об?єднаному кримінальному провадженні № 0000629 від 19 вересня 2023 року за ч. 2 ст. 361, ст. 386 КК України. Однак, жодних документів на підтвердження наведеної інформації прокурором до клопотання додано не було. Крім того, прокурором також не надається суду інформація щодо стану розслідування вказаного об?єднаного кримінального провадження та того, чи підтвердилася під час проведення досудового розслідування (яке триває вже досить значний час) інформація про подію злочинів, яка слугувала підставою для реєстрації кримінальних проваджень в ЄРДР, та причетність до цих подій обвинуваченого ОСОБА_3 або його сина ОСОБА_7 . Враховуючи те, що сторона захисту позбавлена можливості отримати інформацію щодо руху кримінального провадження на стадії досудового розслідування кримінального провадження, тим більш, у кримінальних провадженнях, у яких особа, якій надається правова допомога, не набула відповідного процесуального статусу, а інформація щодо стану досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000629 від 19 вересня 2023 року за ч. 2 ст. 361, ст. 386 КК України має істотне значення для даного кримінального провадження в контексті продовження існування обставин, які можуть свідчити про існування ризиків, якими обумовлено тримання ОСОБА_3 під вартою, просила витребувати із СВ УСБУ в Дніпропетровській області інформацію щодо стану досудового розслідування у кримінальному провадженні № 000629 від 19 вересня 2023 року за ч. 2 ст. 361, ст. 386 КК України, а саме щодо складу групи слідчих та прокурорів у кримінальному провадженні; чи проводилися слідчі т/або процесуальні дії відносно та/або за участі ОСОБА_3 , ОСОБА_7 ; чи повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення ОСОБА_3 , ОСОБА_7 ; чи прийнято у кримінальному провадженні одне із процесуальних рішень, передбачених ч. 2 ст. 283 КПК України.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_8 підтримала подане клопотання.

Обвинувачений ОСОБА_3 підтримав клопотання захисника.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання сторони захисту, оскільки сторона захисту у своєму клопотанні зазначила щодо відсутності права на отримання вказаної інформації.

Суд, заслухавши клопотання сторони захисту, вислухавши думки учасників процесу, дослідивши матеріали кримінального, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 350 КПК України клопотання учасників судового провадження розглядається судом після того, як буде заслухана думка щодо низ інших учасників судового провадження, про що постановляється ухвала.

В кримінальному процесі джерелами доказів є: показання, речові докази, документи, висновки експертів. Належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у справі, та інших обставин, які мають значення, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди абомістять інші відомості,які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення (ч. 1ст. 98 КПК України). Допустимість доказів означає правову придатність їх для використання у кримінальному процесі як аргументів у доказуванні, а також, що: фактичні дані як докази одержані уповноваженим на те суб`єктом; фактичні дані одержані у встановленому законом порядку з дотриманням процесуальної форми, яка гарантує захист прав та законних інтересів громадян; фактичні дані та сам процес їх одержання належним чином закріплені та засвідчені; зібрані докази та інші матеріали кримінальної справи загалом дозволяють здійснити перевірку достовірності та законності одержання фактичних даних (Non ІНФОРМАЦІЯ_1 , si notum, non sit in firma, judicii - не має значення, що відомо судді, якщо це стало йому відомо не у встановленому Законом порядку). Достатність доказів визначається, як наявність у справі такої сукупності зібраних доказів, яка викликає у суб`єкта доказування внутрішню переконаність у достовірному з`ясуванні наявності або відсутності обставин предмету доказування, необхідних для встановлення об`єктивної істини та прийняття правильного рішення у справі.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення вправі мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. А, ст. 221 КПК України визначено, щослідчий, дізнавач, прокурор зобов`язаний за клопотанням сторони захисту, потерпілого надати їм матеріали досудового розслідування для ознайомлення, за виключенням матеріалів про застосування заходів безпеки щодо осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві, а також тих матеріалів, ознайомлення з якими на цій стадії кримінального провадження може зашкодити досудовому розслідуванню. Відмова у наданні для ознайомлення загальнодоступного документа, оригінал якого знаходиться в матеріалах досудового розслідування, не допускається.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 23 КПК України, суд досліджує докази безпосередньо під час судового засідання, а, відповідно до ст. 350 КПК України, - клопотання учасників судового провадження розглядаються судом після того, як буде заслухана думка щодо них інших учасників судового провадження, про що постановлюється ухвала.

