Справа № 214/2133/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2024 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі судового засідання - ОСОБА_2

за участі: прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченої - ОСОБА_4

адвоката - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000136 від 24.01.2023 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Кривого Рогу, громадянки України, не заміжньої, маючої сина 2007 року народження, не працюючої, з середньою освітою, зареєстрованої та проживаючої : АДРЕСА_1 , раніше судимої:

- 10.11.2022 року Центрально - Міським районним судом міста Кривого Рогу по ст. 396 ч.1 КК України до позбавлення волі на 2 роки, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнена з іспитовим терміном 1 рік,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

24.01.2023 року приблизно о 19.30 годин, ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись на кухні квартири в приміщєнні квартири АДРЕСА_2 , в ході сварки з ОСОБА_6 через неприязні відносини, діючи з метою заподіяння тяжких тілесних ушкоджень умисно завдала потерпілому ОСОБА_6 ножем один удар в ділянку тулубу, спричинивши таким чином потерпілому ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді: проникаюче колото - різане поранення грудної клітини з шкіряною раною на 137 см вище підошвової поверхні стоп по лівій біля грудній лінії у 3-му міжребер`ї, від якої відходить рановий канал який проникає у ліву плевральну порожнину без пошкодження внутрішніх органів, ускладнене лівобічним гемо - та пневмотораксом, відповідно до висновку експерта № 292 від 06.03.2023 року за своїм характером виявлене проникаюче колото - різане поранення грудної клітини відноситься до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя.

Своїми умисними діями ОСОБА_4 вчинила злочин, передбачений ст. 121 ч. 1 КК України за ознаками умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Допитана у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_7 вину у інкримінованому їй кримінальному правопорушенні за ч.1 ст. 121 КК України визнала частково. Суду пояснила наступне, що з потерпілим ОСОБА_6 періодично мешкали разом. 24.01.2023 року зранку до ОСОБА_7 прийшов потерпілий попити чаю, одночасно їй зателефонував власника квартири ОСОБА_8 та запропонував прийти до нього в гості, випити. Остання разом з ОСОБА_6 вийшла квартири, ОСОБА_6 пішов до себе додому, а вона до ОСОБА_10 . В обідню годину ОСОБА_7 зателефонувала ОСОБА_6 та запитала чи останній приєднається до них, на що той надав згоду та прийшов, та декілька разів разом з ОСОБА_7 ходив до магазину за алкогольними напоями. Після чого, ввечері того ж дня, приблизно о 18.00 годині у ОСОБА_7 та ОСОБА_6 розпочався словесний конфлікт, на фоні ревнощів. ОСОБА_6 взяв стілець, то почав у нього відкручувати ніжку, в свою чергу обвинувачена взяла інший стілець та кинула ним у ОСОБА_6 , дійшла до дивана, куди підійшов ОСОБА_6 та почав бити ОСОБА_7 ніжкою від стільця та кулаками. ОСОБА_11 , який знаходився з ними разом у квартирі почав відтягувати ОСОБА_6 , а той в сою чергу підійшов до столу та взяв з нього у праву руку вилку, а у ліву ніж, ОСОБА_7 побігла на кухню, та також зі столу взяла у руки побутовий ніж, з метою захисту. ОСОБА_6 зайшов відразу ж за нею на кухню, схватив лівою рукою за шию, а правою рукою, в якій знаходилася виделка намагався нанести останній удар в область шиї. ОСОБА_7 його відштовхнула та нанесла ОСОБА_6 удар в область грудної клітки, там бачила лише подряпину від удару. Далі, потерпілий та ОСОБА_7 одночасно викинули з рук виделку та ніж, перемістилися до коридору квартири, де ОСОБА_6 йще на протязі 15 хвилин бив ОСОБА_7 , поки не втрутилася хрещена ОСОБА_6 , яка почала його відтягувати та виштовхнула його до коридору. ОСОБА_7 зачинила за ними двері квартири викликала швидку та працівників поліції, через 30 хвилин вийшла до під`їзду та чекала їх там. ОСОБА_6 не бачила. Зазначає, що в цей день особисто випила 1,5-2 літри горілки, однак обставини добре пам`ятає, наміру наносити ОСОБА_6 тілесні ушкодження не мала, наслідки які завдасть не передбачала, вважає, що якби потерпілий перший не напав на ОСОБА_7 з ножем та виделкою, нічого б такого не сталося. Вона розкається та жалкує про скоєне. Вона оборонялась від дій потерпілого та спричинила йому ножеве поранення. Готова нести відповідальність за скоєне.

