Справа № 346/480/18
Провадження № 1-кп/346/64/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2024 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представників потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в режимі відеоконференції, в залі Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області клопотання про повернення обвинувального акту ,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області перебуває кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_8 за ст. 190 ч.2 КК України.

Від представника потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 - ОСОБА_4 на адресу суду надійшло клопотання про повернення обвинувального акта, яке мотивоване тим, що в ході проведення досудового розслідування встановлено, що обвинувачений ОСОБА_8 , будучи директором приватної торгово-виробничої фірми "Деснянська" відповідно до договору відповідального зберігання, укладеного 11 жовтня 2010 року в місті Рахів Закарпатськї області між ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" в особі директора ОСОБА_12 та приватною торно-виробничою фірмою "Деснянська" в особі директора ОСОБА_8 , отримав на відповідальне зберігання автомобілі, що знаходились у заставі вказаного банку та правовстановлюючі документи на них, окремі з яких в подальшому з корисливим умислом на отримання незаконного прибутку відчужив шахрайським способом. Вказав, що дані фактичні обставини вказують на наявність в діях обвинуваченого ОСОБА_8 складу злочину, передбаченого ч.4 ст.190 КК України, а саме розтрата (відчуження) чужого майна у великих розмірах, однак такого обвинувачення немає в обвинувальному акті. Крім того, таке формулювання в обвинувальному акті вказує і на єдиний умисел обвинуваченого на відчуження всіх автомобілів та отримання коштів від усіх потерпілих, внаслідок шахрайства. За таких обставин, дії ОСОБА_8 необхідно було кваліфікувати за ч.4 ст.190 КК України. Однак, в обвинувальному акті дії ОСОБА_8 розмежовано по кожному епізоду окремо та квалфіковано неправильно за ч.2 ст.190 КК України. До того ж, формулювання викладене в обвинувальному акті щодо всіх потерпілих містить ознаки злочинів, передбачених ст.190 та ст.191 КК України, оскільки ОСОБА_8 продав автомобілі не маючи на це права, оскільки прийняв їх як службова особа на відповідальне зберігання, за долари США і заволодів цими грошовими коштами, а не гривнями. Дані обставини також свідчать про невірне викладення фактичних обставин справи. Зазначив, що в обвинувальному акті описані фактичні обставини вчинення злочинів ОСОБА_8 за двома складами злочинів (їх об`єктивні сторони), а підозра та обвинувачення висунуто тільки за ч.2 ст.190 КК України. Просить, повернути обвинувальний акт від 22.01.2018 р. у кримінальному провадженні за ч.2 ст.190 КК України, відомості про яке внесені до ЄРДР за №0000454 від 27 травня 2015 року прокурору, про що постановити відповідну ухвалу та зобов`язати прокурора усунути виявлені недоліки обвинувального акта.

Крім того, від потерпілого ОСОБА_6 на адресу суду надійшло клопотання про повернення обвинувального акту прокурору, в якому зазначено, що протиправні дії обвинуваченого ОСОБА_8 , які викладені в обвинувальному акті, не знайшли свого підтвердження в частині їх правової кваліфікації, при тому, що в матеріалах кримінального провадження з цього приводу є відповідна заява ТОВ "Кредитні ініціативи" про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 191, 388 КК України, оскільки відповідно до умов договору про відступлення прав вимоги від 17.12.2012 між ПАТ "Акціонерний комерціний промислово-інвестиційний банк" та ТОВ "Кредитні ініціативи" відбулася заміна кредитора, в тому числі за договором відповідального зберігання, укладеного 11 жовтня 2010 року, тому обвинувачений як відповідальний зберігач, будучи попередженм про кримінальну відповідальність за розтрату, відчуження, приховування чи підміну описаного майна, став використовувати заставні автомобілі на свій розсуд: передавав автомобілі у користування іншим особам, а деякі автомобілі реалізовував, а грошові кошти від реалізації присвоїв. Дії обвинуваченого ОСОБА_8 підпадають під ознаки ст.191 КК України, а також ст.388 КК України. Вважає, що правова кваліфікація протиправних дій ОСОБА_8 , викладених в обвинувальному акті за ч.2 ст.190 КК України є неоюбгрунтованою, оскільки неодноразове незаконне заволодіння чужим майном, що складається із тотожних діянь, які мають загальну мету та із самого початку охоплюється єдиним злочинним наміром на заволодіння конкретним майном, тому це слід розглядати як один продовжуваний злочин. Просить, обвинувальний акт від 22.01.2018 р. у кримінальному провадженні №0000454, внесеному в ЄРДР 27.05.2015 р.повернути прокурору, у зв`язку із його невідповідністю вимогам п.5 ч.2 ст.291 КПК України.

