Березівський районний суд Одеської області
28.03.2024
Справа № 494/876/20
Провадження № 1-кп/494/30/24
У Х В А Л А
28.03.2024 року м. Березівка
Березівський районний суд Одеської області
у складі головуючого судді ОСОБА_1
з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6
розглянувши, в залі суду в м. Березівка клопотання ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженеця с. Шевченкове, Березівського району, Одеської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України не судимого,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 185, ч.1 ст. 125, ч.1 ст. 185 КК України, -
Ухвалою Березівського районного суду Одеської області від 28.12.2023 року вказане об`єднане кримінальне провадження прийнято до розгляду.
Згідно обвинувальних актів, 03.05.2020, приблизно в 23:00 годині, біля будинку АДРЕСА_2 , ОСОБА_4 вчинив сварку своїй співмешканці ОСОБА_5 , в ході якої, на ґрунті особистих неприязних відносин, у ОСОБА_4 виник умисел на спричинення ОСОБА_5 тілесних ушкоджень.
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень, ОСОБА_4 , діючи умисно, протиправно, з метою спричинення тілесних ушкоджень, завдав приблизно 7-8 ударів дерев`яною палицею по голові, тулубу та по руках і ногах ОСОБА_5 .
Своїми умисними, протиправними діями, ОСОБА_4 спричинив ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді синців голови, лівої поверхні тулубу, лівої руки та лівої ноги, які відносяться до категорії легких.
Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, тобто в умисному легкому тілесному ушкодженні.
Крім того, 30.04.2020 приблизно о 20:00 год., ОСОБА_4 , маючи намір на таємне викрадення чужого майна, а саме листів металевих покрівельних (профнастил), що належать ОСОБА_7 , діючи з прямим умислом, з метою незаконного збагачення, з корисливих мотивів, прибув до будинку АДРЕСА_3 .
Реалізуючи свій намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 , шляхом вільного доступу, проник до загального незачиненого горища двоповерхового будинку, звідки, діючи з прямим умислом, з метою незаконного збагачення, з корисливих мотивів, таємно викрав дев`ять листів металевих покрівельних (профнастил), розмірами 2 х 1,16 м, вартістю 200 грн. кожен, а всього на загальну суму 1800 грн.
Після чого, ОСОБА_4 з метою уникнення кримінальної відповідальності з місця скоєння кримінального правопорушення втік, розпорядившись викраденим майном на свій власний розсуд, спричинивши своїми злочинними діями матеріальну шкоду потерпілій ОСОБА_7 на суму 1800 грн.
Таким чином, ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України, тобто у таємному викраденні чужого майна (крадіжці).
В процесі розгляду об`єднаного кримінального провадження у підготовчому судовому засіданні, ОСОБА_4 подав до суду клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 125 та ч.1 ст. 185 КК України та закриття кримінального провадження на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. У судовому засідання було з`ясовано ту обставину, що обвинувачений визнає вину у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень.
В судовому засіданні прокурор зазначила, з моменту вчинення кримінальних проступків за ч.1 ст. 125 та ч.1 ст. 185 КК України пройшло більше трьох років, а відтак двохрічний строк притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_4 за ч.1 ст. 125 КК України та трьохрічний строк притягнення до кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 185 КК України в даному кримінальному провадженні закінчився, клопотання є підставним та підлягає задоволенню.
Потерпілі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не заперечили з приводу заявленого клопотання.
Інша потерпіла ОСОБА_7 в судове засідання не з`явилась, 14.09.2020 року подала до суду заяву, в якій просила розглядати справу у її відсутності.
Обвинувачений підтримав подане клопотання, обвинуваченому роз`яснено положення ч. 3 ст. 285 КПК України, а також те, що звільнення від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України є звільненням з нереабілітуючих підстав та що він має право на розгляд обвинувальних актів у повному обсязі, з метою його виправдання по суті обвинувачення. Обвинувачений надав згоду на звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, при цьому вину у вчинених кримінальних правопорушеннях визнав повністю.
Суд вивчивши матеріали кримінального провадження та клопотання, заслухавши учасників процесу, приходить до висновку про наявність підстав для закриття кримінального провадження в частині обвинувачення ОСОБА_4 за ч.1 ст.125 та ч.1 ст.185 КК України, виходячи з наступного.
У відповідності з вимогами ч.4 ст.286 КПК України якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.
Звільнення від кримінальної відповідальності - це врегульована законом відмова держави від засудження особи, яка вчинила злочин від застосування щодо неї примусу у формі покарання.
Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 4 КК України, кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.
Часом вчинення кримінального правопорушення визнається час вчинення особою передбаченої законом про кримінальну відповідальність дії або бездіяльності.
Згідно з положеннями ч. 1ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.
Судом встановлено, що кримінальні проступки, які інкримінуються обвинуваченому ОСОБА_4 було вчинено за ч.1 ст. 125 КК України 30.05.2020 року, а за ч.1 ст.185 КК України 30.04.2020 року.
При цьому, порівняльний аналіз положень ст. ст. 12, 49, ч.1 ст.125 КК України, в редакції, що діяла на момент вчинення кримінального правопорушення, яке інкримінуються ОСОБА_4 , та в чинній редакції, свідчить про те, що чинна редакція закону поліпшує становище обвинуваченого, тому суд вважає за необхідне застосувати правові норми кримінального закону в чинній редакції.
