Провадження № 1-кс/554/5235/2024
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«22» травня 2024 року Октябрський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтава в режимі відеоконференції заяву судді Октябрського районного суду м. Полтави ОСОБА_3 у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.3 ст. 185, ч.3 ст. 15, ч.3 ст. 185 КК України та ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст. 185КК України,

за участі захисника обвинувачених адвоката ОСОБА_6

В С Т А Н О В И В:

В провадженні судді Октябрського районного суду м. Полтави ОСОБА_3 перебувало кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.3 ст. 185, ч.3 ст. 15, ч.3 ст. 185 КК України, ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, ОСОБА_7 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 15, ч.3 ст. 185 КК України.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 01.05.2024 року задоволено клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 та матеріали кримінального провадження відносно нього виділені в окреме провадження.

01.05.2024 року вироком Октябрського районного суду м. Полтави (під головуванням судді ОСОБА_3 ) ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст.15, ч.3 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі, із застосуванням ст. 75 КК України, з іспитовим строком 1 рік.

06.05.2024 року суддею ОСОБА_3 заявлено самовідвід у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.3 ст. 185, ч.3 ст. 15, ч.3 ст. 185 КК України та ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст. 185КК України з тих підстав, що ухвалення вироку відносно ОСОБА_7 може викликати сумнів в об?єктивності та неупередженості як головуючого при розгляді кримінального провадження відносно ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , оскільки у вироці суду дана оцінка фактичним обставинами справи і суд прийшов до висновку про доведеність події та складу злочину. Також, відповідно до поданої заяви суддя ОСОБА_3 просить розглянути питання про самовідвід без його участі.

Відповідно до вимог ч.3 ст. 35, ч.1 ст. 81 КПК України заява про самовідвід надійшла на розгляд судді ОСОБА_1 .

Від процесуальних прокурорів по кримінальному провадженню ОСОБА_8 та ОСОБА_9 надійшли заяви про розгляд вказаної заяви за їх відсутності, у зв?язку із перебуванням у відпустках. Прокурор ОСОБА_8 зазначає, що заява задоволенню не підлягає. Прокурор ОСОБА_9 просить вирішити заяву на розсуд суду.

Захисник обвинувачених адвокат ОСОБА_6 просив вирішити заяву на розсуд суду.

Інші учасники в судове засідання не з?явились, їх неявка не перешкоджає розгляду вказаної заяви.

Від головуючого у кримінальному провадженні судді ОСОБА_3 мається заява про розгляд самовідводу за його відсутності.

Суд, вивчивши доводи поданої заяви, доводи прокурорів, викладених в письмових заявах, поданих до суду, вислухавши думку захисника обвинувачених, дослідивши матеріали кримінального провадження, приходить до наступних висновків.

В провадженні судді Октябрського районного суду м. Полтави ОСОБА_3 перебувало об?єднане кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.3 ст. 185, ч.3 ст. 15, ч.3 ст. 185 КК України, ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, ОСОБА_7 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 15, ч.3 ст. 185 КК України.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 01.05.2024 року задоволено клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 та матеріали кримінального провадження відносно нього виділені в окреме провадження.

01.05.2024 року вироком Октябрського районного суду м. Полтави (під головуванням судді ОСОБА_3 ) ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст.15, ч.3 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі, із застосуванням ст. 75 КК України, з іспитовим строком 1 рік.

На час розгляду заяви вирок не набрав законної сили.

Відповідно до частини 1 статті 21 КПК кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.

Перелік підстав, за наявності яких особами, які беруть участь в кримінальному провадженні, може бути заявлено відвід судді, визначений частиною 1 статті 75 КПК, а саме: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; 5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Крім того, частиною 1 статті 76 КПК визначено, що суддя, який брав участь у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, не має права брати участі у цьому ж провадженні в суді першої, апеляційної і касаційної інстанцій, крім випадків перегляду ним в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, яка була постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

Частиною 1 статті 80 КПК визначено, що за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, представник персоналу органу пробації, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов?язані заявити самовідвід.

