Справа № 199/5073/24
ВИРОК

іменем України

10.07.2024 місто Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро кримінальне провадження №0000779 від 09.05.2024 відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Дніпропетровська, громадянки України, з середньо-спеціальною освітою, розлученої, немаючої на утриманні неповнолітніх та непрацездатних осіб, працюючої менеджером у ТОВ «ВСО ГРУП», зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 ,-

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 286 КК України, -

за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

представника потерпілої адвоката ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченої ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

09.05.2024 приблизно о 20:19 годині ОСОБА_3 , керуючи технічно справним автомобілем «Renault Duster», державний номерний знак НОМЕР_1 , який згідно зі свідоцтвом про реєстрацію НОМЕР_2 від 16.10.2019 належить їй на праві власності, рухалася у світлий час доби, без зовнішнього електроосвітлення, по сухому дорожньому покриттю проїжджої частини Амурського мосту, котра має по одній смузі для руху у кожному напрямку, розділеними між собою трамвайними коліями, з боку пр. Мануйлівський у напрямку пл.Старомостовій в м. Дніпро, де на проїжджій частині Амурського мосту м. Дніпро в районі електроопори без номеру, в положенні лежачи, знаходилися пішоходи ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які боролися між собою.

Під час свого руху водій ОСОБА_3 , порушуючи Правила безпеки дорожнього руху України, не діяла таким чином, щоб не наражати на небезпеку життя та здоров`я громадян, будучи неуважною до дорожньої обстановки, виявляючи кримінальну протиправну недбалість, маючи об`єктивну можливість завчасно виявити перешкоду для руху у вигляді пішоходів ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які лежали на смузі для руху керованого нею автомобіля, не зменшила швидкість руху, аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, чим не виконала покладені на неї обов`язки, як на водія транспортного засобу, не маючи жодних перешкод технічного і фізичного характеру для безпечного забезпечення руху та, як наслідок, скоїла наїзд переднім лівим колесом керованого нею автомобіля «Renault Duster», державний номерний знак НОМЕР_1 , на лежачого пішохода ОСОБА_8 .

Своїми діями водій ОСОБА_3 порушила вимоги

п.п. 1.3., 1.5., 2.3 б), 12.3., 12.4. та 12.9 б) Правил дорожнього руху, а саме:

п. 1.3. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими;

п. 1.5. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків;

п. 2.3. (б). Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

п. 12.3. У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди;

п. 12.4. У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.;

п. 12.9. (б) Водієві забороняється: перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «и» пункту 30.3 цих правил.

Порушення вимог п. 12.3. Правил дорожнього руху водієм ОСОБА_3 знаходяться у причинно-наслідковому зв`язку з настанням дорожньо-транспортної події, внаслідок якої пішохід ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження у вигляді: забитої рани у правій завушній ділянці голови, садна на шкірі обличчя праворуч, синець на верхній повіці лівого ока, крововилив у м`які покрови голови зі сторони внутрішньої поверхні майже на усьому протязі правої скронево-тім?яно-потиличної ділянки голови, крововилив у правому скроневому м`язі, відкритий втиснений багатоуламковий перелом кісток склепіння черепу у правій скронево-тім?яній ділянці з розповсюдженням численних тріщин на основу черепу, зливного характеру крововиливи під м`якими мозковими оболонками великих півкуль мозку та мозочку, вогнищеві крововиливи та численні мікрогеморагії у речовині кори правої скроневої частки в ділянці полюсу та по випуклій поверхні, у речовині правої скроневої частки по випуклій поверхні, у речовині кори лобних часток головного мозку; численні садна на шкірі грудної клітки, закритий уламковий перелом правої ключиці з крововиливами у оточуючі м`які тканини, поперечний перелом тіла грудини з крововиливами у оточуючі м`які тканини, повні переломи 4-7 ребер справа по передньо-пахвинній лінії з ушкодженням пристінкової плеври в місці перелому 6-го ребра, з крововиливами у оточуючі м`які тканини, повні переломи 2-7-го ребер зліва по косій лінії між середньо-ключичною та передньо-пахвинною, з ушкодженням пристінкової плеври в місцях переломів 6-го та 7-го ребер, з крововиливами у оточуючі м`які тканини, вогнищеві крововиливи у товщі епікарду та у субепікардіальній жировій клітковині, мікрогеморагії у стромі міокарду; множинні переломи кісток тазу та крижа з вираженими крововиливами у оточуючі м`які тканини з утворенням «кишені» в ділянці попереку та правої сідниці, вогнищеві крововиливи у корені брижі і позачеревній клітковині; садна та синці на шкірі верхніх та нижніх кінцівок.