Відповідно до вимог частини 3 статті 373 КПК України обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Суд, на виконання зазначених приписів Закону, дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, не зважаючи на ту обставину, що вона не визнає своєї винуватості у вчиненні інкримінованого їй злочину, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні та безпосередньо дослідженими судом у судовому засіданні належними, допустимими та достовірними доказами, зокрема показаннями потерпілого та свідків, висновками експертиз, документами та речовими доказами.

Потерпілий ОСОБА_6 судом не опитаний, оскільки останній виїхав за межі країни для проходження реабілітації після інсульту. Раніше, в підготовчорму судовому засіданні потерпілий говорив, що вибачив обвинувачену , просив сурово не карати.

Свідок ОСОБА_12 суду пояснила, що мешкає за адресою АДРЕСА_3 , потерпілий ОСОБА_6 її сусід. 24 січня 2023 року остання прийшла з роботи, у вечірній час доби почула як в під`їзді щось гупнуло, вийшла подивитися та побачила на майданчику між 2-м та 3 поверхами ОСОБА_6 , який лежав на підлозі та тримався за грудну клітину та стогнав, запаху алкоголю від нього не чула, декілька аразів вдарила його по обличчю, бо той втрачав свідомість. Остання зрозуміла, що йому погано та викликали швидку допомогу, та повернулася доо своєї квартири. Знає, що ОСОБА_6 часто ходить в гості до ОСОБА_10 , де там зловживають спиртним напоями.

Свідок ОСОБА_14 суду пояснила, що 24.01.2023 року у вечірній час доби, близько 19-00 години прийшла до квартири ОСОБА_10 забрати свої особисті речі, оскільки тимчасово там проживала близько місяця, де вже знаходилися потерпілий ОСОБА_6 та обвинувачена ОСОБА_4 , які вживали алкоголь. Через деякий проміжок часу між останніми почалася суперечка, яка переросла в бійку, зазначає, що бійки між ними виникають постійно. Коли знаходилася в залі квартири, бачила потерпілого , який сидів за столом та тримав у руках виделку. ОСОБА_7 та потерпілий ОСОБА_6 почали битися, останній наніс їй удар ніжкою від стільця, виделку в руках ОСОБА_6 не бачила, то ОСОБА_14 пішла до кухні, потім туди прийшли останні та ОСОБА_14 пішла до кімнати. Коли йще знаходилася на кухні бачила як обвинувачена взяла ножа, пізніше ОСОБА_16 сказав, що обвинувачена вдарила ОСОБА_6 ножем. Після цього обвинувачену побачила лише в відділенні поліції. Коли до квартири приїхали працівники поліції, в ній знаходилися власник квартири, ОСОБА_16 та ОСОБА_14 .

На думку свідка, обвинувачена сама спровокувала бійку, за сторонньою допомогою ні ОСОБА_4 , ні ОСОБА_6 не зверталися.

