ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/702/24 Справа № 204/1598/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Судді доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 22 лютого 2024 року про арешт майна у кримінальному проваджені № 0000024,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_7 ,

представника власника майна ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И Л А:

За ухвалою слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 22 лютого 2024 року клопотання прокурора задоволено частково та накладений арешт на на майно, яке тимчасово вилучене під час обшуку 12.12.2023 року, у кримінальному провадженні № 0000024 від 08.02.2023 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 311 КК України, а саме на:

- транспортний засіб «Audi S3» н.з. НОМЕР_1 , vin: НОМЕР_2 ;

- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_3 ;

- ключ від автомобіля, які на праві приватної власності належить ОСОБА_5 , однак фактично перебуває у користуванні підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом накладення заборони відчуження зазначеним майном.

Слідчий суддя дійшов висновку, що вказане майно є речовим доказом і має доказове значення для досудового розслідування, а незастосування заходів забезпечення кримінального провадження може призвести до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування та передачі іншим особам, власником вищезазначеного майна. Правовою підставою для арешту зазначеного майна визначив збереження речових доказів, з метою забезпечення збереження яких буде накладення заборони на відчуження зазначеного майна.

В апеляції:

- представник просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді, скасувати її та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора про арешт тимчасово вилученого майна ОСОБА_5 , а саме автомобіля.

В обґрунтування вимог про поновлення строку посилається на те, що власник майна та його представник не викликались в судове засідання при розгляді клопотання прокурора. Вказує, що про наявність оскарженої їм стало відомо 18.03.2024 року.

В обґрунтування свої вимог посилається на те, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази надходження до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська клопотання про арешт майна, відсутня ухвала слідчого судді про повернення клопотання прокурору для усунення недоліків від 18.12.2023 року. Звертає увагу на те, що слідчий суддя розглянула клопотання прокурора про арешт майна, яке було подано через 70 діб після вилучення майна, наклав арешт на це майно, чим грубо порушив норми КПК України. Оскільки клопотання про арешт тимчасово вилученого майна подано з пропуском строку, передбаченого ч. 5 ст. 171 КПК України, слідчий суддя необґрунтовано виніс ухвалу про накладення арешту, а майно має бути невідкладно повернено власнику.

Вказує, що ОСОБА_8 тимчасово користувався автомобілем за довіреністю, яку надала власник авто, строком на 1 рік. Прокурор не надав належні, обґрунтовані та достатні докази того, що майно ОСОБА_5 фактично належить підозрюваному.

Прокурор в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду, а тому, враховуючи положення ч. 4 ст. 405 КПК України, його неприбуття не перешкоджає проведенню судового розгляду.

Заслухавши представника власника майна, який підтримали доводи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення, просив його задовольнити, перевіривши матеріали та обговоривши доводи клопотання, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Зважаючи не те, в матеріалах провадження відсутні докази належного повідомлення власника майна про дату, місце та час розгляду клопотання прокурора, відповідно до розписки, яка наявна в цих матеріалах, копію оскарженої ухвали представник отримав 21.03.2024 року, з метою доступу до правосуддя, колегія суддів вважає за необхідне клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді, що оскаржується, задовольнити.

Вислухавши представника власника майна, який підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги, просив її задовольнити, перевіривши матеріали, обговоривши доводи апеляції, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 404 КПК України ухвала слідчого судді переглядається в межах доводів апеляційних скарг.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Так, зі змісту ч. 1 ст. 170 КПК України вбачається, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до статей 7 та 16 КПК України загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Статтею 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватись відповідно до закону, а отже суб`єкт який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норму закону.

Встановлено, що до ЄРДР за № 0000024 від 08 лютого 2023 року року внесені відомості про вчинення кримінальних правопорушень за ознаками ч.ч. 1, 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 311 КК України.

У цьому кримінальному провадженні ОСОБА_8 12 грудня 2023 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 311 КК України, та ухвалою слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 13.12.2023 року до нього застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

На підставі ухвали слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 08 грудня 2023 року у вищевказаному кримінальному провадженні, якою наданий дозвіл слідчим та прокурорам на проведення обшуку автомобіля «Audi S3», н.з. НОМЕР_1 , vin: НОМЕР_2 , який належить на праві власності ОСОБА_9 , яким користується ОСОБА_8 , з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення та речових доказів у кримінальному провадженні. 12 грудня 2023 року за участю підозрюваного, в присутності понятих, був проведений обшук автомобіля «Audi S3», н.з. НОМЕР_1 , в ході проведення якого виявлені та вилучені, в тому числі, вищезазначений транспортний засіб, свідоцтво про його реєстрацію та ключ до нього.