Вказані ушкодження виникли в дуже швидкій послідовності одне за одним, майже одночасно, від дії тупих предметів за механізмом «удар, струс, тиск, тертя» та являють собою єдиний комплекс сумісної тупої травми, яка у своєму клінічному перебігу за дуже короткий проміжок часу призвела до розвитку виражених явищ шоку, що морфологічно проявилось у вигляді деяких морфологічних ознак шокової реакції у печінці, нирках (нерівномірне кровонаповнення судин печінки з повнокров`ям судин портальних трактів та центральних вен при відносному недокрів`і синусоїдів, гепатоцити полігональної форми з просвітленою цитоплазмою на деяких ділянках паренхіми, повнокров`я судин юкстамедулярної зони при відносному недокрів`і капілярів клубочків); двобічного гемотораксу (у правій та лівій плевральних порожнинах ( у плевральних синусах) міститься по 50 мл темної рідкої крові), наявності крові у порожнині малого тазу (близько 80 мл); повнокров`я, слабко вираженого інтерстиційного набряку, ділянок емфіземи та дистелектазів у легенях; ознак набряку головного мозку. Стосовно живої особи, вказана травма мала би ознаки тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя.

Смерть потерпілого ОСОБА_8 настала внаслідок сумісної тупої травми тіла, яка супроводжувалася відкритим перелом кісток склепіння та основи черепу з крововиливами під оболонки та у речовину головного мозку, множинними переломами кісткового каркасу грудної клітки, множинними переломами кісток тазу та крижа, яка призвела до розвитку виражених явищ шоку, на місці дорожньо-транспортної пригоди відразу після наїзду транспортним засобом, тобто 09.05.2024 приблизно о 20:19 годині.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнала та пояснила, що 09.05.2024 у вечірній час вона керувала автомобілем «Renault Duster», державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить їй на праві власності, та рухалася по проїзній частині дороги з боку пр. Мануйлівський у напрямку пл. Старомостовій в м. Дніпро. Рухаючись по дорозі вона помітила ряд вантажівок, остання з яких стояла на аварійці. Надалі, вона вирішила об`їхати їх, та, виїжджаючи на трамвайні колії, які знаходяться посеред дорожнього полотна, її засліпили фари автомобіля, який рухався в зустрічному напрямку. Не впевнившись у своєму маневрі, та, будучи осліпленою фарами іншої машини, вона різко загальмувала, а її автомобіль підкинуло. Зупинившись, вона вийшла зі своєї машини й побачила, що посеред дороги лежить чоловік, а біля нього присутні три особи, які сперечалися між собою. В результаті її неуважності вона збила людину, яка на місці події загинула. Всю шкоду, як матеріальну, так і моральну вона відшкодувала потерпілій стороні в повному обсязі, оскільки розуміє, що ОСОБА_8 помер з її вини. Щиро кається, просить суд не позбавляти волі та права керувати транспортними засобами.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 пояснила, що покійний ОСОБА_8 є її племінником. У зв`язку з тим, що останній не виходив на зв`язок, вона звернулася до поліції, та через декілька днів дізналася, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди її племінник отримав травми, від яких помер. Вона була на впізнанні. Претензій до обвинуваченої ОСОБА_3 вона не має, як і його близькі родичі, які проживають за кордоном, оскільки ОСОБА_3 відшкодувала у повному обсязі всю шкоду. Просить суд не позбавляти волі ОСОБА_3 та права керувати транспортними засобами. Ця думка її та близьких родичів загиблого.

В судовому засіданні всі учасники судового провадження не оспорювали обставини, при яких скоєно кримінальне правопорушення, тому суд з урахуванням пропозиції учасників судового провадження сторони обвинувачення та сторони захисту на підставі приписів ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував, чи правильно розуміє обвинувачена зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності її позиції, а також роз`яснив сторонам, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд приходить до висновку і вважає вину обвинуваченої ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України повністю доведеною.

Дії обвинуваченої ОСОБА_3 правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 286 КК України, як такі, що виразилися в порушенні Правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого.

Призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_3 , суд відповідно до ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Зокрема, під врахуванням особи винного слід розуміти врахування позитивних і негативних, соціальних, фізичних, психічних і правових елементів характеристики особи, що вчинила кримінальне правопорушення, які мають кримінально-правове значення.

Так, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченою ОСОБА_3 кримінального правопорушення, яке скоєно з необережності і, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до тяжкого злочину, дані про особу обвинуваченої ОСОБА_3 , яка свою вину визнала, активно сприяла розкриттю злочину, негативно оцінила вчинене нею кримінальне правопорушення, повне відшкодування моральної та матеріальної шкоди, раніше не судима, на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває, розлучена, офіційно працевлаштована, думку прокурора та потерпілої сторони.