Відповідно до частини 5 статті 80 КПК повинен бути вмотивованим. При цьому, згідно з частиною 4 статті 80 КПК заяви про відвід під час судового провадження подаються до початку судового розгляду. Подання заяви про відвід після початку судового розгляду допускається лише у випадках, якщо підстава для відводу стала відома після початку судового розгляду.

З вимог ч.1 ст. 81 КПК України вбачається, що у разі заявлення відводу слідчому судді або судді, який здійснює судове провадження одноособово, його розглядає інший суддя цього ж суду, визначений у порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу. У разі заявлення відводу одному, кільком або всім суддям, які здійснюють судове провадження колегіально, його розглядає цей же склад суду.

Згідно з частиною 3 статті 81 КПК, при розгляді відводу має бути вислухана особа, якій заявлено відвід, якщо вона бажає дати пояснення, а також думка осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні. Питання про відвід вирішується в нарадчій кімнаті вмотивованою ухвалою слідчого судді, судді (суду). Заява про відвід, що розглядається судом колегіально, вирішується простою більшістю голосів.

Відповідно до частини 5 статті 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Таким чином, право на розгляд справи незалежним і безстороннім судом є гарантією права на справедливий суд, як в процесі щодо прав та обов`язків цивільного характеру, так і щодо кримінального обвинувачення і неупередженість суду є однією із фундаментальних засад здійснення правосуддя, з метою дотримання якої учасники судового провадження наділені правом заявити відвід/самовідвід.

Як зазначив Європейський суд у справі «Мироненко і Мартенко проти України» (рішення від 10 грудня 2009 року), наявність безсторонності має визначатися, для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції, за допомогою суб?єктивного та об?єктивного критеріїв. За суб?єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див., зокрема, рішення у справах "Фей проти Австрії" (Fey v. Austria), рішення від 24 лютого 1993 року, серія А, № 255, с. 12, п. 27, 28 і 30, та "Веттштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland), заява № 33958/96, п. 42, ЄСПЛ 2000-XII). У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (див. рішення у справі "Пуллар проти Сполученого Королівства" (Pullar v. the United Kingdom), рішення від 10 червня 1996 року, Reports 1996-III, с. 794, п. 38).

Аналогічно в пункті 66 рішення ЄСПЛ у справі «Бочан проти України» (заява №7577/02) від 03 травня 2007 року зазначено, що «безсторонність», в сенсі пункту 1 статті 6, має визначатися відповідно до суб?єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об?єктивного критерію - тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу. Відповідно до об?єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності судів. У цьому зв?язку навіть зовнішні ознаки мають певне значення. Ключовим питанням є довіра, яку суди в демократичному суспільстві мають вселяти суспільству і, перш за все, сторонам у процесі.

У рішенні у справі «Білуха проти України» від 9 листопада 2006 року (пункти 49, 50), Європейський суд з прав людини з посиланням на його усталену практику вказав, що наявність безсторонності відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. У кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду. Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного.

Отже, для вирішення питання щодо відводу (самовідводу) судді або складу суду необхідно перевірити додержання як об?єктивного, так і суб?єктивного критеріїв безсторонності суду, а саме формування суду (колегії суддів) для розгляду конкретної справи (об?єктивний критерій) у встановлений законом спосіб, та надати оцінку доводам заявника про недодержання вимог щодо особистої безсторонності суду (суб?єктивний критерій), що має бути належним чином обґрунтовано.

Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді. Саме така позиція відображена у пункті 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів, схвалених резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року № 2006/23, та статті 15 Кодексу суддівської етики, затвердженого ХІ черговим з`їздом суддів України 22 лютого 2013 року.

Коментарем до Кодексу суддівської етики, затвердженим рішенням Ради суддів України від 4 лютого 2016 року № 1, роз`яснено, що відчуття упередженості це формування у судді до тієї чи іншої людини, яка є учасником судового розгляду, власного ставлення, заснованого не на об`єктивному критерії, а на особистих симпатіях або антипатіях.

Зловживання правом на самовідвід не допускається. У цьому контексті зловживання правом на самовідвід означає недобросовісне використання суддею незначного приводу для того, щоб уникнути розгляду справи. За змістом коментованої статті заявлення суддею самовідводу є допустимим лише у разі неможливості ухвалення суддею об`єктивного рішення у справі.

