КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 березня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участі секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Шевченківськогорайонного суду міста Києва від 22 січня 2024 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 22.01.2024 задоволено частково клопотання прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 та накладено арешт на майно, тимчасово вилучене 04.01.2024 у ході проведення обшуку в квартирі за місцем проживання ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: довідку ВЛК від 14.09.2022; довідку ОНЕУ від 17.08.2022; записну книжку «Нова лінія», в якій містяться зразки почерку ОСОБА_6 ; список громадян, які тимчасово непридатні в/с на 3 арк.; аркуш паперу з рукописним написом; аркуш паперу з вільним зразком почерку ОСОБА_6 .

В іншій частині клопотання відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, прокурор Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді в частині відмови у задоволенні клопотання, та постановити нову ухвалу, якою окрім майна, на яке накладено арешт оскаржуваною ухвалою, накласти арешт на вилучений 04.01.2024 під час обшуку мобільний телефон «VIVO» (ІМЕІ: 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ: 2: НОМЕР_2 ) з сім-картою з номером телефону НОМЕР_3 та сім-

_____________________________________________________________________________

Справа № 761/803/24 Слідчий суддя - ОСОБА_7

Апеляційне провадження № 11-сс/824/2143/2024 Суддя-доповідач - ОСОБА_1

картою оператора зв`язку «Київстар», зазначений у протоколі обшуку та клопотанні про арешт майна.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, прокурор зазначав, що постановою слідчого від 11.01.2024 призначено судову комп`ютерно- технічну експертизу, та вилучений під час обшуку носій інформації, а саме: мобільний телефон «VIVO» (ІМЕІ: 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ: 2: НОМЕР_2 ) з сім-картами передано експертам ІСТЕ СБУ як об`єкт дослідження.

Враховуючи, що встановити наявність/відсутність інформації (видалених файлів, повідомлень), яка має значення для кримінального провадження, у вилученому мобільному телефоні неможливо без проведення відповідного експертного дослідження, необхідною умовою проведення якого є надання такого пристрою разом з інформацією, що на ньому міститься, у органу досудового розслідування були всі підстави для його вилучення.

Вилучений мобільний телефон відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, оскільки може містити відомості, що можуть бути використані як доказ фактів чи обставин, що встановлюються під час досудового розслідування, тобто можуть бути використані як докази у даному кримінальному провадженні.

Крім того, прокурор у поданій апеляційній скарзі просив поновити строк апеляційного оскарження, посилаючись на те, що оскаржувана ухвала постановлена у його відсутності, а копію ухвали йому вручено 07.02.2024.

Власник майна ОСОБА_6 у судове засідання не прибула, про поважні причини свого неприбуття не повідомила та клопотань про відкладення судового засідання не подавала.

З урахуванням положень ч. 1 ст. 172, ч. 4 ст. 405 КПК України, колегія суддів вважає за можливе проводити апеляційний розгляд у відсутності власника майна.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення прокурора ОСОБА_5 , який підтримав подану апеляційну скаргу, дослідивши матеріали, які надійшли з суду першої інстанції, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню частково, з наступних підстав.

Відповідно до вимог пункту 3 ч. 2 ст. 395 КПК України апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Згідно абзацу 2 ч. 3 ст. 395 КПК України, якщо ухвалу слідчого судді постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Дослідженням матеріалів судового провадження встановлено, що клопотання прокурора ОСОБА_5 про арешт майна розглянуто у відсутності учасників судового провадження.

Дані про направлення учасникам судового провадження копії оскаржуваної ухвали, у справі відсутні.

Як зазначив прокурор в апеляційній скарзі, копію оскаржуваної ухвали йому вручено 07.02.2024. Інших відомостей про вручення або направлення прокурору копії оскаржуваної ухвали, матеріали провадження не містять.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга подана прокурором 12.02.2024 в строк, передбачений абзацом 2 ч. 3 ст. 395 КПК України, а відтак не убачає підстав для розгляду клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження.

Як убачається із наданих до суду апеляційної інстанції матеріалів клопотання, Головним слідчим управління СБ України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0001010 від 05.10.2023 за підозрою ОСОБА_8 у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 114-1, ч. 3 ст. 332, ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 114-1, ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 332 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою з головою військово-лікарської комісії територіального центру комплектування та соціальної підтримки ОСОБА_9 , секретарем військово-лікарської комісії територіального центру комплектування та соціальної підтримки ОСОБА_6 та начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_10 , з корисливих мотивів, організувала протиправний механізм перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України, шляхом систематичного незаконного переправлення військовозобов`язаних осіб через державний кордон України.

Відповідно до розробленого злочинного плану, ОСОБА_11 , ОСОБА_6 та ОСОБА_9 за неправомірну грошову винагороду виготовляють підроблені лікарські документи про непридатність військовозобов`язаних чоловіків призивного віку для проходження військової служби, що дають останнім підставу перетнути державний кордон України та уникнути мобілізації. В подальшому, вищезазначені особи передають підроблену лікарську документацію ОСОБА_12 , яка в свою чергу за грошову винагороду надає зазначені документи військовозобов`язаним особам, зокрема, серед таких осіб встановлено ОСОБА_14 та ОСОБА_15 .