Свідок ОСОБА_16 суду пояснив, що 24.01.2023 року відпочивав у свого знайомого ОСОБА_10 в квартирі. Трохи пізніше разом зі своєю знайомою ОСОБА_14 пішли до іншої кімнати, коли знаходилися в кімнаті почув що між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 почалася сварка, вийшов щоб їх розняти, у ОСОБА_6 була ніжка від стільця, якою він захищався від ОСОБА_4 . Після чого останні перейшли до кухні, стояв біля дверей та бачив ОСОБА_4 , яка стояла лицем до ОСОБА_16 , і у якої в руках був ніж, яким остання вдарила ОСОБА_6 , а потерпілий стояв спиною, в руках у нього нічого не було та тримав ОСОБА_4 за плечі, щоб заспокоїти. Намагався їх розняти, однак цього зробити не зміг та пішов спати.

За клопотанням прокурора та за згодою сторін кримінального провадження, досліджені письмові докази, допустимість і законність яких сторони кримінального провадження не оспорювали.

Згідно протоколу огляду місця події 24.01.2023 р. в період часу з 21.00 год. до 21.52 год. встановлено місцем огляду є приміщення квартири АДРЕСА_2 . Вхід до приміщення квартири через металеві двері, далі знаходиться коридор, в якому загальний лад порушений. З коридору на ліво прохід до приміщення кухні. В кухні під спиною з лівого боку розташована, мийка, плита, стіл з посудом, ножем який помічений під №2, ніж на підлозі помічений №1. Ніж №1 має напис на руків`ї «Rainbow», загальна довжина 26,2 см, лезо 14,2 см, ширина леза 2 см. в самому широкому місці, поміщений в паперовий пакет Національна поліція. Ніж №2 має напис на руків`ї «Rainbow», довжина 18,8 см., лезо 7,7 см., ширина 2 см. в самому широкому місці, поміщений в паперовий пакет Національна поліція. Ножі мають коричневі руків`я, на кухні безлад. Також з коридору вхід до кімнати, в якій зліва розташовано 2 кресла, стіл з посудом, залишками їжі, на підлозі лежить виделка помічена №3 довжиною 17,1 см., 4 зубці на столі розташована виделка вилучена у паперовий пакет Нац. Поліція, на підлозі лежить виделка помічена №4, довжиною 20 см 4 зубці поміщена у паперовий пакет з 4 зубцями, далі біля вікна знаходиться тумба з телевізором, на тумбі виявлено ніж з дерев`яною рукояткою довжиною 13,6 см., лезо 4,6 см., шириною 1 см., помічений №5 поміщений до паперового пакету Нац. Поліції. В кімнаті брудно, безлад, грязний посуд. (т.2 а.с.11-17);

Згідно протоколу особистого обшуку від 24.01.2023 року у затриманої особи ОСОБА_4 вилучено змиви з лівої та правої долоней у паперовому конверті. (т.2 а.с.22);

Згідно довідки з КП «Криворізька міська клінічна лікарня №2» від 25.01.2023 року встановлено, що ОСОБА_6 знаходиться на стаціонарному лікуванні в торакальному відділенні з 24.01.2023 року з діагнозом: проникаюча колото-різане поранення грудної клітки ліворуч без пошкодження внутрішніх органів. Травматичний гемопневмогемоторакс ліворуч. Вживання алкоголю. (Т.2 а.с.34);

Відповідно до висновку експерта № 125 від 25.01.2023 року встанвлено наступне: у ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 виявлені синці та садна обличчя, тулуба, верхніх кінцівок, що підтверджується даними огляду.

Виявлені на тілі потерпілої синці та садна обличчя, тулуба, верхніх кінцівок - за характером відносяться до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, як такі що мають незначні скороминучі наслідки тривалістю не більше 6-ти днів. П.2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995р. Характер тілесних ушкоджень у потерпілого свідчить про утворення синців від дії тупих твердих предметів за механізмом удар (удар-стиснення), саден від дії тупих твердих предметів за механізмом тертя-ковзання.

На тілі потерпілої виявлено 34 точки прикладень травмуючої сили. Предметами травми могли бути кулак руки, взута нога та інші тупі тверді предмети з жорстокою поверхнею контакту.

