УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2024 року

м. Київ

справа № 947/20536/22

провадження № 51-2600ск24

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженої ОСОБА_5 на вирок Київського районного суду м. Одеси від 21 березня

2023 року та ухвалу Одеського апеляційного суду від 30 квітня 2024 року

в кримінальному провадженні № 0000584 щодо

ОСОБА_5 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки та жительки АДРЕСА_1 ), раніше судимої 01 серпня 2022 року Малиновським районним судом м. Одеси за ч. 1 ст. 309 Кримінального кодексу України (далі - КК) до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік, на підставі ст. 75 КК звільненої від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку тривалістю 1 рік,

засудженої за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4

185 КК.

Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини

Вироком Київського районного суду м. Одеси від 21 березня 2023 року, залишеним без змін ухвалою Одеського апеляційного суду від 30 квітня 2024 року,

ОСОБА_5 визнано винуватою та засуджено за ч. 4 ст. 185 КК

до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднано невідбуту ОСОБА_5 частину покарання, призначеного вироком Малиновського районного суду міста Одеси від 01 листопада 2022 року у виді

2 місяців обмеження волі, застосувавши пп. "б" п. 1 ч. 1 ст. 72 КК і перевівши 2 місяці обмеження волі в 1 місяць позбавлення волі, та остаточно визначено

ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 1 місяць.

Вирішено питання щодо долі речових доказів у кримінальному провадженні.

Згідно з вироком суду ОСОБА_5 засуджено за те, що вона будучи раніше судимою 01 серпня 2022 року Малиновським районним судом м. Одеси за ч. 1

ст. 309 КК, не ставши на шлях виправлення, в умовах воєнного стану, введеного

у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією російської федерації проти України, вчинила умисні корисливі злочини проти власності за наступних обставин.

Так, ОСОБА_5 25 серпня 2022 року в період часу з 15:39 до 15:49, перебуваючи в приміщенні магазину «WATSONS» на вул. Академіка Вільямса, 74, у м. Одесі,

що належить ТОВ «ДЦ Україна», де у останньої виник умисел, спрямований

на таємне викрадення чужого майна, що належить ТОВ «ДЦ Україна», впевнившись, що за її діями ніхто не спостерігає, з метою особистого збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний та протиправний характер своїх дій, таємно шляхом вільного доступу взяла з полиць магазину товар загальною вартістю 421,88 грн та сховавши його у свій рюкзак прослідувала до виходу з магазину «WATSONS» повз касову зону, не розрахувавшись за вказаний товар, після чого з місця скоєння злочину зникла, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, завдавши ТОВ «ДЦ Україна» матеріальну шкоду на вказану суму.

Крім того, ОСОБА_5 , повторно, в умовах воєнного стану,

29 серпня 2022 року в період часу з 18:19 до 18:31, перебуваючи в приміщенні магазину «Ева» № 418 на АДРЕСА_2 , що належить

ТОВ «РУШ», де у останньої повторно виник умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна, що належить ТОВ «РУШ», впевнившись, що за її діями ніхто не спостерігає, з метою особистого збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний та протиправний характер своїх дій, таємно шляхом вільного доступу взяла з полиць магазину товар загальною вартістю 536,85 грн та сховавши його

у свій рюкзак прослідувала до виходу з магазину «Ева» повз касову зону,

не розрахувавшись за вказаний товар, після чого з місця скоєння злочину зникла, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, завдавши ТОВ «РУШ» матеріальну шкоду на вказану суму.

Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала

Захисник ОСОБА_4 у касаційній скарзі, посилаючись на істотні порушення кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі засудженої, просить скасувати оскаржені судові рішення та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Стверджує, що суд першої інстанції не роз`яснив права на кваліфіковану правову допомогу обраного захисника, порушив право на заміну захисника, не перевірив здатність засудженої повною мірою усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, усвідомлювати соціальну та фактичну небезпеку вчинених нею правочинів,

не перевірив наявності підстав для застосування примусового заходу медичного характеру, отже, призначив покарання за наявності достатніх підстав вважати,

що обвинувачена вчинила інкриміноване суспільно небезпечне діяння, передбачене законом України про кримінальну відповідальність, у стані неосудності або обмеженої осудності. Вважає поведінку попереднього захисника ОСОБА_5

у суді першої інстанції пасивною, а захист таким, що здійснювався формально. Вказане, як зазначає захисник, залишилось поза увагою і суду апеляційної інстанції.

Мотиви суду

Перевіривши доводи, викладені в касаційній скарзі, колегія суддів дійшла висновку,

що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити, виходячи з такого.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї копій судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.

За змістом статей 433, 438 КПК суд касаційної інстанції є судом права, а не факту,

а тому перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати і визнавати доведеними обставини,

що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання

про достовірність того чи іншого доказу. Касаційний суд не перевіряє судові рішення в частині неповноти судового розгляду, а також невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження.