Санкцією ч.1ст. 125 КК України, в чинній редакції передбачено покарання у виді штрафу до п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк до двохсот годин, або виправними роботами на строк до одного року.
Таким чином, вказане кримінальне правопорушення, відповідно до положень ст.12 КК України в чинній редакції, є кримінальним проступком.
Також, порівняльний аналіз положень ст. ст. 12, 49, ч.1 ст.185 КК України, в редакції, що діяла на момент вчинення кримінального правопорушення, яке інкримінуються ОСОБА_4 , та в чинній редакції, свідчить про те, що чинна редакція закону поліпшує становище обвинуваченого, тому суд вважає за необхідне застосувати правові норми кримінального закону в чинній редакції.
Санкцією ч. 1ст. 185 КК України, в чинній редакції передбачено покарання у виді штрафу від однієї тисячі до трьох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк від вісімдесяти до двохсот сорока годин або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до п`яти років.
Таким чином, вказані кримінальні правопорушення за ч.1 ст. 125 та ч.1 ст. 185 КК України, відповідно до положень ст.12 КК України в чинній редакції, є кримінальними проступками.
Згідно з п.1 ч.1 ст. 49 КК України, в чинній редакції у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання менш суворе, ніж обмеження волі, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло два роки.
Згідно з п.2 ч. 1ст. 49 КК України, в чинній редакції у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки.
Відповідно, з моменту вчинення ОСОБА_4 кримінальних правопорушень за ч.1 ст. 125 та за ч.1 ст. 185 КК України минуло більше трьох років.
Обставини, передбачені ч.2, 3 ст.49 КК України, за наявності яких перебіг давності зупиняється, або переривається, судом не встановлено.
Кримінальні правопорушення, передбачені ч.1 ст. 125 КК України та ч.1 ст. 185 КК України, у вчинені яких обвинувачується ОСОБА_4 , не відносяться до категорії злочинів, передбачених ч.5 ст.49 КК України, у разі вчинення яких давність не застосовується.
Згідно правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 19.11.2019 року у справі № 345/2618/16-к, звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язком суду у разі настання обставин, передбачених ч.1 ст.49 КК України, за наявності згоди підозрюваного, обвинуваченого, засудженого на звільнення на підставі спливу строків давності.
Відтак, суд повинен невідкладно розглянути клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, якщо під час судового розгляду провадження, що надійшло до суду з обвинувальним актом, одна із сторін цього провадження звернеться до суду з таким клопотанням. При цьому, суд має з`ясувати думку сторін щодо закриття кримінального провадження за такою підставою, у разі згоди обвинуваченого (засудженого) розглянути питання про звільнення останнього від кримінальної відповідальності.
Слід зазначити, що Велика палата Верховного Суду у постанові від 17 червня 2020 року (справа №598/1781/17, провадження №13-47кс20) наголосила, що звільнення від кримінальної відповідальності за статтею 49 КК(сплив строків давності) є безумовним і здійснюється судом незалежно від факту примирення з потерпілим, відшкодування обвинуваченим шкоди потерпілому, щирого каяття тощо.
Окрім цього, у постанові від 26 березня 2020 року (справа №730/67/16-к, провадження №51-6463км19) колегією суддів ККС зроблено висновок про те, що передбачений законом (ст.49 КК) інститут звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності не пов`язує таке звільнення із визнанням ними своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення.
Таким чином, навіть за невизнання обвинуваченим вини у вчиненні кримінального правопорушення, проте наявності його згоди на звільнення від кримінальної відповідальності у передбачених законом випадках за умови роз`яснення йому підстав звільнення від кримінальної відповідальності та права заперечувати проти закриття кримінального провадження не є правовою підставою для відмови в задоволенні клопотання сторони кримінального провадження про таке звільнення.
Витрати пов`язані із залученням експертів у кримінальному провадженні відсутні. Запобіжний захід не обирався.
Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
Відповідно до п.1 ч.2 ст.284КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.
Згідно вимог ч.3 ст.288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
З огляду на викладене дане об`єднане кримінальне провадження слід закрити за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних проступків за ч.1 ст. 125 та ч.1 ст 185 КК України та звільнити обвинуваченого від кримінальної відповідальності в цій частині у зв`язку із закінченням строку давності.
На підставі наведеного, відповідно до ч.2ст. 12, п.1,2 ч.1 ст.49, ч. 1ст. 185 КК України, п.1 ч.2 ст. 284 ст.ст. 285, 286, 288, 372 КПК України, суд -
Клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 про звільнення його від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження в частині обвинувачення за ч.1 ст. 125 КК України та ч.1 ст. 185 КК України задовольнити.
Звільнити ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 125 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності на підставі п. 2 ч.1 ст.49 КК України.
Звільнити ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 185 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності на підставі п. 2 ч.1 ст.49 КК України.
Речові докази, а саме листи металеві покрівельні в кількості 7 штук та відрізки вказаних листів у кількості 4 штук, які передані під зберігальну розписку голові Шевченківської сільської ради Березівського району Одеської області ОСОБА_8 повернути власнику ОСОБА_7 .
Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом семи днів з дня отримання копії ухвали.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1