Ступінь загоєння виявлених ушкоджень (скоринки саден де що вище рівня шкіри навколо, синці з відносно чіткими контурами) свідчить, що термін їх виникнення може відповідати 24.01.2023 року. (т.2 а.с.55-56);

Даними протоколу проведення слідчого експерименту від 25.01.2023 року під час якого підозрювана ОСОБА_19 на відеозапис пояснила про події, які відбулися 24.01.2023 року, а саме: 24.01.2023 року зранку вона прийшла в квартиру за адресою АДРЕСА_4 , де вже були ОСОБА_10 та ОСОБА_20 , вони разом з нею вживали алкогольні напої, а саме горілку. Показала на стіл, який стояв в залі квартири посередині, та стілець на якому остання сиділа 24.01.2023 року за вищевказаною адресою. Потім ОСОБА_4 пояснила, що пізніше до них приєднався потерпілий ОСОБА_6 , її колишній співмешканець, за вказівкою ОСОБА_4 статист присів у крісло та вони вживали горілку та потім у них з ОСОБА_6 виник конфлікт, та вони почали сваритися. Біля ОСОБА_4 сидів ОСОБА_20 , та ОСОБА_6 приревнув до нього підозрювану. ОСОБА_4 пояснила учасникам слідчого експерименту, що випила 1 літр горілки. Потім, остання пояснила, що на фоні ревнощів вони сварилися з ОСОБА_6 та ображали один одного. Потім ОСОБА_4 пояснила , що ОСОБА_6 встав та відкручував ніжку від стільця, вона взяла стілець та кинула ним у ОСОБА_6 , потім ОСОБА_4 впала на диван, де вона билася з ОСОБА_6 , зазначила, що саме на дивані ОСОБА_6 наносив їй удари ногами та руками по обличчю та тулубу. Також в цей час в квартирі вже знаходилися ОСОБА_11 та ОСОБА_23 та вони рознімали їх з ОСОБА_6 . Потім ОСОБА_6 на столі за яким вони сиділи взяв кухонний ніж та виделку, після чого ОСОБА_4 перемістилася на кухню квартири та вказала на кухонну стінку, де на столі вона взяла ніж кухонний з дерев`яною рукояткою в праву руку. В свою чергу ОСОБА_6 схопив її за шию рукою та виделкою наніс їй удар в шию ззаду. В цей момент, як ОСОБА_6 тримав її за шию, у ОСОБА_4 в правій руці був ніж, та на статисту остання показала як нанесла удар потерпілому.

Після чого кинула ніж на кухні, вони з ОСОБА_6 перемітилися до коридору, де останній її знову бив, після чого його відтягнули та вона зачинила двері, викликала швидку т поліцію. (т.2 а.с.68-69);

Відповідно до картки виїзду швидкої медичної допомоги КП «Обласний центр екстреної допомоги та медицини катастроф «ДОР» № 360 від 24.01.2023. Адреса виклику АДРЕСА_5 . Привід для виклику травма грудної клітки у ОСОБА_6 . Попередній діагноз: Колото-різана рана грудної клітини. Гостра алкогольна інтоксикація. (т.2 а.с.77) ;

Даними протоколу проведення слідчого експерименту від 28.02.2023 року під час якого свідок ОСОБА_16 на відеозапис пояснив, що 24.01.2023 він разом зі своєю дівчиною ОСОБА_24 знаходився в приміщенні залу у квартирі за адресою АДРЕСА_4 бачив, як за столом,який знаходиться в залі на стільцях сиділи ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , в кріслі сидів власник квартири ОСОБА_10 , а іншому кріслі сидів друг ОСОБА_10 - Вячеслав, всі вживали алкогольні напої. В ході відпочинку, ОСОБА_6 та ОСОБА_4 сварилася, однак на них ніхто не звертав увагу, так як це була звична справа. Потім ОСОБА_6 та ОСОБА_4 йще сильніше почали сваритися, та ОСОБА_16 зі своєю дівчиною вийшли із залу та пішли до іншої кімнати.