Зазначені обставини були досліджені судами першої та апеляційної інстанцій і

не підлягають перегляду в касаційному порядку відповідно до вимог зазначених статей, а отже під час касаційного розгляду кримінального провадження колегія суддів виходить із фактичних обставин справи, встановлених судом.

За частиною 2 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції переглядає судові рішення

у межах касаційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.

Як убачається зі змісту касаційної скарги захисника, він, вказуючи на допущення судом першої інстанції істотних порушень кримінального процесуального закону

під час постановлення оскарженого вироку, які полягають у тому, що суд

не перевірив здатність засудженої повною мірою усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, по суті наводить доводи щодо неповноти судового розгляду,

що в силу статей 433, 438 КПК не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.

При цьому, варто зауважити, що доводи у касаційній скарзі захисника як з приводу необхідності застосування до ОСОБА_5 примусових заходів медичного характеру у зв`язку із наявністю передбачених законом для того підстав, так і щодо порушення судом першої інстанції її права на захист, є аналогічними доводам, викладеним у його апеляційній скарзі, які були предметом розгляду апеляційного суду, який, як убачається з постановленої ним ухвали, залишаючи оскаржений вирок без змін, а подану скаргу - без задоволення, надав обґрунтовані відповіді

на них.

Як зазначив суд в ухвалі, будь-яких доказів, які би підтвердили факт неосудності, обмеженої осудності та того, що обвинувачена після скоєння злочину захворіла

на психічну хворобу, апеляційному суду стороною захисту не надано, а тому апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про осудність обвинуваченої ОСОБА_6 та призначення їй покарання за вчинення кримінальних правопорушень в межах санкції ч. 4 ст. 185 КК, а доводи апеляційної скарги в цій частині є необґрунтованими.

Крім того, варто зауважити, що суд апеляційної інстанції, розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання захисника обвинуваченої ОСОБА_5 -

ОСОБА_4 про призначення амбулаторної комплексної судової психолого-психіатричної експертизи під час розгляду його апеляційної скарги на вищевказаний вирок, ухвалою від 30 квітня 2024 року вмотивовано відмовив у його задоволенні, навівши вичерпні мотиви прийнятого рішення.

Також апеляційний суд не залишив без уваги і доводи апеляційної скарги захисника про нероз`яснення права на кваліфіковану правову допомогу та порушення судом першої інстанції права на захист.

Як зазначив суд, під час судового засідання від 03 листопада 2022 року

за клопотанням обвинуваченої ОСОБА_5 судом першої інстанції залучено захисника - адвоката ОСОБА_7 з регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги в Одеській області. Призначений захисник здійснював захист обвинуваченої ОСОБА_5 у суді першої інстанції

зі стадії підготовчого судового засідання та безпосередньо приймав учать у всіх судових засіданнях, висловлював свою думку щодо питань які виникали під час розгляду справи, приймав участь у дослідженні доказів по даному кримінальному провадженні. Будь-яких клопотань від обвинуваченої про неефективний захист та відмову від послуг захисника до суду першої інстанції не надходило.

З огляду на вищевикладене апеляційний суд дійшов висновку про те, що право

на захист обвинуваченої порушено не було.

Постановлені у кримінальному провадженні судові рішення є належно вмотивованими та обґрунтованими, їх зміст відповідає вимогам

статей 370, 374, 419 КПК, у них наведено мотиви, з яких виходили суди, та положення закону, якими вони керувалися під час їх постановлення.

З наведеними в оскаржених вироку та ухвалі висновках погоджується і колегія суддів касаційного суду.

Покарання призначено ОСОБА_5 з урахуванням положень ст. 65 КК, і підстав уважати таке покарання несправедливим через суворість колегія суддів касаційного суду не вбачає.

З огляду на наведене Суд не вбачає підстав для скасування оскаржених судових рішень внаслідок істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідності призначеного покарання тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі засудженої.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були би безумовними підставами для скасування судових рішень, у касаційній скарзі захисника не наведено.

Отже, обґрунтування касаційної скарги не містить доводів, які викликають необхідність перевірки їх матеріалами кримінального провадження, а з касаційної скарги та наданих копій судових рішень убачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Враховуючи викладене, Суд вважає, що відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК

у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника слід відмовити.

Керуючись ч. 2 ст. 428 КПК, Суд,

постановив:

Відмовити захиснику ОСОБА_4 у відкритті касаційного провадження за його касаційною скаргою на вирок Київського районного суду м. Одеси від 21 березня 2023 року та ухвалу Одеського апеляційного суду від 30 квітня 2024 року щодо засудженої ОСОБА_5 .

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3