Так, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що на розгляді судді ОСОБА_3 перебувало об?єднане кримінальне провадження, яке складалось з наступних кримінальних проваджень:

- №0006655 за обвинуваченням ОСОБА_5 за ч.3 ст. 185 КК України;

- № 0002127 за обвинуваченням ОСОБА_5 за ч.3 ст. 185 КК України та ОСОБА_4 за ч.3 ст. 185 КК України;

-№0004926 за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч.3 ст. 15, ч.3 ст. 185 КК України;

- №0005895 за обвинуваченням ОСОБА_7 за ч.3 ст. 15, ч.3 ст. 185 КК України.

Враховуючи вимоги ст. ст. 217, 334 КПК України вказані обвинувальні акти були об?єднані для повноти та об?єктивності судового розгляду, про що зазначено у відповідних ухвалах суду.

При цьому, відповідно до вимог ч.4 ст. 217 КПК України, матеріали кримінального провадженні не можуть бути виділені в окреме провадження, якщо це може негативно вплинути на повноту досудового розслідування та судового розгляду.

Приймаючи рішення про виділення матеріалів кримінального провадження відносно ОСОБА_7 в окреме, суд був обізнаний про кваліфікацію дій ОСОБА_7 саме за попередньою змовою з особою, відносно якої матеріали перебували на розгляді в суді і саме об?єданання даних кримінальних проваджень гарантувало всебічний та повний судовий розгляд.

Крім того, відповідно до статті 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

Судом встановлено, що суддею ОСОБА_3 розглядався обвинувальний акт виключно відносно обвинуваченого ОСОБА_7 за ч.3 ст. 15, ч.3 ст. 185 КК України (№0005895).

З обвинувального акту за обвинуваченням ОСОБА_7 вбачається, що останній обвинувачується в незакінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), за попередньою змовою з особою, матеріали відносно якої перебували на розгляді в суді, поєднане із проникненням у житло.

Вироком Октябрського районного суду м. Полтави від 01.05.2024 року встановлено, що ОСОБА_7 за попередньою змовою з особою, щодо якої матеріали виділені в окреме провадження, вчинив незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане із проникненням у житло.

Отже, ухвалюючи вирок відносно ОСОБА_7 , суд дав оцінку фактичним обставинам кримінального провадження в межах висунутого обвинувачення ОСОБА_7 , а також наявності події і складу кримінального правопорушення лише в його діях.

При цьому, судом не досліджувались обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні відносно іншого обвинуваченого ОСОБА_4 , відносно якого матеріали перебувають на розгляді в суді, а також обвинуваченого ОСОБА_5 , з яким ОСОБА_7 взагалі не інкримінувалось вчинення злочину за попередньою змовою.

Вирок суду ухвалювався на підставі вимог ч.3 ст. 349 КПК України, оскільки суд визнав недоцільним дослідження доказів, які не ким не оспроювались. В судовому засіданні було допитано лише обвинуваченого ОСОБА_7 та досліджено матеріали, які характеризують його особу.

Таким чином, заявлений самовідвід не містить обставин, передбачених чинним кримінально-процесуальним законодавством, які б свідчили про наявність підстав для його задоволення, під час судового розгляду заяви судом не встановлено існування обставин, які б унеможливлювали прийняття суддею ОСОБА_3 законного та обґрунтованого судового рішення.

Враховуючи, що на сьогодні, кримінальне провадження перебуває на стадії підготовчого судового засідання, у суду відсутні підстави вважати, що ухвалення суддею ОСОБА_3 судового рішенні у вказаному кримінальному провадженні може викликати сумніви в його об?єктивності та неупередженості, а тому суд приходить до висновку про відмову у задоволенні заяви судді Октябрського районного суду м. Полтави ОСОБА_3 про самовідвід у кримінальному провадженні.

Керуючись ст. ст. 75, 80, 81, 369-372, 376 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви судді Октябрського районного суду м. Полтави ОСОБА_3 про самовідвід у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.3 ст. 185, ч.3 ст. 15, ч.3 ст. 185 КК України та ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст. 185КК України відмовити повністю.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили негайно з моменту її проголошення.

Суддя Октябрського районного

суду м. Полтави: ОСОБА_1