Постановою старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Дніпропетровській області від 12.12.2023 року ОСОБА_10 вилучені під час проведеного санкціонованого обшуку 08.12.2023 року, в тому числі, автомобіль «Audi S3», н.з. НОМЕР_1 , свідоцтво про його реєстрацію НОМЕР_3 , ключ до нього визнані речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000024.

Перебування у користуванні ОСОБА_8 на підставі довіреності транспортного засобу, на який накладений арешт, представником власника майна не заперечується.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається, з метою збереження речових доказів.

За правилами ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

За вимогами ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі, предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Враховуючи, що вищеперелічені речові докази мають доказове значення в рамках кримінального провадження, можуть бути використані як доказ обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тому їх арешт обумовлений забезпеченням збереження речових доказів.

А тому, незастосування заходів забезпечення кримінального провадження, може призвести до їх зникнення, втрати, приховування, пошкодження, псування, знищення, використання, перетворення, пересування та передачі іншим особам, власником вищезазначеного майна.

За наведеного, при вирішенні питання про арешт майна було досліджено усі матеріали, що мають значення для вирішення питання, враховано правову підставу для накладення арешту, а саме з метою збереження речових доказів, наслідки арешту майна для особи, якій заборонено тільки відчужувати визначені речові докази, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, що передбачено ч. 2 ст. 173 КПК України, а тому необхідність накладення арешту на вказане майно обґрунтована та доцільна.

Що стосується ствердження представника про необґрунтоване посилання у клопотанні про арешт майна як на підставу такого арешту, того, що ст. 307 КК України передбачає застосування спеціальної конфіскації майна особи, обвинуваченої у вчиненні злочину, з огляду на неналежність підозрюваному права власності на автомобіль, то вони не є слушними з огляду на те, що слідчим суддею накладений арешт на автомобіль як на речовий доказ з метою його збереження.

Щодо доводів адвоката про порушення прокурором строку, наданого слідчим суддею згідно з ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 18.12.2023 року при поверненні йому клопотання про арешт майна для усунення недоліків, тобто звернення з відповідним клопотанням поза межами 72 годинного строку, то вони є безпідставними.

Так, згідно вищезазначеної ухвали слідчого судді від 18.12.2023 року, наявною в матеріалах провадження, прокурору наданий строк у 72 години для усунення виявлених слідчим суддею недоліків з моменту отримання ним копії цієї ухвали.

В клопотанні прокурора зазначено, що копія ухвали слідчого судді від 18 грудня 2023 року отримана ним 19 лютого 2024 року, а до суду з клопотанням про арешт майна після усунення недоліків він звернувся 20 лютого 2024 року, що не спростовується матеріалами провадження, тобто таке звернення відбулось в межах встановленого слідчим суддею строку для їх усунення, а тому відсутні підстави вважати, що встановлений слідчим суддею строк у 72 години з моменту отримання прокурором копії ухвали слідчого судді від 18 грудня 2023 року сплив.

За наведеного, при вирішенні питання про арешт майна, слідчим суддею було досліджено усі матеріали, що мають значення для вирішення питання, враховано правову підставу для накладення арешту, а саме з метою збереження речових доказів, наслідки арешту майна для осіб, у якої воно вилучено, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, що передбачено ч. 2 ст. 173 КПК України, тому необхідність накладення арешту на вказане майно обґрунтована та доцільна.

З огляду на разом вищенаведене, оскаржене рішення слідчого судді постановлене відповідно до положень кримінального процесуального закону, а доводи апеляційної скарги представника не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні під час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді, у зв`язку з чим апеляційні вимоги задоволенню не підлягають, а оскаржене судове рішення має бути залишено без змін.

У випадку, якщо у подальшому наявність зв`язку між арештованим майном та розслідуваним кримінальним правопорушенням в межах досудового розслідування буде спростована, або стороною обвинувачення у строки, розумні відповідно до ст. 28 КПК України, не будуть вжиті належні заходи для перевірки відповідних обставин, ОСОБА_5 не позбавлена права ініціювати в порядку ст. 174 КПК України питання про скасування накладеного арешту.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Поновити представнику власника майна ОСОБА_5 адвокату ОСОБА_6 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 22 лютого 2024 року.

Апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 , - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 22 лютого 2024 року про арешт майна у кримінальному проваджені № 0000024, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4