На запитання прокурора свідок пояснив, що не бачив, щоб у руках ОСОБА_4 та ОСОБА_6 під час сварки в руках були якісь предмети.

Потім ОСОБА_16 пояснив , що знаходячись у кімнаті чук крики, які лунали з кухні. Останній пішов на кухню, до якої намагалася зайти його дівчина ОСОБА_25 , однак ОСОБА_16 їй перешкодив туди зайти та відвід назад до кімнати, сам повернувся на кухню, та побачив, як ОСОБА_4 нанесла один удар ножем, який тримала у правій руці в ділянку грудної клітини ліворуч ОСОБА_6 , при цьому ОСОБА_6 тримав ОСОБА_4 за плечі.

На статисті свідок показав, як ОСОБА_4 нанесла удар потерпілому.

На запитання прокурора ОСОБА_16 повідомив, що останні йще хвилин 10 знаходилися в приміщенні квартири, а потім разом вийшли з неї. (т.2 а.с.86-88).

Згідно висновку експерта №292 від 02.03.2023 року встановлено, що у ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 виявлене проникаюче колото-різане поранення грудної клітини з шкіряною раною на 137 см вище підошвової поверхні стоп на лівій біля грудній лінії у 3-му міжребір`ї, від якої відходить рановий канал який проникає у ліву плевральну порожнину без пошкодження внутрішніх органів, ускладнене лівобічним гемо-та пневмотораксом, що підтверджується даними огляду, медичних документів на його ім`я.

Характер тілесного ушкодження у потерпілого (рана з гострими кутами, рівними краями, рановий канал довжина якого переважає ширину) свідчить про утворення рани від дії предмета, що володіє колюче-ріжучими властивостями. Проникаюче колото-різане поранення грудної клітини за своїм характером відноситься до ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя. П.2.1.3. «й» «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 р. №6.

Локалізація та характер тілесного ушкодження у потерпілого свідчить про утворення виявлено колото-різаного поранення від одноразової дії предмета, що володіє колюче-ріжучими властивостями, яким міг бути клинок ножа або предмет з подібними властивостями.

Характер загоєння виявленого ушкодження (дані в наданих медичних документах, рубець щільний на дотик, спаяний) свідчить що ушкодження могло бути отримане 24.01.2023 року.

Виявлене у потерпілого ушкодження могло утворитися при механізмі на який вказує підозрювана, про що свідчить локалізація та характер виявленого у потерпілого ушкодження.

Виявлене у потерпілого ушкодження могло утворитися при механізмі на який вказує свідок ОСОБА_6 , про що свідчить локалізація та характер виявленого у потерпілого ушкодження. (т.2 а.с.91-94);

Згідно з висновком КП «Криворізька багатопрофільна лікарня з надання психіатричної допомоги »Дніпропетровської обласної ради від 25.01.2023 року ОСОБА_7 перебувала в стані гострого алкогольного сп`яніння (т.2 а.с.95);

Отже, допитавши свідків, дослідивши та перевіривши зібрані у кримінальному провадженні докази, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку про те, що час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення органом досудового розслідування встановлені правильно.

Достовірність та об`єктивність наведених вище доказів у суду сумніву не викликає, адже вони отримані без порушення закону, узгоджуються один з одним, є відносними, допустимими та достатніми, у зв`язку з чим суд їх прийняв.

У ході судового розгляду обвинувачена категорично заперечувала проти наявності у умислу на завдання умисно тяжких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_6 , аргументуючи свої доводи тим, що вона захищалася від протиправних дій потерпілого і діяла у межах необхідної допомоги.

Однак, суд не погоджується з такими доводами, які не є аргументованими, не підтверджені належними та допустимими доказами по справі, суперечать встановленим фактичним обставинам провадження, що установлені судом у ході судового розгляду.