Згідно ст. 92 КПК України сторона захисту, здійснює збирання доказів шляхом витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, службових та фізичних осіб речей, копій документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій, актів перевірок; ініціювання проведення слідчих (розшукових) дій, НСРД та інших процесуальних дій, а також шляхом здійснення інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів. Право на захист, що закріплене у Конституції України, Кримінальному процесуальному кодексі, міжнародних та ін. актах - є однією з найважливіших державних гарантій забезпечення реалізації прав і свобод людини та громадянина.

Статтею 63 Конституції України визначено, що підозрюваний, обвинувачений чи підсудний має право на захист, а ст. 129 Основного Закону України - що забезпечення обвинуваченому цього права є однією з основних засад судочинства поряд зі змагальністю сторін кримінального провадження та свободою в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. А ще гарантується рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом. Конституційний принцип забезпечення підозрюваному, обвинуваченому підсудному права на захист є важливою гарантією об`єктивного розслідування і справедливості судового розгляду справи та запобігання притягнення до кримінальної відповідальності невинуватих осіб. Забезпечення обвинуваченому права на захист є також самостійним принципом кримінального судочинства, який охоплює: права, які підозрюваний (обвинувачений) може реалізувати власними діями шляхом надання усних або письмових пояснень з приводу підозри або обвинувачення, збирання і надання доказів, особистої участі у кримінальному провадженні, в тому числі участі в допитах інших підозрюваних (обвинувачених), потерпілих, свідків та експертів у суді, подачі скарг на дії і рішення слідчого, прокурора, слідчого судді й суду; права, які можуть здійснюватися підозрюваним (обвинуваченим) за допомогою захисника й законного представника шляхом реалізації прав та обов`язків цих осіб; наявність у слідчого, прокурора, слідчого судді й суду обов`язків сприяти підозрюваному (обвинуваченому) в реалізації його права на захист, роз`яснювати йому права й обов`язки (зокрема, забезпечити участь захисника, надати у встановлених законом випадках для ознайомлення необхідні документи й матеріали кримінального провадження, надати можливість зняття з них копій, розглянути клопотання і скарги, заслухати показання шляхом проведення допиту, та ін.

Таким чином, обов`язок щодо збирання доказів покладається на сторони кримінального провадження, а не насуд, який лише досліджує надані докази та сприяє сторонам в реалізації їхніх прав в разі якщо буде доведено перед судом, що такі права були обмежені або порушені. Однак, кримінальний процесуальний закон лише надає право стороні захисту на подання доказів, проте майже не регламентує процедури його реалізації. В широкому розумінні, права і гарантії захисників адвокатів, визначені та закріплені національним законодавством, сьогодні ще дуже далекі від міжнародних стандартів.

Стаття 93 КПК України регламентує, що сторона захисту здійснює збирання доказів шляхом витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, службових та фізичних осіб речей, копій документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій, актів перевірок; ініціювання проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій,а також шляхом здійснення інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів,у тому числі - й зверненням до суду з клопотанням, що не заборонено жодним Законом України. Збирання, перевірка та оцінка доказів сторонами кримінального провадження під час досудового розслідування на засадах змагальності та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості є запорукою справедливості та законності судового рішення.

Беручи до уваги перелік інформації, яку просить витребувати сторона захисту, суд вважає, що клопотання підлягає частковому задоволенню, оскільки частина інформації, яку просить витребувати сторона захисту є загальновідомою та такою, яка не має жодного відношення до вказаного кримінального провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 350, 376 КПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 про витребування інформації задовольнити частково.

Витребувати з СВ УСБУ у Дніпропетровській області інформацію щодо стану досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000629 внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19 вересня 2023 року, а саме:

-чи проводились слідчі та/або процесуальні дії відносно та/або за участі ОСОБА_3 , ОСОБА_7 ;

-чи прийнято у кримінальному провадженні одне із процесуальних рішень, передбачених ч. 2 ст. 283 КПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1