Згідно долучених до клопотання матеріалів, ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 20.12.2023 надано дозвіл на проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до даних протоколу обшуку від 04.01.2024, цього ж дня проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого виявлено та вилучено мобільний телефон «VIVO» (ІМЕІ: 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ: 2: НОМЕР_2 ) з сім-картою з номером телефону НОМЕР_3 та сім-картою оператора зв`язку «Київстар»; довідку ВЛК від 14.09.2022; довідку ОНЕУ від 17.08.2022; записну книжку « Нова лінія », в якій містяться зразки почерку ОСОБА_6 ; список громадян, які тимчасово непридатні в/с на 3 арк.; аркуш паперу з рукописним написом; аркуш паперу з вільним зразком почерку ОСОБА_6 ; копії довідок і документів відносно ОСОБА_16 на 5 арк.

Постановою слідчого 3 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України ОСОБА_17 від 05.01.2024 предмети та документи, вилучені в ході вищезазначеного обшуку за місцем проживання ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 , визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0001010.

05.01.2024 прокурор Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва із клопотанням, яке зареєстроване судом 09.01.2024, про накладення арешту на майно, тимчасово вилучене 04.01.2024 у ході проведення обшуку в квартирі за місцем проживання ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: мобільний телефон «VIVO» (ІМЕІ: 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ: 2: НОМЕР_2 ) з сім-картою з номером телефону НОМЕР_3 та сім-картою оператора зв`язку «Київстар»; довідку ВЛК від 14.09.2022; довідку ОНЕУ від 17.08.2022; записну книжку « Нова лінія », в якій містяться зразки почерку ОСОБА_6 ; список громадян, які тимчасово непридатні в/с на 3 арк.; аркуш паперу з рукописним написом; аркуш паперу з вільним зразком почерку ОСОБА_6 ; копії довідок і документів відносно ОСОБА_16 на 5 арк.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 22.01.2024 задоволено частково клопотання прокурора та накладено арешт на майно, тимчасово вилучене 04.01.2024 у ході проведення обшуку в квартирі за місцем проживання ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: довідку ВЛК від 14.09.2022; довідку ОНЕУ від 17.08.2022; записну книжку « Нова лінія », в якій містяться зразки почерку ОСОБА_6 ; список громадян, які тимчасово непридатні в/с на 3 арк.; аркуш паперу з рукописним написом; аркуш паперу з вільним зразком почерку ОСОБА_6 .

В іншій частині клопотання відмовлено.

Постановляючи ухвалу про арешт вищевказаного майна, слідчий суддя обгрунтував прийняте рішення необхідністю їх збереження як речових доказів.

Дійшовши висновку про відсутність підстав для накладення арешту на мобільний телефон «VIVO» (ІМЕІ: 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ: 2: НОМЕР_2 ) з сім-картою з номером телефону НОМЕР_3 та сім-картою оператора зв`язку «Київстар» та копії довідок і документів відносно ОСОБА_16 на 5 арк., слідчий суддя в ухвалі зазначив, що прокурором не доведено відповідність вказаного майна ознакам речових доказів.

З такими висновками слідчого судді суду першої інстанції колегія суддів апеляційної інстанції погоджується частково.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя згідно ст.ст. 94, 132, 173 КПК України повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому, закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

За правилами ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним уст. 98 КПК України.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Оскільки вищевказана ухвала слідчого судді фактично оскаржена прокурором лише в частині відмови в накладенні арешту на мобільний телефон «VIVO» (ІМЕІ: 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ: 2: НОМЕР_2 ) з сім-картою з номером телефону НОМЕР_3 та сім-картою оператора зв`язку «Київстар», то колегія суддів, відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, переглядає ухвалу слідчого судді в межах апеляційної скарги, та лише щодо відмови в накладенні арешту на вказаний мобільний телефон із сім-картами, який був вилучений в ході обшуку 04.01.2024 за місцем проживання ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 Б

Ухвала слідчого судді в частині питання законності та обґрунтованості накладення арешту на інше майно, вилучене за вищевказаною адресою, зокрема довідку ВЛК від 14.09.2022; довідку ОНЕУ від 17.08.2022; записну книжку «Нова лінія», в якій містяться зразки почерку ОСОБА_6 ; список громадян, які тимчасово непридатні в/с на 3 арк.; аркуш паперу з рукописним написом; аркуш паперу з вільним зразком почерку ОСОБА_6 , а також в частині відмови в накладенні арешту на копії довідок і документів відносно ОСОБА_16 на 5 арк., прокурором в поданій апеляційній скарзі не оскаржується, а відтак колегією суддів не перевіряється.

