Справа № 301/1986/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.03.2024 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участі секретаря: ОСОБА_4 ,

учасників судового розгляду: обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , прокурора ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 11-кп/4806/168/21 за апеляційними скаргами прокурора Іршавського відділу Хустської окружної прокуратури ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_5 на вирок Іршавського районного суду Закарпатської області від 24.02.2021 відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, не працюючого, не одруженого, раніше судимого вироком Іршавського районного суду Закарпатської області від 04 листопада 2015 року за ч. 2, ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, вироком Іршавського районного суду Закарпатської області від 27 серпня 2020 року за ч. 3 ст. 186 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України до двох років іспитового строку та вироком Іршавського районного суду Закарпатської області від 11 листопада 2020 року за ч. 3 ст. 185 КК України на підставі ч. 4 ст. 70 КК України до 4 років 7 місяців позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України до трьох років іспитового строку,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Вироком Іршавського районного суду Закарпатської області від 24 лютого 2021 року ОСОБА_5 визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

Призначено ОСОБА_5 покарання за ч. 3 ст. 185 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки 8 (вісім) місяців.

На підставі ч. 4 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання, що призначено за попереднім вироком Іршавського районного суду Закарпатської області від 11 листопада 2020 року, більш суворим, що призначено за даним вироком, визначено ОСОБА_5 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 8 (вісім) місяців.

Міру запобіжного заходу засудженому ОСОБА_5 залишено попередньою особисте зобов`язання до набуття вироком законної сили.

Речові докази, а саме: мобільний телефон марки Huawei (Хуавей) У5, мобільний телефон марки Samsung, мобільний телефон марки VERICO А-182 та 3 сім картки мобільного оператора «Київстар», які знаходилися у вказаних мобільних телефонах повернути ОСОБА_9 .

Згідно з вироком, ОСОБА_5 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.

Обвинувачений ОСОБА_5 16 червня 2020 року близько 4 години 00 хвилин, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння та знаходячись по АДРЕСА_2 , діючи умисно, з корисливих спонукань, з метою заволодіння чужим майном, зайшов на територію домогосподарства, де проживає ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: за адресою АДРЕСА_2 , де через закриті, але не замкнені на ключ вхідні двері, проник до приміщення спальної кімнати будинку вказаного домогосподарства, звідки таємно викрав мобільний телефон марки Huawei (Хуавей) У5, імеі1: НОМЕР_1 , з сім картою мобільного оператора «Київстар», мобільний телефон марки Samsung A10 з сім картою мобільного оператора «Київстар» та мобільний телефон марки VERICO А-182 з сім картою мобільного оператора «Київстар», які належать дочці ОСОБА_10 - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Вартість мобільного телефону марки Huawei (Хуавей) У5 становить 1000 гривень, мобільного телефону марки Samsung A10 становить 2000 гривень, мобільного телефону марки VERICO А-182 становить 300 гривень, а вартість 3-х сім карток мобільного оператора «Київстар», які знаходилися у вказаних мобільних телефонах становить 37 гривень 50 копійок, згідно висновку експерта «Про вартість об`єкта оцінки» від 13.07.2020. Після чого, заволодівши викраденим ОСОБА_5 , з місця вчинення кримінального правопорушення зник, та в послідуючому розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 3337 гривень 50 копійок.

Прокурор в апеляційній скарзі просить вирок змінити та зазначити у резолютивній частині вироку рішення про цивільний позов та інші майнові стягнення і підстави цих рішень та рішення про відшкодування процесуальних витрат, а також початок строку відбування покарання. В подальшому змінив апеляційну скаргу та просив змінити вирок суду, а саме виключити з вироку посилання на обставину, що обтяжує покарання рецидив злочинів

ОСОБА_5 в апеляційній скарзі просить вирок суду скасувати та направити на новий судовий розгляд у суд першої інстанції. Вказує, що призначене покарання не відповідає особі обвинуваченого і за своїм розміром є явно несправедливим через суворість.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, яка підтримала змінену апеляційну скаргу та просила її задовольнити, у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_5 просила відмовити, обвинуваченого ОСОБА_5 , який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, захисника ОСОБА_6 , перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Згідно ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Доведеність вини ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України підтверджується матеріалами кримінального провадження та учасниками процесу не оспорюються.

