Справа №930/1497/23
Провадження № 1-в/930/33/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.05.2024 року Немирівський районний суд

Вінницької області

в складі головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

прокурора: ОСОБА_3

засудженого: ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Немирів клопотання засудженого ОСОБА_4 про заміну покарання у вигляді арешту, -

ВСТАНОВИВ:

Засуджений ОСОБА_4 звернувся до Немирівського районного суду Вінницької області із клопотанням про заміну покарання у виді арешту на інший вид покарання, мотивуючи клопотання тим, що вироком Немирівського районного суду Вінницької області від 05.03.2024 (справа № 930/1497/23) його було засуджено за ч. 1 ст. 296 КК України до покарання у виді 2 (двох) місяців арешту, на підставі ч. 4 ст.70 КК України, шляхом повного складання покарань, призначених за цим вироком та вироком Тульчинського районного суду Вінницької області від 08.06.2023, призначено остаточне покарання у виді 4 (чотирьох) місяців арешту та в строк відбування покарання зараховано повністю відбуте покарання за вироком Тульчинського районного суду Вінницької області від 08.06.2023. Відповідно до вироку Немирівського районного суду Вінницької області від 05.03.2024, який набрав законної сили 05.04.2024, невідбута частина покарання становить 2 (два) місяці арешту. Законом України «Про внесення змін до Кримінального, Кримінального процесуального кодексів України та інших законодавчих актів України щодо удосконалення видів кримінальних покарань» від 23 серпня 2023 року впроваджено новий вид основного покарання - пробаційний нагляд, що полягає в обмеженні прав і свобод засудженого, визначених законом і встановлених вироком суду, із застосуванням наглядових та соціально-виховних заходів без ізоляції від суспільства. Вказаний Закон України набрав чинності 28 березня 2024 року. Законом України «Про внесення змін до Кримінального, Кримінального процесуального кодексів України та інших законодавчих актів України щодо удосконалення видів кримінальних покарань» від 23 серпня 2023 року, який набрав чинності 28 березня 2024 року, до ч. 1 ст. 296 КК України було внесено зміни та встановлено відповідальність у виді штрафу від однієї тисячі до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або пробаційним наглядом на строк до п'яти років, або обмеженням волі на той самий строк. У відповідності з вимогами ч.1 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання іабо відбули покарання, але мають судимість. З урахуванням тих обставин, що на відміну від арешту, пробаційний нагляд не передбачає тримання засудженого в ізоляції, беручи до уваги положення ст. 51 КК України, які визначають пробаційний нагляд як більш м`яке покарання, ОСОБА_4 вважає, що положення ч. 1 ст. 296 КК України в редакції Закону від 23 серпня 2023 року, пом`якшують кримінальну відповідальність засудженого, у зв`язку із чим просить замінити йому невідбуту частину покарання у виді арешту на апробаційний нагляд.

Засуджений ОСОБА_4 у судовому засіданні подане ним клопотання підтримує, просить його задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 судовому засіданні також підтримав клопотання засудженого, просить його задовольнити та замінити ОСОБА_4 невідбуту частину покарання у виді 2-х місяців арешту на пробаційний нагляд строк на 4 місяці із покладенням обов`язків, передбачених ст. 59-1 КК України.

Потерпілий ОСОБА_5 в судове засідання, будучи належним чином повідомленим, не з`явився, однак його неявка відповідно до ст. 539 КПК України не перешкоджає розгляду даного клопотання.

Суд, заслухавши учасників судового провадження, ознайомившись із матеріалами клопотання, прийшов до висновку про його задоволення виходячи із наступного.

В силу ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Приписами частин 1, 3 ст. 5 КК України визначено, що закон про кримінальну відповідальність, котрий скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, утому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимості. Закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

Згідно з ч. 3 ст. 74 КК України, призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими ч. 1 ст. 72 цього Кодексу.

Під час виконання вироків суд, визначений у ч. 2 ст. 539 КПК, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 ст. 74 КК України (пункт 13 ч. 1 ст. 537 КПК України).

Згідно пункту 2 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до ч. 3 ст. 57, ч. 1 ст. 58, ч. 1 ст. 62 КК України), 11, 13, 13-2 ч. 1 ст. 537 цього Кодексу.

У свою чергу, згідно частин 1, 6 ст. 539 КПК України, питання, котрі виникають під час та після виконання вироку, вирішуються судом за клопотанням прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом. За наслідками розгляду такого клопотання суд постановляє ухвалу.

У судовому засіданні встановлено, що вироком Немирівського районного суду Вінницької області від 05.03.2024 (справа № 930/1497/23) ОСОБА_4 було засуджено за ч. 1 ст. 296 КК України до покарання у виді 2 (двох) місяців арешту, на підставі ч. 4 ст.70 КК України, шляхом повного складання покарань, призначених за цим вироком та вироком Тульчинського районного суду Вінницької області від 08.06.2023, призначено остаточне покарання у виді 4 (чотирьох) місяців арешту та в строк відбування покарання зараховано повністю відбуте покарання за вироком Тульчинського районного суду Вінницької області від 08.06.2023.

