Справа №295/9589/24
УХВАЛА

Іменем України

24.06.2024 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Житомирі клопотання слідчого СВ Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області капітана поліції ОСОБА_4 , погоджене прокурором Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 357 КК України

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1

В С Т А Н О В И В :

Слідчий за погодженням із прокурором звернувся із указаним клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на те, що в провадженні СВ Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області перебувають матеріали об`єднаного кримінального провадження, внесеного в ЄРДР № 0000766 від 03.06.2024 за ознаками складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 357 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 02.06.2024 близько 21 год. 30 хв. перебував біля торгівельного центру «Тріумф», що за адресою: АДРЕСА_1 , де познайомився із ОСОБА_7 , з яким до 23 години 15 хвилин розпивав алкогольні напої.

Під час розпивання алкогольних напоїв між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 відбувся конфлікт, в ході якого у ОСОБА_5 , який раніше неодноразово засуджений за умисні злочини проти власності, в період запровадженого на території України воєнного стану, на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків виник злочинний умисел, направлений на розбійний напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, яке є небезпечним для здоров`я потерпілого ОСОБА_7 .

Так, о 23 годині 15 хвилин, перебуваючи у вказаному місці та за вказаних обставин, ОСОБА_5 , реалізовуючи свій злочинний умисел, керуючись корисливим мотивом, скориставшись створеними умовами для реалізації свого злочинного умислу, діючи умисно, повторно, з метою подолання опору потерпілого ОСОБА_7 застосував відносно нього фізичну силу, яка є небезпечною для здоров`я потерпілого ОСОБА_7 , а саме: наніс близько десяти ударів кулаками правої і лівої рук по обличчю та голові ОСОБА_7 , від чого останній втратив рівновагу та впав на землю і не міг чинити опір ОСОБА_5 .

В подальшому, ОСОБА_5 , скориставшись тим, що ОСОБА_7 не може чинити йому опір та стоїть навколішки на землі, зірвав з останнього чорну чоловічу сумку, виготовлену з шкірозамінника, в якій знаходились особисті важливі документи ОСОБА_7 , а саме:

- посвідчення водія НОМЕР_1 від. 02.10.2001, видане ІНФОРМАЦІЯ_2 на ім`я ОСОБА_7 ;

- паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_7 серії НОМЕР_2 , виданий Житомирським РВ УМВС України в Житомирській області 14.08.1999;

- тимчасовий військовий квиток серії НОМЕР_3 від 04.07.1983 на ім`я ОСОБА_7 . Також ступнями правої і лівої ноги ОСОБА_5 наніс ще по одному удару в область обличчя ОСОБА_7 , чим спричинив останньому легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я у вигляді синця та рани на обличчі, а також легкі тілесні ушкодження у вигляді синців та саден на обох верхніх кінцівках.

Після цього, ОСОБА_5 залишив місце вчинення кримінального правопорушення та викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_7 матеріальну шкоду на суму 500 гривень.

Таким чином, своїми умисними діями, які виразилися у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із насильством, небезпечним для здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчиненому повторно, в умовах воєнного стану, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 187 КК України.

Крім цього, як зазначає слідчий у клопотанні, ОСОБА_5 о 23 годині 15 хвилин, перебуваючи біля приміщення торгівельного центру « ІНФОРМАЦІЯ_3 », що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , діючи умисно, здійснюючи пошук майна, яке б можна було викрасти у ОСОБА_7 в сумці, котрою він раніше заволодів під час розбійного нападу, виявив посвідчення водія НОМЕР_1 від. 02.10.2001, видане ІНФОРМАЦІЯ_2 на ім`я ОСОБА_7 ; паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_7 НОМЕР_2 , виданий Житомирським РВ УМВС України в Житомирській області 14.08.1999; тимчасовий військовий квиток серії НОМЕР_3 від 04.07.1983 на ім`я ОСОБА_7 .

В цей же день, час, місці та за вказаних обставин у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, направлений на викрадення вищевказаних документів, тобто вчинення незаконного заволодіння іншим важливим особистим документом.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, ОСОБА_5 , розуміючи, що вказані документи, а саме посвідчення водія на ім`я ОСОБА_7 НОМЕР_1 від. 02.10.2001, паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_7 НОМЕР_2 , тимчасовий військовий квиток серії НОМЕР_3 від 04.07.1983 на ім`я ОСОБА_7 є важливими особистими документами, втрата яких істотно ускладнює реалізацію особою своїх прав, свобод та законних інтересів, діючи умисно, з особистих мотивів та з метою незаконного заволодіння вказаними документами, викрав зазначені посвідчення та паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_7 , розпорядившись ними на власний розсуд.

Таким чином, своїми умисними діями, що полягали у незаконному заволодінні будь-яким способом паспортом та іншим важливим особистим документом, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 357 КК України.

03.06.2024 по даному факту в Єдиному реєстрі досудових розслідувань зареєстровано провадження за №0000766 та розпочато досудове розслідування за ч. 4 ст. 187 КК України.

21.06.2024 ОСОБА_5 в порядку ст. 278 КПК України вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 357 КК України.