Разом з тим, колегія суддів вважає слушними доводи апеляційної скарги прокурора про неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність.

Згідно із п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України, в мотивувальній частині вироку у разі визнання особи винуватою, окрім іншого, зазначаються обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.

Із мотивувальної частини вироку вбачається, що судом обставиною, що обтяжує покарання, визнано рецидив злочину.

Положеннями п. 1 ч. 1 ст. 67 КК України визначено, що при призначенні покарання обставинами, які його обтяжують, визнаються вчинення злочину особою повторно та рецидив злочинів.

Так, згідно з п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами кримінального законодавства про повторність, сукупність і рецидив злочинів та їх правові наслідки» від 04.06.2010 №7 рецидивом злочинів визнається вчинення нового умисного злочину особою, яка має судимість за умисний злочин. Оскільки відповідно до частини першої статті 88 КК України особа визнається такою, що має судимість, з дня набрання законної сили обвинувальним вироком і до погашення або зняття судимості, то вчинення саме в цей період нового умисного злочину утворює з попереднім умисним злочином їх рецидив.

Разом з тим, відповідно до п.п. 2 п. 19 зазначеної постанови, якщо рецидив злочинів утворює одночасно і їх повторність, яка передбачена у статті чи частині статті Особливої частини КК як ознака злочину, що впливає на його кваліфікацію, то рецидив злочинів суд не може ще раз враховувати при призначенні покарання як обставину, що його обтяжує.

Як вбачається з матеріалів справи, - ОСОБА_5 , обвинувачувався за вчинення крадіжки, що мало місце 16 червня 2020 року, де кваліфікуючими ознаками за його дії та встановлено у вироку судом від 24.02.2021 є таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у житло, вчинена повторно.

Така, обтяжуюча обставина як рецидив кримінальних правопорушень не відповідає вимогам законодавства, адже вчинені ОСОБА_5 до 16 червня 2020 року кримінальні правопорушення вже враховано при кваліфікації його дій за вчинення злочину проти власності згідно вироку Іршавського районного суду від 24.02.2021 року як повторність.

Що стосується доводів ОСОБА_5 щодо призначеного покарання, колегія суддів враховує наступне.

Згідно зі ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

На переконання колегії суддів, при призначенні ОСОБА_5 покарання суд першої інстанції у повній мірі врахував характер та тяжкість вчинених ним злочину, форму вини, спосіб вчинення злочину, стадію злочину, конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, відношення обвинуваченого до скоєного, його особу.

Враховуючи встановлене та конкретні обставини кримінального провадження, колегія суддів вважає, що призначене обвинуваченому ОСОБА_5 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.185 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки 3 місяці у повній мірі відповідає загальним засадам призначення покарання та його меті.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_5 покарання у повній мірі відповідає вимогам закону, і таке буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

В апеляційній скарзі взагалі не вказано обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

Пунктом 4 ч. 1 ст. 409 КПК України передбачено, що підставою для скасування або зміни судового рішення судом апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Згідно з п. 2 ч.1 ст. 413 КПК України неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення є застосування судом закону, який не підлягає застосуванню.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що вирок щодо ОСОБА_5 належить змінити та виключити з мотивувальної частини вироку посилання суду як на обтяжуючу покарання обставину рецидив злочину.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційні скарги прокурора Іршавського відділу Хустської окружної прокуратури ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_5 задовольнити частково.

Вирок Іршавського районного суду Закарпатської області від 09 серпня 2021 року відносно ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч.3 КК України, змінити, виключити з мотивувальної частини вироку посилання на обставину, що обтяжує покарання рецидив злочину.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців із дня її проголошення

Судді