УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2024 року

м. Київ

справа № 539/4572/19

провадження № 51-4960ск 20

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду (далі - Суд) у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув касаційну скаргу прокурора, який брав участь у кримінальному провадженні в суді апеляційної інстанції на ухвалу Полтавського апеляційного суду від 8 січня 2024 року щодо ОСОБА_4 .

Обставини справи

1. Вказаним вироком, залишеним без змін апеляційним судом,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя м. Лубни Полтавської області,

виправдано за обвинуваченням у вчиненні злочинів, передбачених частиною 2 статті 191, частиною 1 статті 366 КК у зв`язку з відсутністю складу злочинів.

2. Він обвинувачувався в тому, що як службова особа ТОВ «СвітАгро», зловживаючи службовим становищем шляхом службового підроблення видаткової накладної № ЛбРНк-003123 від 24 березня 2017 року, привласнив 81 700 грн виконавчого комітету Лубенської міської ради, продавши йому триногу з лебідкою і тросом за договором № 46 від 24 березня 2017 року.

Доводи касаційної скарги

3. Прокурор просить скасувати оскаржене рішення та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

4. Прокурор зазначає, що суд першої інстанції надав перевагу одним доказам без належного спростування інших і дійшов помилкового висновку про невинуватість ОСОБА_4 , а Апеляційний суд не зважив на допущені судом першої інстанції порушення, не спростував доводів, наведених в апеляційній скарзі сторони обвинувачення і постановив ухвалу, що не відповідає статті 419 КПК.

Оцінка Суду

5. Перевіривши доводи касаційної скарги, дослідивши додані до неї копії судових рішень, Суд вирішив відмовити у відкритті касаційного провадження.

6. Згідно з частиною 2 статті 438 КПК при вирішенні питань про наявність підстав для зміни або скасування судового рішення суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412-414 цього ж Кодексу. Відповідно до частини 1 статті 433 КПК, касаційна інстанція перевіряє правильність застосування судами першої й апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

7. Прокурор навів доводи, які зводяться до незгоди з оцінкою судами попередніх інстанцій доказів, що саме по собі не може свідчити про порушення ними кримінального або кримінального процесуального закону і не дає підстав для скасування оскаржених рішень.

8. Суд першої інстанції дослідив усі обставини справи, які належать до предмету доказування й відповідно до статті 94 КПК дав оцінку наданим доказам. Суд не вбачає в судових рішеннях підстав ставити під сумнів оцінку судами попередніх інстанцій достовірності доказів.

9. Як зазначив апеляційний суд, під час судового розгляду встановлено, що у 2017 році до виправданого звернулися представники виконавчого комітету Лубенської міської ради з пропозицією придбати наявну в нього триногу з лебідкою і тросом. Після огляду ними триноги, 24 березня 2017 року був укладений договір її купівлі-продажу на суму 81 700 грн, у якому були зазначені всі суттєві характеристики товару. Також апеляційний суд погодився з судом першої інстанції у тому, що хоча в накладну було помилково внесено невірний каталожний номер «TM14CRS/RUP502?A», однак посадові особи міської ради особисто оглянули товар, які вони мали намір придбати, і узгодили ціну. За їх показаннями каталожний номер в накладній не увів їх в оману стосовно характеристик товару та його вартості і не вплинув на їх рішення про придбання цього товару за узгодженою ціною.

10. В касаційній скарзі на наведено доводів, які б давали підстави Суду ставити під сумнів висновки судів попередніх інстанцій щодо фактичних обставин справи.

11. Суд відхиляє доводи про те, що докази у провадженні були досліджені однобічно та неповно, оскільки в касаційній скарзі не зазначено, які дії чи рішення суду перешкодили стороні обвинувачення повно представити свої докази і, тим самим, забезпечити їх дослідження у необхідному обсязі.

12. Суд також зазначає, що апеляційний суд не надав дослідженим судом першої інстанції доказам іншої оцінки, тому Суд відхиляє посилання сторони обвинувачення на порушення принципу безпосередності дослідження доказів.

13. Також суди правильно встановили відсутність ознаки «привласнення» у діях, інкримінованих виправданому. Вони послалися на усталену правову позицію, відображену в постанові Пленуму Верховного Суду № 10 від 6 листопада 2009 року, що предметом привласнення є лише те чуже майно, яке

було ввірене винній особі чи перебувало в її законному віданні,

тобто таке майно, що знаходилося в неї на законних підставах. За висновком судів попередніх інстанцій, у цій справі сторона обвинувачення не надала доказів таких обставин.

14. В касаційній скарзі сторона обвинувачення не навела доводів, які спростовують застосовність цієї правової позиції в обставинах справи.

15. Суд також нагадує, що відповідно до встановлених судом обставин помилкове зазначення каталожного номеру товару у накладній не вводило покупця в оману стосовно характеристик товару та його вартості, тому відхиляє довід прокурора про необхідність кваліфікації дій виправданого за статтею 190 КК.

16. З огляду на викладене, Суд вважає, що касаційна скарга прокурора та додані до неї матеріали не дають підстав для їх задоволення.

На підставі викладеного та керуючись пунктом 2 частини другої статті 428 КПК, Суд постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора, який брав участь у кримінальному провадженні в суді апеляційної інстанції на ухвалу Полтавського апеляційного суду від 8 січня 2024 року щодо ОСОБА_4 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3