Зазначений вирок суду набрав законної сили 05.04.2024.

Невідбута частина покарання згідно вироку суду становить 2 місяці арешту.

23.08.2023 року був прийнятий Закон України № 3342-IX «Про внесення змін до Кримінального, Кримінального процесуального кодексів України та інших законодавчих актів України щодо удосконалення видів кримінальних покарань», котрий набув чинності 28.03.2024 року.

Вказаним законом було внесено зміни до видів покарання, зокрема ст. 60 КК України викладена в такій редакції: 1. Покарання у вигляді арешту полягає в триманні засудженого військовослужбовця в умовах ізоляції на гауптвахті і встановлюється на строк від одного до шести місяців; 2. Арешт не застосовується до вагітних жінок та жінок, які мають дітей віком до семи років.

Таким чином, арешт як вид покарання, на теперішній час не може застосовуватись до осіб, які не є військовослужбовцями.

Також, цим законом додано новий вид покарання, а саме ст. 59-1 КК України «Пробаційний нагляд», який полягає в обмеженні прав і свобод засудженого, визначених законом і встановлених вироком суду, із застосуванням наглядових та соціально-виховних заходів без ізоляції від суспільства.

Крім того, положенням ст. 59-1 КК України (в редакції Закону України № 3342-IX, котрий набув чинності 28.03.2024 року) встановлено, що суд покладає та може покласти на засудженого до пробаційного нагляду відповідні обов`язки, перелік яких є вичерпним.

Відповідно до пункту 23 розділу ІІ «Прикінцевих та перехідних положень» КК України з дня набрання чинності Закону України «Про внесення змін до Кримінального, Кримінального процесуального кодексів України та інших законодавчих актів України щодо удосконалення видів кримінальних покарань» засудженим, які відбувають покарання у вигляді арешту в арештних домах, замінити невідбуту частину покарання на інший вид покарання відповідно до ст. 72 КК України.

Так, пункт 2 ч. 1 ст. 72 КК України (в редакції Закону України № 3342-IX, котрий набув чинності 28.03.2024 року) встановлює, що одному дню тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або арешту відповідають: а) два дні обмеження волі; б) три дні службового обмеження для військовослужбовців або три дні виправних робіт; в) два дні пробаційного нагляду.

У свою чергу, санкція ч.1 ст. 296 КК України (в редакції Закону України № 3342-IX, котрий набув чинності 28.03.2024 року) передбачає покарання у вигляді штрафу від однієї тисячі до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або пробаційним наглядом на строк до п`яти років, або обмеженням волі на той самий строк.

Приймаючи до уваги, що Закон України № 3342-IX від 23.08.2023 року «Про внесення змін до Кримінального, Кримінального процесуального кодексів України та інших законодавчих актів України щодо удосконалення видів кримінальних покарань», котрий набув чинності 28.03.2024 року, скасовує можливість застосування за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 296 КК України покарання у вигляді арешту, суд дійшов висновку про необхідність заміни засудженому ОСОБА_4 невідбутої частини покарання у вигляді арешту на інший більш м`який вид покарання, відповідно ст. 72 КК України, а саме на покарання у вигляді пробаційного нагляду.

З огляду на те, що судом вирішується питання про заміну та пом`якшення покарання, а не його призначення, суд не керується положеннями ч. 4 ст. 59-1 КК України, згідно з якими пробаційний нагляд призначається на строк від одного до п`яти років.

Водночас, враховуючи, що такий вид покарання, як пробаційний нагляд, на відміну від покарання у вигляді арешту, не передбачає обмеження таких основних конституційних прав і свобод, передбачених ст. 33 Конституції України, як свобода пересування та вільний вибір місця проживання, та за своєю суттю є значно м`якшим, суд не вважає, що збільшення невідбутої частини строку покарання засудженому ОСОБА_4 із розрахунку день за два, погіршуватиме його становище.

За таких обставин, клопотання про заміну ОСОБА_4 невідбутої частини покарання у вигляді арешту є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Виходячи з положень статей 5, 72, 74 КК України, пункту 23 розділу ІІ «Прикінцевих та перехідних положень» КК України, керуючись статтями 371-372, 395, 537, 539 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання засудженого ОСОБА_4 про заміну покарання у вигляді арешту - задовольнити.

Замінити засудженому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , невідбуту частину покарання за вироком Немирівського районного суду Вінницької області від 05.03.2024 року у вигляді 2 (двох) місяців арешту на покарання у вигляді пробаційного нагляду строком на 4 (чотири) місяці.

На підставі ст. 59-1 КК України, покласти на засудженого ОСОБА_4 такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

4) виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Строк покарання у виді пробаційного нагляду обчислюється з дня постановки засудженого ОСОБА_4 на облік уповноваженим органом з питань пробації.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду через Немирівський районний суд Вінницької області протягом семи днів з моменту її проголошення .

Суддя: ОСОБА_1