Як слідує зі змісту клопотання, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованих йому кримінальних правопорушень повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами:

- протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від ОСОБА_7 ;

- протоколами допиту потерпілого ОСОБА_7 ;

- протоколом впізнання особи за участі потерпілого ОСОБА_7 ;

- протоколом огляду предметів (документів) від 10.06.2024 за участі потерпілого ОСОБА_7 ;

- протокол огляду предмету від 06.06.2024 - відеозапису із камери відеоспостереження, яким зафіксовано обставини події;

- протоколом огляду відеозапису від 18.06.2024 із камери відеоспостереження за участі потерпілого ОСОБА_7 ;

- протоколом допиту свідків ОСОБА_8 від 07.06.2024, ОСОБА_9 від 18.06.2024, ОСОБА_10 ;

- висновками судово-медичної експертизи № 924 від 18.06.2024 та № 933 від 20.06.2024, якими встановлені наявні тілесні ушкодження у ОСОБА_7 та їх тяжкість;

- повідомленням про підозру ОСОБА_5 ;

- іншими матеріалами кримінального провадження.

З метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, запобігання спробам ОСОБА_5 переховуватися від органів досудового розслідування, незаконно впливати на потерпілого, свідків в даному кримінальному провадженні та/або вчинити інше кримінальне правопорушення, враховуючи наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінальних правопорушень та вагомість здобутих слідством доказів вчинення підозрюваним кримінальних правопорушень, котрі відносяться до категорії нетяжкого та особливо тяжкого злочину, а також недостатність обрання більш м`яких запобіжних заходів для запобігання указаним вище ризикам, слідчий за погодженням з прокурором просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів.

В судовому засіданні слідчий та прокурор підтримали клопотання, просили його задовольнити.

Прокурор уточнила, що на місці вчинення злочину ОСОБА_5 затримано не було. Підозрюваний міцних соціальних зв`язків не має та продовжує вчиняти нові злочини, перебуваючи на іспитовому строку. Просила обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Слідчий додав, що один з основних свідків ОСОБА_9 фактично є сусідом підозрюваного, що не виключає ризик незаконного впливу на нього.

Разом з тим, захисник ОСОБА_6 та підозрюваний ОСОБА_5 заперечили проти задоволення клопотання.

Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши клопотання та додані до нього документи, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

За змістом ст.ст. 131-132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

За змістом статті 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, а також запобігання спробам, зокрема, переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та/або вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у інкримінованому вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх обставин підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Окрім цього, згідно з п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Відповідно до вимог п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, № 182).

При цьому, обґрунтована підозра вимагає тільки наявності певних об`єктивних відомостей, які дають підстави для переконання в тому, що особа вірогідно вчинила злочин. За визначенням Європейського суду, «у п-п. «с» п. 1 ст. 5 йдеться про розумну підозру, а не про щиру або сумлінну (bona fide) підозру».

У справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (1994) суд визначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтованого обвинувального вироку чи просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

На переконання слідчого судді, надані стороною обвинувачення докази доводять обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_5 інкримінованих йому кримінальних правопорушень .

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Крім того, слід зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке, можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні нетяжкого та особливо тяжкого злочинів, за останній з яких передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років із конфіскацією майна.

На думку слідчого судді, наведені у клопотанні та озвучені в судовому засіданні доводи свідчать про те, що на даний час існують ризики, на які посилалась сторона обвинувачення та котрі є підставою для обрання відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Зокрема, мова йде про ризики переховування від органів досудового розслідування, впливу на свідків, а також вчинення іншого кримінального правопорушення. Аналізуючи указані ризики, слідчим суддею в першу чергу звернуто увагу, що ОСОБА_5 офіційно не працює, не має постійного доходу, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, що може вказувати на ризик вчинення іншого кримінального правопорушення. Також останній не був затриманий на місці вчинення кримінальних правопорушень, фактично переховувався від органу досудового розслідування, що певною мірою обґрунтовує існування зазначеного ризику. Крім цього, ОСОБА_5 знайомий зі свідком ОСОБА_9 , що не виключає можливість здійснення на нього незаконного впливу.

Враховуючи тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_5 , наявність вагомих доказів вчинення ним кримінальних правопорушень, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим у кримінальних правопорушеннях, враховуючи його вік та стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків в місці фактичного постійного проживання, репутацію та майновий стан підозрюваного, ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, слідчий суддя дійшов висновку про доцільність обрання відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування та неможливість на даний час застосувати до підозрюваного інший (альтернативний) запобіжний захід ніж тримання під вартою, оскільки зміна запобіжного заходу на більш м`який не забезпечить запобігання ризикам, наведеним у клопотанні.

На підставі п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя не вбачає підстав для визначення розміру застави у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 КПК України строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту його фактичного затримання.

Керуючись ст.ст. 176-178, 183, 184, 186, 193, 194, 196, 197, 309, 395 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання задовольнити.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, обчислюючи строк тримання під вартою з моменту фактичного затримання із 15 год. 30 хв. 24 червня 2024 року.

Строк дії ухвали встановити до 15 год. 30 хв. 21 серпня 2024 року.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а особою, яка перебуває під вартою протягом 5 днів з моменту вручення їй копії ухвали.

Слідчий суддя