Справа № 164/475/24
п/с 1-кп/164/116/2024
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 березня 2024 року Маневицький районний суд Волинської області

в складі: головуючого -судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження обвинувальний акт у кримінальному провадженні за № 0000043 від 22 лютого 2024 року про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця села Новоукраїнка, Маневицького району Волинської області, із середньою освітою, розлученого, жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого відповідно до ст. 89 КК України,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Маневицького районного суду Волинської області від 12 березня 2024 року постановлено розглянути обвинувальний акт у кримінальному провадженні за № 0000043 від 22 лютого 2024 рокуу спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Згідно з ч. 2 ст. 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_3 , згідно рішення Маневицького районного суду Волинської області від 10.01.2017 зобов`язаний сплачувати в користь ОСОБА_4 аліменти на утримання малолітніх дітей: сина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 700 (сімсот) гривень на кожну дитину щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви - 23 листопада 2016 року і до досягнення ними повноліття.

Однак, ОСОБА_3 , будучи ознайомленим з вказаним рішенням суду, починаючи з 23.11.2016 і по даний час, свідомо злісно ухиляється від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання неповнолітніх дітей (аліментів), у зв`язку з чим, 02.02.2017. було відкрито виконавче провадження на підставі виконавчого листа № 164/2190/16-ц від 01.02.2017 щодо примусового виконання рішення Маневицького районного суду Волинської області.

Знаючи про дане рішення Маневицького районного суду Волинської області та відкриття виконавчого провадження, задля його примусового виконання, з метою злісного ухилення від сплати аліментів, ОСОБА_3 , будучи працездатним, починаючи з 23.11.2016 не звертався до філій Волинського обласного центру зайнятості, як такий, що шукає роботу, що свідчить про його бездіяльність, самостійно офіційну роботу не шукав, ніде працевлаштований не був, про суму тимчасових заробітків та інших джерел доходів державного виконавця не повідомляв, чим свідомо вчиняв дії, спрямовані на умисне злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), внаслідок чого, 21 жовтня 2021 року Маневицьким районним судом ОСОБА_3 було засуджено та призначено покарання у вигляді 100 (сто) годин громадських робіт, які останній відбув 04 лютого 2022 року.

Однак, ОСОБА_3 на шлях виправлення не став та будучи працездатним, починаючи з 01.03.2022 не звертався до філій Волинського обласного центру зайнятості, як такий, що шукає роботу, що свідчить про його бездіяльність, самостійно офіційну роботу не шукав, ніде працевлаштований не був, про суму тимчасових заробітків та інших джерел доходів державного виконавця не повідомляв, чим свідомо вчиняв дії, спрямовані на умисне злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів), внаслідок чого утворилась заборгованість зі сплати аліментів за період починаючи з 01.03.2022 по 01.02.2024 у сумі 64 217 грн., що сукупно складає суму виплат більше як за три місяці відповідних платежів.

Відповідно до заяви від 29 лютого 2024 року потерпіла ОСОБА_6 згідна із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлена з обмеженням права апеляційного оскарження, що передбачено ч. 2 ст. 302 КПК України, а також не заперечує щодо розгляду обвинувального акту у спрощеному провадженні.

Згідно із заявою від 29 лютого 2024 року обвинувачений ОСОБА_3 беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, а також згідний із встановленими досудовим розслідуванням обставинами. Обвинуваченому роз`яснено зміст встановлених в результаті проведення досудового розслідування обставин, а також те, що відповідно до ч. 2 ст. 302 КПК України у разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні він буде позбавлений права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини. ОСОБА_3 згідний на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні. Добровільність беззаперечного визнання винуватості ОСОБА_3 , його згоду із встановленими в результаті проведення досудового розслідування обставинами і згоду на розгляд обвинувального акту за його відсутності підтвердила захисник ОСОБА_7 .

Суд, вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали кримінального провадження № 0000043, вважає доведеним, що ОСОБА_3 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 164 КК України злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів).

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , суд відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , судом не встановлено.

Згідно з ст.ст. 50, 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення і попередження вчинення нових кримінальних правопорушень. Виходячи з вказаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання має бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Враховуючи обставини вчиненого кримінального проступку, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий в силу ст. 89 КК України, по місцю проживання характеризується задовільно, зловживає спиртними напоями, розлучений, не працює, в поданій до суду заяві просить призначити покарання в виді громадських робіт, беручи до уваги те, що ОСОБА_3 вже відбував покарання у виді сто годин громадських робіт за аналогічний кримінальний проступок, що в свою чергу характеризує його як особу, яка належних для себе висновків не зробила та не бажала сплачувати аліменти, суд вважає, що призначення покарання у виді громадських робіт в максимальному розмірі, в межах санкції ч. 1 ст. 164 КК України, по якій ОСОБА_3 притягується до кримінальної відповідальності, буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 , а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як самим засудженим, так і іншими особами можливе при призначенні йому покарання у виді громадських робіт в максимальному розмірі, в межах санкції ч. 1 ст. 164 КК України, по якій він притягується до кримінальної відповідальності.

Керуючись ст.ст. 110, 369-371, 373-374, 381-382, 394-395 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, та призначити йому покарання у виді - 120 (сто двадцять) годин громадських робіт.

Відповідно до ч. 1 ст. 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

На вирок може бути подана апеляція до Волинського апеляційного суду через Маневицький районний суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Маневицького районного суду

Волинської області ОСОБА_1 .