Дослідивши доводи клопотання прокурора та матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що встановлені у даному кримінальному провадженні фактичні обставини кримінальних правопорушень, за якими здійснюється досудове розслідування, містять сукупність підстав та розумних підозр вважати, що на даному етапі досудового розслідування є підстави для обґрунтованого висновку, що мобільний телефон із сім-картами, який був вилучений в ході обшуку 04.01.2024 за місцем проживання ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 , відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, оскільки може містити на собі відомості, які мають значення для кримінального провадження, що згідно ч. 3 ст. 173 КПК України дає підстави для його арешту як речового доказу з метою збереження.

Як зазначено прокурором, вилучений мобільний телефон «VIVO» може містити електронні документи, у тому числі видалені з метою знищення інформації, яка має значення для кримінального провадження, та наявність таких відомостей може бути встановлена виключно під час проведення комп`ютерно-технічної експертизи, на дослідження якої необхідно надати вилучений телефон.

Так, як убачається із наданих прокурором під час апеляційного розгляду матеріалів, постановою слідчого 3 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України ОСОБА_17 від 11.01.2024 кримінальному провадженні № 0001010 призначено судову комп`ютерно-технчну експертизу вилучених в ході обшуків технічних засобів, у тому числі мобільного телефону «VIVO» (ІМЕІ: 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ: 2: НОМЕР_2 ) з сім-картою з номером телефону НОМЕР_3 та сім-картою оператора зв`язку «Київстар».

За таких обставин, колегія суддів не погоджується з висновком слідчого судді в оскаржуваній ухвалі про недоведеність відповідності вилученого мобільного телефону з сім-картами ознакам речових доказів та відсутність наявності підстав для накладення арешту на вказане майно.

На переконання колегії суддів, прокурором у клопотанні, у відповідності до вимог ст.ст. 132, 170 - 173 КПК України доведено, що існують правові підстави для накладення арешту на вилучений мобільний телефон «VIVO» (ІМЕІ: 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ: 2: НОМЕР_2 ) з сім-картою з номером телефону НОМЕР_3 та сім-картою оператора зв`язку «Київстар», з метою забезпечення його збереження в як речового доказу, оскільки у даному кримінальному провадженні є всі підстави вважати, що вказане майно може бути приховане, пошкоджене чи знищене.

Незастосування в даному випадку заходу забезпечення кримінального провадження може призвести до втрати доказів у провадженні і таким чином позбавить реалізацію мети досудового розслідування та дотримання завдання арешту майна, передбаченого ч. 1 ст. 170 КПК України.

Матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна.

Будь-яких негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, які можуть суттєво позначитися на інтересах інших осіб, колегією суддів не встановлено.

Крім того, як убачається з положень ч. 7 ст. 236 КПК України, вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Відповідно до абзацу 2 ч. 5 ст. 171 КПК України, у разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої ст. 235 КПК України, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

З урахуванням наведеного, відсутність мобільного телефону «VIVO» (ІМЕІ: 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ: 2: НОМЕР_2 ) з сім-картою з номером телефону НОМЕР_3 та сім-картою оператора зв`язку «Київстар» у переліку, щодо якого прямо було надано дозвіл на відшукання в ухвалі слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 20.12.2023 про дозвіл на обшук за місцем проживання ОСОБА_6 , не є перешкодою для тимчасового вилучення такого майна та звернення у подальшому з клопотанням про арешт такого майна за умови дотримання вимог ч. 5 ст. 171 КПК України, а тому посилання слідчого судді на вказану обставину у даному випадку не може бути підставою для відмови у задоволенні клопотання в цій частині.

З урахуванням наведеного, на переконання колегії суддів, слідчий суддя дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для накладення арешту на вилучений мобільний телефон «VIVO» (ІМЕІ: 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ: 2: НОМЕР_2 ) з сім-картою з номером телефону НОМЕР_3 та сім-картою оператора зв`язку «Київстар», з метою забезпечення збереження речових доказів.

На підставі вищевикладених обставин, які свідчать про однобічність і необ`єктивність судового розгляду у частині вирішення питання щодо арешту вилученого мобільного телефону з сім-картою, ураховуючи вимоги ч. 3 ст. 407 КПК України, які не передбачають можливості часткового скасування ухвали слідчого судді за наслідками апеляційного розгляду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню частково, а ухвала слідчого судді підлягає скасуванню у повному обсязі, з постановленням апеляційним судом нової ухвали про часткове задоволення клопотання прокурора.

Ураховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 170, 173, 376, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 22 січня 2024 року, -скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 задовольнити частково.

Накласти арешт на майно, тимчасово вилучене 04 січня 2024 року у ході проведення обшуку в квартирі за місцем проживання ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: мобільний телефон «VIVO» (ІМЕІ: 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ: 2: НОМЕР_2 ) з сім-картою з номером телефону НОМЕР_3 та сім-картою оператора зв`язку «Київстар»; довідку ВЛК від 14.09.2022; довідку ОНЕУ від 17.08.2022; записну книжку « Нова лінія », в якій містяться зразки почерку ОСОБА_6 ; список громадян, які тимчасово непридатні в/с на 3 арк.; аркуш паперу з рукописним написом; аркуш паперу з вільним зразком почерку ОСОБА_6 .

Відмовити в іншій частині вимог клопотання прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 .

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

____________ ___________ ___________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3