печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2024 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва - ОСОБА_1 , при секретарі - ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Печерського районного суду міста Києва клопотання сторони кримінального провадження № 0000088 від 31.01.2024 - старшого слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві ОСОБА_3 про арешт майна, -

ВСТАНОВИВ:

До провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 надійшло клопотання сторони кримінального провадження № 0000088 від 31.01.2024 - старшого слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві ОСОБА_3 про арешт майна.

Згідно з нормою ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

Слідчий в судове засідання не з`явився, проте подав письмову заяву про розгляд клопотання за його відсутності, в якій клопотання з викладених у ньому підстав підтримав, просив задовольнити.

На підставі ч. 2 ст. 172 КПК України, клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Частиною 1 статті 172 КПК України, передбачено, окрім іншого, що неприбуття слідчого, прокурора у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи положення закону та принцип диспозитивності, слідчий суддя визнав можливим прийняти рішення по суті клопотання на підставі наявних доказів.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали провадження за клопотанням, приходить до наступного висновку.

З матеріалів клопотання вбачається, що Другим слідчим відділом Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, здійснюється досудове розслідування кримінального провадження за № 0000088 від 31.01.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 368 КК України.

В обґрунтування вимог клопотання сторона обвинувачення вказує наступне.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , будучи службовою особою, перебуваючи на посаді начальника сектору спеціальної поліції Шевченківського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві, будучи відповідно до вимог вищезазначеного законодавства та ч. 2 ст. 19 Конституції України зобов`язаним діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, всупереч присязі працівника поліції, порушуючи обмеження щодо використання службового становища, встановлені ст. 22 Закону України «Про запобігання корупції», усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, з корисливих мотивів, діючи умисно, використав надані йому владу та службове становище для одержання неправомірної вигоди, тобто вчинив корупційне кримінальне правопорушення у сфері службової діяльності, за наступних обставин.

Так, на розгляді працівників сектору спеціальної поліції Шевченківського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві у період із 16.01.2024 до 01.02.2024 перебували матеріали, що зареєстровані в журналі Єдиного обліку зазначеного управління поліції за № 2951 від 16.01.2024 щодо можливого вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_5 .

В подальшому, 01.02.2024 Відділом дізнання Шевченківського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві, на підставі матеріалів, що зареєстровані в журналі Єдиного обліку зазначеного управління поліції за № 2951 від 16.01.2024, внесено відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 358 КК України до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000207.

В той же час у ОСОБА_4 та невстановленої службової особи Шевченківського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві, яку уповноважено проводити дізнання у кримінальному провадженні №0000207 від 01.02.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, виник злочинний умисел, направлений на одержання неправомірної вигоди у великому розмірі службовою особою за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто пропонує, обіцяє чи надає неправомірну вигоду, будь-якої дії з використанням наданої йому влади чи службового становища.

В подальшому, 23.02.2024, близько 16 год. 25 хв., ОСОБА_4 , перебуваючи поруч Шевченківського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві за адресою: м. Київ, вул. Герцена, 9, діючи з відома невстановленої досудовим розслідуванням службової особи зазначеного управління поліції, при зустрічі з ОСОБА_6 , який як адвокат діє в інтересах ОСОБА_5 , повідомив, що за не притягнення останнього до кримінальної відповідальності за ч. 4 ст. 358 КК України під час проведення дізнання у кримінальному провадженні №0000207 від 01.02.2024, необхідно передати йому грошові кошти у сумі 10000 доларів США, що згідно з курсом Національного банку України у перерахунку на національну валюту (1 долар США - 38,5 грн.) становить 385000,00 грн. як неправомірну вигодуу великому розмірі.

Крім того, ОСОБА_4 , у розмові з ОСОБА_6 продемонстрував обізнаність з матеріалами кримінального провадження №0000207 від 01.02.2024, у межах якого перевіряється причетність ОСОБА_5 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України та повідомив про заплановані процесуальні дії, проведення яких унеможливить притягнення останнього до кримінальної відповідальності у разі одержання службовою особою неправомірної вигоди у великому розмірі.

В подальшому, 06.03.2024, близько 12 год. 29 хв, ОСОБА_4 , реалізовуючи злочинний умисел спрямований на отримання неправомірної вигоди у великих розмірах, діючи умисно, з корисливих мотивів та з метою незаконного збагачення, з відома невстановленої досудовим розслідуванням службової особи зазначеного управління поліції, перебуваючи у салоні автомобіля Lexus, який знаходився поблизу Шевченківського УП ГУНП у місті Києві по вул. Герцена, 9 у м. Києві, отримав у ОСОБА_6 , який як адвокат представляє інтереси ОСОБА_5 , який як адвокат діє в інтересах ОСОБА_5 грошові кошти у сумі 10000 доларів США, як неправомірну вигоду у великому розмірі за не притягнення невстановленою службовою особою Шевченківського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві до кримінальної відповідальності ОСОБА_5 за ч. 4 ст. 358 КК України під час здійснення дізнання у кримінальному провадженні №0000207 від 01.02.2024.

16.04.2024 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вручено письмове повідомлення про те, що він підозрюється у проханні надати та одержанні службовою особою за попередньою змовою групою осіб, неправомірної вигоди у великому розмірі за не вчинення такою службовою особою в інтересах третьої особи будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна об`єкт житлової нерухомості, а саме квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 101,1 кв. м належить на праві власності ОСОБА_4 (розмір частики 1).

Відповідно до відомостей інформаційної системи Національної поліції України у власності підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 перебуває транспортний засіб, а саме: автомобіль марки VOLKSWAGEN JETTA, 2016 року випуску, чорного кольору, номер кузова НОМЕР_1 , номер двигуна НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_3 .

Слідчий вказує, що з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, а також запобігання можливості його відчуження, виникла необхідність у накладенні на нього арешту.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Частиною 2 ст. 170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Підстави для накладення арешту на майно з іншою метою, окрім тих, що закріплені в ч. 2 ст. 170 КПК України, чинний кримінальний процесуальний кодекс України не передбачає.

Аналіз вище зазначених норм закону вказує, що у разі розгляду клопотання слідчого або прокурора про арешт майна, слідчий суддя повинен перевірити доводи поданого клопотання щодо наявності підстав для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження у відповідності до мети, яку зазначає слідчий чи прокурор у своєму клопотанні.

При цьому, визначення мети арешту, яка передбачена ч. 2 ст. 170 КПК України, та обґрунтування її наявності, є обов`язковою.

Згідно положенням до ч. 5 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Санкцією ч. 3 ст. 368 КК України, передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна.

Таким чином, є передбачені кримінальним процесуальним законом підстави для накладення арешту, з метою забезпечення можливої конфіскації майна, як виду покарання.

Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Слідчим наведено вагомі доводи, які свідчать про необхідність накладення арешту на вказане майно, для ефективного розслідування.

Слідчий суддя, враховуючи вище викладені обставини, приходить до висновку про задоволення клопотання, оскільки застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна є співрозмірним завданням кримінального провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-173, 175, 309, 372, 392 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання - задовольнити.

Накласти арешт на майно, що належить на праві приватної власності підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме:

- квартиру АДРЕСА_1 , житловою площею 54.2 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00;

- транспортний засіб - автомобіль марки VOLKSWAGEN JETTA, 2016 року випуску, чорного кольору, номер кузова НОМЕР_1 , номер двигуна НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_3 , із забороною права відчуження.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню.

Зобов`язати слідчого/прокурора у кримінальному провадженні передати ухвалу особі, на майно якої, накладено арешт.

Підозрюваний, його захисник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до суду апеляціної інстанції протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1