До того ж, від представника потерпілого ОСОБА_13 - ОСОБА_14 на адресу суду надійшло клопотання про повернення обвинувального акту, в якому останній просить повернути прокурору обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні №346/480/18 по обвинуваченню ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення за ч.2 ст.190 КК України, яке мотивоване тим, що вказаний обвинувальни акт не відповідає вимогам ст.291 КПК України, оскільки включає формулювання висунутої йому підозри у вигляді обставин, які прокурор вважає за доцільне викласти за результатми досудового розслідування та правова кваліфікація з посиланням на положення закону України про кримінальну відповідальність. Вказав, що неправильно кваліфіквано дії обвинуваченого ОСОБА_8 за ст.190 ч.2 КК України, оскільки із зібраних в ході досудового розслідування матеріалів випливає, що дії останнього слід кваліфікувати за ч.4 ст.190 КК України. Зазначив, що у матеріалах кримінальгого провадження наявні дані, які не вказані в обвинувальному акті та не зазначення яких в обвинувальному акті призводить до невідповідності обвинувального акту встановленим процесуальним вимогам, а саме: неправильній кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_8 .. Вважає, що обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч.4 ст.190 КК України оскільки його дії по продажу шахрайським способом даних автомобілів були охоплені єдиним умислом і продажа кожного з автомобілів, не є окремим епізодом, а продовжуваним кримінальним правопорушенням. Крім того, з метою вчинення шахрайтва ОСОБА_8 підробив договір №08/11 купівлі продажу автомобіля ОСОБА_13 тобто вчинив кримінальне правопорушення передбачене ст.358 ч.1 КК України. Незважаючи на те, що даний факт ОСОБА_13 неодноразово заявляв на досудовому слідстві, в суді першої інстанції, апеляційному суді, представив підроблений ОСОБА_8 договір купівлі-продажу автомобіля даному факту не було надано належної оцінки, тобто досудове і судове слідство було проведено поверхнево, не встановлено всі обставини справи, зокрема факт підроблення документів.

Обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_7 заперечили щодо задоволення поданих клопотань про повернення обвинувального акту прокурору, вважають такі безпідставними та необгрунтованими .

Представник потерпілої ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 - ОСОБА_4 подане клопотання підтримав, вказав, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ст.291 КПК України та підлягає поверненню.

Представник ОСОБА_5 клопотання потерпілого ОСОБА_6 підтримав, вказав, що обвинувальний акт не містить викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор нібито вважає встановленими, а правова кваліфікація кримінального правопорушеняня є необгрунтованою і не відповідає положенням закону і статті (частини станні) закону України про кримінальну відповідальність, в свою чергу формулювання обвинувачення ОСОБА_8 грунтується на припущеннях.

Потерпілий ОСОБА_13 подав до суду заяву в якій прохав розгляд кримінального провадження проводити за його відсутності.

Прокурор ОСОБА_3 заперечив щодо таких клопотань вказав, що такі є необгрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення.

Вислухавши учасників кримінального провадження, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні клопотань про повернення обвинувального акту прокурору, з наступних підстав.

Частиною 3 ст. 314 КПК України передбачено, що суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України, тобто за наявності таких порушень вимог процесуального закону, які перешкоджають призначенню справи до судового розгляду. Отже, повернення обвинувального акту прокурору передбачає не формальну невідповідність такого акту вимогам закону, а наявність в ньому таких недоліків, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд.

За змістом ст.ст.110,291 КПК України обвинувальний акт - це процесуальний документ про закінчення досудового розслідування. Він складається слідчим, після чого затверджується прокурором. Із вимог ч. 2 ст. 291 КПК України випливає, що обвинувальний акт повинен обов`язково містити відомості, передбачені п.п. 1-9 цієї частини. Крім того, зазначеною статтею передбачено вичерпний перелік відомостей, які має містити обвинувальний акт, а також перелік документів, що до нього додаються. Надання суду інших документів до початку судового розгляду забороняється.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

З обвинувального акту у даному кримінальному провадженні вбачається наявність всіх зазначених елементів згідно п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, тобто обвинувальний акт містить виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Відсутність певної конкретизації формулювання обвинувачення в обвинувальному акті може бути наслідком того, що дані обставини не встановлені під час досудового розслідування, або помилково не зазначені в обвинувальних актах. Доведеність чи не доведеність обставин, викладених в обвинувальному акті суд визначає при розгляді справи по суті та дослідженні доказів.

Питання про узгодженість викладення в обвинувальному акті, фактичних обставин справи, а також про узгодженість викладених фактичних обставин справи з формулюванням обвинувачення та з правовою кваліфікацією кримінального правопорушення, як і конкретизація правової кваліфікації кримінального правопорушення, не можуть бути предметом розгляду у підготовчому судовому засіданні, оскільки на цій стадії судового провадження суд не вправі вдаватися до оцінки вказаних обставин.

Відповідно до ч.3 ст.314 КПК України на стадії підготовчого судового засідання суд має встановити, чи відповідає по формі обвинувальний акт вимогам КПК України, зокрема ст.291, та чи не містить він положення, що суперечать одне одному. Водночас обставини, викладені в обвинувальному акті, формулювання обвинувачення та правова кваліфікація кримінального правопорушення, тобто суть обвинувального акта, є предметом розгляду в судовому засіданні кримінального провадження по суті.

Інші недоліки, допущені органом досудового розслідування та прокурором під час досудового розслідування, не можуть бути підставою для повернення обвинувального акта прокурору.

Крім того, суд зазначає, що в ході судового розгляду у прокурора є право на зміну, доповнення або відмову від державного обвинувачення, яке визначено ст. ст. 337, 338, 340 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 31,291,314-316,369-372 КПК України, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання представника потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 - ОСОБА_4 про повернення обвинувального акта прокурору - відмовити.

В задоволенні клопотання потерпілого ОСОБА_6 про повернення обвинувального акту прокурору - відмовити.

В задоволенні клопотання представника потерпілого ОСОБА_13 - ОСОБА_14 про повернення обвинувального акту прокурору - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СуддяОСОБА_1