ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/2789/23
Провадження №1-кс/477/390/24
УХВАЛА

про арешт майна

18 квітня 2024 року місто Миколаїв

Слідчий суддя Жовтневого районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві клопотання прокурора відділу Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000335 від 10 липня 2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 303 КК України про арешт майна

ВСТАНОВИВ:

11 квітня 2024 року прокурор відділу Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_3 після усунення недоліків, зазначених в ухвалі слідчого судді від 09 квітня 2024 року, звернувся до слідчого судді в межах кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000335 від 10 липня 2023 року із клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна, яке було виявлено та вилучено 06 квітня 2024 року в ході проведення обшуку приміщення клубу « ІНФОРМАЦІЯ_1 » по АДРЕСА_1 у осіб, що перебували у ньому та надавали послуги забороненого характеру, зокрема і ОСОБА_4 .

В обґрунтування поданого клопотання посилається на те, що у провадженні СУ ГУНП в Миколаївській області перебуває кримінальне провадження №0000335, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань від 10 липня 2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 303 КК України, за фактом вчинення мешканцями міста Миколаєва дій, пов`язаних з сутенерством та втягненням осіб в зайняття проституцією, з метою отримання грошового прибутку.

В період з 05 по 06 квітня 2024 року у приміщенні стриптиз клубу « ІНФОРМАЦІЯ_1 », у якому особи жіночої статті здійснюють еротичні танці та який розташований по АДРЕСА_1 на підставі ухвали слідчого судді здійснено обшук, під час якого виявлено та вилучено грошові кошти, сувенірні кошти та мобільні телефони належні працівникам клубу, причетність яких до вчинення кримінального правопорушення перевіряється органом досудового розслідування.

Враховуючи, що вказане майно є знаряддям злочину і може зберігати сліди вчиненого злочину, містити інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час розслідування кримінального правопорушення, тобто містять ознаки речового доказу, прокурор звернувся з вказаним клопотання про накладення арешту.

У судове засідання прокурор ОСОБА_3 не з`явився, подавши заяву про розгляд клопотання за його відсутності.

Особа, стосовно якої вирішується питання про арешт майна ОСОБА_4 , будучи повідомленою про час та місце розгляду клопотання, у судове засідання не з`явилася, не повідомивши суд про причини неявки.

Згідно з положенням частини четвертої статті 107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, приходжу до висновку, що клопотання підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Встановлено, що в провадженні СУ ГУНП в Миколаївській області перебуває кримінальне провадження №0000335, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань від 10 липня 2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 303 КК України, за фактом вчинення мешканцями міста Миколаєва дій, пов`язаних з сутенерством та втягненням осіб в зайняття проституцією, з метою отримання грошового прибутку.

Досудовим розслідуванням у цьому кримінальному провадженні встановлено, що ОСОБА_5 , яка працює адміністратором стриптиз-клубу під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_1 », у якому особи жіночої статті здійснюють еротичні танці, який розташований по АДРЕСА_1 , з метою незаконного збагачення підшукала осіб жіночої статті з числа танцівниць, в тому числі й ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та інших жінок які окрім здійснення еротичних танців, у приміщенні стриптиз-клубу займалися проституцією, а саме надавали сексуальні послуги клієнтам за грошову винагороду після попередньої домовленості та розрахунку останніх з ОСОБА_5 .

В період з 05 по 06 квітня 2024 року у приміщенні стриптиз клубу « ІНФОРМАЦІЯ_1 », у якому особи жіночої статті здійснюють еротичні танці та який розташований по АДРЕСА_1 на підставі ухвали слідчого судді від 16 березня 2024 року здійснено обшук, під час якого у приміщенні клубу та осіб, що перебували в ньому, виявлено та вилучено грошові кошти, сувенірні кошти та мобільні телефони.

Зокрема, у танцівниці вказаного закладу ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 вилучено мобільний телефон, марки «Xiaomi HyperOS», імеі1: НОМЕР_1 , імеі2: НОМЕР_2 з сім картою НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , причетність якої до вчинення кримінального правопорушення перевіряється органом досудового розслідування.

Згідно постанови про визнання речовими доказами від 06 квітня 2024 року, вилучене в ході проведення обшуку приміщень стриптиз-клубу під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_1 » майно, визнано в якості речових доказів у кримінальному провадженні №0000335 від 10 липня 2023 року.