Суд відносить повне визнання вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування матеріальної та моральної шкоди до обставин, що згідно зі ст. 66 КК України пом`якшують покарання, оскільки обвинувачена визнала свою вину, що характеризуючи суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого нею кримінального правопорушення, означає, що особа визнає свою вину за усіма пунктами висунутого проти неї обвинувачення, дає правдиві свідчення, щиро жалкує про вчинене, негативно оцінює кримінальне правопорушення, бажає виправити ситуацію, яка склалася, демонструє готовність понести заслужене покарання.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченій ОСОБА_3 згідно зі ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Враховуючи вищенаведені обставини, позицію прокурора, потерпілої, які просили призначити обвинуваченій покарання у виді позбавлення волі із застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України без призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами; позицію обвинуваченої та її захисника, особу самої обвинуваченої, суд вважає за необхідне призначити покарання ОСОБА_3 у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України, із застосуванням до основного покарання вимог ст. 75 КК України та із покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Обговорюючи питання про доцільність застосування до винної додаткового покарання позбавлення права керувати транспортними засобами суд зазначає, що основним безпосереднім об`єктом злочину за ст. 286 КК України, є безпека руху й експлуатації автомобільного та деяких інших видів транспорту, а вже його додатковим обов`язковим об`єктом життя та здоров`я особи.

Згідно з п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 зі змінами та доповненнями «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» у кожному випадку призначення покарання за ч. 1 та ч. 2 ст. 286 КК України необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання позбавлення права керувати транспортними засобами.

При призначенні покарання за відповідною частиною ст. 286 КК України суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень Правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.

Суд, підсумовуючи зазначене, приходить до висновку, що відповідно до ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, тому в якості виховного механізму до обвинуваченої ОСОБА_3 можливо не застосовувати додаткове покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами, враховуючи, що злочин скоєно ОСОБА_3 з необережності, обставини в даній дорожньо-транспортній пригоді, раніше вона не судима, до вчиненого жодного разу не притягувалася до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху, добровільно відшкодувала спричинену шкоду, як матеріальну, так і моральну потерплій стороні, та думку самої потерпілої з цього приводу, має матір похилого віку, яка в силу своїх фізичних можливостей потребує в пересуванні за допомогою транспортного засобу до медичних закладів. Крім того, суд враховує наявність воєнного стану в країні, затвердженого Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», прифронтову зону м.Дніпро та ймовірну потребу для використання транспортного засобу з метою запобігання негативних наслідків, як для обвинуваченої ОСОБА_3 так і членів її сім`ї, та вважає за доцільне враховуючи вищевикладене не застосовувати додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами. Відповідна правова позиція викладена в постанові колегії суддів Другої судової палати ККС ВС від 08.02.2018 (справа №361/2704/16-к, провадження № 51-358км18) та узгоджується з рішенням Європейського Суду з прав людини у справі "Маліге проти Франції" від 23.09.1998.

Вищевказане призначене покарання обвинуваченій ОСОБА_3 , на переконання суду, буде відповідати його меті, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через приму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).

Тому, саме таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої ОСОБА_3 та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, у даному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_3 у виді домашнього арешту, до набрання вироком законної сили - залишити колишнім.

За вимогами ч. 2 ст. 124 КПК України із ОСОБА_3 належить стягнути на користь держави витрати, пов`язані із проведенням експертиз, в сумі 6058,24 гривень.

Питання про долю речових доказів вирішити відповідно ст. 100 КПК України.

Питання щодо майна, на яке накладено арешт ухвалою слідчого судді, суд вирішує у відповідності до приписів ч. 4 ст. 174 КПК України.

На підставі ч. 15 ст. 615 КПК України, в умовах дії воєнного стану, після складання та підписання повного тексту вироку суд користується своїм правом обмежитися проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

Керуючись ст.ст. 369, 370, 373, 374, ч. 15 ст. 615 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватою у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України і призначити їй покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, встановивши обвинуваченій іспитовий строк 2 (два) роки.

На підставі п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 у виді домашнього арешту до набрання вироком законної сили залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати, пов`язані із проведенням судових експертиз, в загальній сумі 6058 (шість тисяч п`ятдесят вісім) гривень 24 (двадцять чотири) копійки.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 23.05.2024, а саме на автомобіль марки «Renault Duster», державний номерний знак НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_3 , шляхом відчуження, розпорядження та використання - скасувати.

Речові докази (постанови слідчого від: 09.05.2024, 10.05.2024, 17.05.2024):

- автомобіль марки «Renault Duster», державний номерний знак НОМЕР_1 повернути за належністю власнику ОСОБА_3 ;

- два оптичних носіяз відеозаписами за 09.05.2024 з камер відеоспостережень залишити в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

На вирок можуть бути подані апеляційні скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченій та прокурору.

Учасникам судового провадження, які не були присутні при проголошенні резолютивної частини вироку, направити копію повного тексту вироку не пізніше наступного дня після ухвалення вироку (ч. 7 ст. 376 КПК України).

На підставі ч. 15 ст. 615 КПК України, в умовах дії воєнного стану, повний текст вироку вручити учасникам судового провадження в день його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1