Згідно з ч.3 ст.27 Конституції України кожен має право захищати своє життя і здоров`я, життя і здоров`я інших людей від протиправних посягань.

Відповідно до вимог ч.1 ст.36 КК необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було перевищення меж необхідної оборони.

Отже, виходячи з наведеного, право на необхідну оборону виникає лише за певних умов, визначених Законом. Згідно з положеннями ст.36 КК України ці умови полягають у такому: 1) оборона визнається необхідною лише у випадку, якщо дії, що становлять її зміст, вчинено з метою захисту охоронюваних законом: а) прав та інтересів особи, яка захищається; б) прав та інтересів іншої особи (фізичної чи юридичної); в) суспільних інтересів; г) інтересів держави; 2) оборона може здійснюватись лише від суспільно небезпечного посягання, тобто діяння, ознаки якого передбачені КК; 3) за загальним правилом необхідна оборона має бути своєчасною - право на неї втрачається після того, як посягання було припинено або закінчено, і необхідність застосування засобів захисту відпала; 4) посягання має бути реальним, а не існувати лише в уяві того, хто захищається; 5) шкода при необхідній обороні може бути заподіяна тільки тому, хто посягає; 6) при необхідній обороні допускається заподіяння лише такої шкоди, яка є необхідною і достатньою в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання.

Визначення конкретного моменту, з якого особа перестала перебувати у стані необхідної оборони з огляду на закінчення злочинного посягання, має відносний характер і залежить від конкретних обставин справи, оцінка яких має включати аналіз об`єктивних і суб`єктивних аспектів поведінки як нападника, так і того, хто обороняється. При цьому важливо з`ясувати, чи могла особа, яка обороняється, з огляду на об`єктивну обстановку та поведінку нападника усвідомлювати, що посягання припинилося, тобто чи було для такої особи за даних об`єктивних обставин очевидним, що у застосуванні заходів захисту відпала необхідність. Якщо ж у ситуації, яка склалася, особа не мала можливості усвідомити факт припинення злочинного посягання, слід вважати, що вона діяла в стані необхідної оборони. Крім того, посягання вважається наявним і тоді, коли воно зупинене, однак може відновитися у будь-який момент.

При розгляді даного провадження суд ретельно перевірив і з`ясував, чи мала ОСОБА_7 , як особа яка захищалась, реальну можливість ефективно відбити суспільно небезпечне посягання іншими засобами із заподіянням нападникові шкоди, необхідної і достатньої у конкретній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання.

Щоб установити наявність або відсутність ознак перевищення меж необхідної оборони, необхідно враховувати не лише відповідність чи невідповідність знарядь захисту і нападу, а й характер небезпеки, що загрожувала особі, яка захищалася, та обставини, що могли вплинути на реальне співвідношення сил, зокрема: місце і час нападу, його раптовість, неготовність до його відбиття, кількість нападників і тих, хто захищався, їхні фізичні дані (вік, стать, стан здоров`я) та інші обставини.

Дослідженими доказами не встановлено та не підтверджено наявність підстав, які об`єктивно свідчили про те, що обвинувачена ОСОБА_4 в даній ситуації перебувала у стані необхідної оборони, та які б давали останній підстави вчинити у відношенні потерпілого ОСОБА_6 інкриміновані їй дії з метою уявного захисту своїх охоронюваних законом прав та інтересів, так як потерпілий ОСОБА_6 не становив реальної загрози його життю та здоров`ю, а тому її дії не містять ознак передбачених приписам ст.36 КК України, а саме перебування у стані необхідної оборони.

За встановлених обставин, суд вважає, що вина обвинуваченої ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення доведена «поза розумним сумнівом» і зібраних доказів достатньо для визнання її винною, адже її винуватість підтверджується вище проаналізованими як прямими, так і не прямими доказами, які є належними та допустимими, узгоджуються між собою, послідовні та безспірно доводять винуватість обвинуваченої у пред`явленому йому обвинуваченні.