З метою збереження речових доказів, прокурор ОСОБА_3 08 квітня 2024 року звернувся до слідчого судді із клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене в ході обшуку майно.

Вирішуючи клопотання в межах заявлених вимог та відповідно до наданих стороною обвинувачення доказів, слідчий суддя виходить з такого.

Главою 3 Кримінального процесуального кодексу України унормовано визначення та порядок набуття процесуального статусу сторонами та іншими учасниками кримінального провадження, а також обсяг їх прав та обов`язків.

Зокрема §5 Глави 3 КПК України визначаються особливості процесуального статусу інших учасників кримінального провадження, до яких законодавцем віднесено і третю особу, щодо майна якої вирішується питання про арешт.

Так, нормами статті 64-2 КПК України визначено, що третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, може бути будь-яка фізична або юридична особа, наведений перелік прав та обов`язків такої особи, а також визначені обставини, що обумовлюють набуття особою відповідного процесуального статусу.

В свою чергу, порядок застосування заходів забезпечення кримінального провадження і зокрема арешту майна визначений положеннями Глав 10 та 17 КПК України.

Згідно частини першої статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Частиною другою статті 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно частини третьої статті 170 КПК України, у випадку передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, тобто з метою збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до статті 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

У відповідності до частини першої, другої статті 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; 3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; 4) наслідки арешту майна для інших осіб; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Так, долученими до клопотання матеріалами підтверджується наявність обґрунтованої підозри, щодо вчинення кримінального правопорушення, що може бути підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна.

Описана у клопотанні фабула кримінального правопорушення з наданими слідчим матеріалами кримінального провадження свідчить про наявність ознак кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 303 КК України, які полягають у вчиненні мешканцями міста Миколаєва дій, пов`язаних з сутенерством та втягненням осіб в зайняття проституцією, з метою отримання грошового прибутку, що в силу пункту 3 частини другої статті 173 КПК України є підставою для накладення арешту на майно відповідно до пункту 1 частини другої статті 170 цього Кодексу.

Матеріали досудового розслідування містять достатні відомості вважати, що до вчинення кримінального правопорушення можуть бути причетні особи, зокрема ОСОБА_4 , яка є працівницею вищевказаного розважального закладу за місцем роботи якої було вилучено майно.

На даному етапі досудового розслідування триває ряд слідчих дій, встановлюється коло осіб причетних до вчинення злочину, їх роль у організації та вчиненні кримінального правопорушення.

У відповідності до частини сьомої статті 236 КПК України, при обшуку слідчий, прокурор має право, серед іншого, тимчасово вилучати речі, які мають значення для кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом (частина перша статті 167 КПК України).

Згідно частини другої статті 168 КПК України, тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду. Забороняється тимчасове вилучення електронних інформаційних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку, крім випадків, коли їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, або якщо такі об`єкти отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення чи є засобом або знаряддям його вчинення, а також якщо доступ до них обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.

Слідчим суддею встановлено, що вилучений у ході проведення обшуку мобільний телефон «Xiaomi HyperOS», може містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тобто відповідає критерію, зазначеному у статті 98 КПК України.

Інформація, яка міститься у мобільному телефоні ОСОБА_4 , що був вилучений в ході обшуку, може мати суттєве значення для встановлення обставин кримінального провадження, що розслідується (встановлення кола осіб, які можуть бути причетні до вчинення злочину, дані про номери мобільних телефонів, використані під час вчинення злочину, зв`язки між особами, причетними до вчинення злочину, тощо).

На переконання слідчого судді, додані до клопотання прокурора матеріали свідчать про наявність правових підстав для накладення арешту на вилучене майно в цій частині, а також того, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна для забезпечення збереження речового доказу та з метою запобігання можливості його приховування, знищення або перетворення. Прокурором доведено необхідність накладення арешту на майно, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись статтями 167, 170-173, 175, 372 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт вилучене 06 квітня 2024 року, під час проведення обшуку приміщення клубу « ІНФОРМАЦІЯ_1 » по АДРЕСА_1 , у ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , майно, із встановленням заборони будь-яким особам користуватися та розпоряджатися цим майном, а саме на мобільний телефон, марки «Xiaomi HyperOS», імеі1: НОМЕР_1 , імеі2: НОМЕР_2 з сім картою НОМЕР_3 , НОМЕР_4 .

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

СЛІДЧИЙ СУДДЯ ОСОБА_7