Суд критично оцінює показання обвинуваченої щодо ненамисного заподіяння потерпілому тяжких тілесних ушкоджень, а дій при перевищенні меж необхідної оборони, оскільки її показання спростовуються вищевказаними доказами по справі, обстановці, в якій відбувався конфлікт між потерпілим та обвинуваченою, тривалість цього конфлікту, можливість його уникнення та неспіврозмірність небезпеки від дій, як потерпілого так і обвинуваченої, знаряддя, які були пристовані при заподіяні тілесних ушкоджень потерпілим та обвинуваченою одним одному. Показання обвинуваченої суд розцінює як намагання уникнути справедливого і законного покарання за вчинене діяння.

Тому суд не погоджується з позицією сторони захисту, і кваліфікує дії ОСОБА_26 за ч.1 ст. 121 КК України, а саме як умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

При призначенні покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості скоєного злочину вчиненого нею, яке згідно ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, дані, які характеризують особу, а саме на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебувала та не перебуває (т.2 а.с.97-97), скарг з боку сусідів не надходило (т.2 а.с.102), раніше судима.

Відповідно до ч.1 ст.66 КК України обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченій ОСОБА_4 є каяття.

Обставин, відповідно до ст. 67 КК України, які обтяжують покарання обвинуваченій ОСОБА_4 вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, рецидив злочинів.

Крім того, при призначенні міри покарання, суд враховує протиправну поведінку потерпілого ОСОБА_6 .

Враховуючи наведене та принцип законності, справедливості й індивідуалізації покарання, суд вважає, що ОСОБА_4 слід призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті, що передбачає відповідальність за вчинене обвинуваченим кримінальне правопорушення, і таке покарання буде достатнім, справедливим та необхідним для її виправлення, а також для запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як нею, так і іншими особами.

Крім того, ОСОБА_4 засуджена вироком Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 листопада 2022 року за ч.1 ст. 396 КК України до покарання у виді 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбуття з іспитовим строком на 1 рік та вчинила протягом іспитового строку нове кримінальне правопорушення, а тому, в силу правил ч. 1 ст. 71 КК України, слід визначити обвинуваченій покарання за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Згідно ч. 5 ст. 72 КК України попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавленні волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті.

Згідно ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

Оскільки відповідно до ч. 2 ст. 176 КПК України затримання особи є тимчасовим запобіжним заходом, і за матеріалами кримінального провадження 24 січня 2023 року відповідно до протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення ОСОБА_4 було затримано в порядку ст.. 208 КК України, то зазначений період зарахувати в строк покарання з співвідношення день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

У зв`язку із призначенням обвинуваченій ОСОБА_4 покарання у вигляді позбавлення волі, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою останній до набрання вироком законної сили слід залишити без змін.

Процесуальні витрати відсутні.

Питання речових доказів слід вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст.100, 349, 368-371, 373, 374, 376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та призначити їй у покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ч.1 ст.71 КК України шляхом частково приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10.11.2022, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 2 місяців.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 рахувати з 24.01.2023 року, а саме з часу взяття під варту.

На підставі ст. 72 КК України зарахувати обвинуваченій ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк попереднього ув`язнення у строк відбування покарання з 24.01.2023 року по день набрання цим вироком законної сили.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Витрати на залучення експерта відсутні.

Речові докази: 3 ножі та 2 виделки, вилучені працівниками поліції в приміщенні квартири АДРЕСА_2 , з які находяться в камері схову ВП № 4 - знищити.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

На вирок може бути подана апеляція до Дніпровського апеляційного суду через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення прокурору та обвинуваченій.

Роз`яснюється право на ознайомлення з Журналом судового засідання, подачі письмових зауважень до нього, право подачі клопотання про Помилування. Обвинуваченій роз`яснюється право бути присутній під час апеляційного розгляду шляхом подачі заяви.

Суддя ОСОБА_1