Справа № 185/3086/24
Провадження № 1-кп/185/708/24
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 травня 2024 року м.Павлоград
Дніпропетровської області
Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
Головуючого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,
потерпілої - ОСОБА_4 ,
обвинуваченого - ОСОБА_5 ,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м.Дзержинськ, Донецької області, громадянина України, який має середньо-спеціальну освіту, одруженого, громадянина України, маючого на утриманні чотирьох неповнолітніх дітей, непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 07 лютого 2023 рокуПавлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік. На підставі
ст. 75 КК України звільнено останнього від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 1 (один) рік,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, -
Сторони, кожен окремо, не заперечували щодо розгляду справи під час воєнного стану.
ОСОБА_5 спільно проживає в будинку АДРЕСА_2 зі своєю дружиною, ОСОБА_4 .
У період часу з 08 листопада 2023 року по 05 березня 2024 року ОСОБА_5 систематично та наполегливо, з мотивів явної неповаги до норм моралі та здоров`я, існуючих норм співжиття, вчинював домашнє насильство, тобто неодноразово та безпричинно провокував вдома конфлікти, в ході яких висловлював словесні образи, лаявся нецензурною лайкою та виганяв з будинку свою дружину, ОСОБА_4 , чим призвів до її психологічних страждань та спровокував у ОСОБА_4 почуття незахищеності, що призвело до погіршення якості життя, оскільки остання не мала змоги вести звичайний уклад життя.
Так, 08 листопада 2023 року, о 19.15 год., ОСОБА_5 , перебуваючи за адресою спільного проживання: АДРЕСА_2 , вчинив відносно своєї дружини ОСОБА_4 домашнє насильство в сім`ї, а саме: виражався на її адресу нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою, після чого вдарив по голові, завдавши фізичного болю, внаслідок чого могла бути завдана шкода її психічному та фізичному здоров`ю.
Постановою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 грудня 2023 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 340 (триста сорок) гривень у дохід держави.
Крім того, 12 грудня 2023 року, о 20.30 год., ОСОБА_5 , перебуваючи за адресою спільного проживання: АДРЕСА_2 , вчинив відносно своєї дружини, ОСОБА_4 , домашнє насильство в сім`ї, а саме: ображав її нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою внаслідок чого могла бути завдана шкода її психологічному здоров`ю.
Постановою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 січня 2024 року ОСОБА_5 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 680 (шістсот вісімдесят) гривень.
Крім того, 23 грудня 2023 року, о 20.30 год., ОСОБА_5 , перебуваючи за адресою спільного проживання: АДРЕСА_2 , вчинив відносно своєї дружини, ОСОБА_4 , домашнє насильство в сім`ї, а саме: ображав її нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою внаслідок чого могла бути завдана шкода її психічному здоров`ю.
Постановою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 січня 2024 року ОСОБА_5 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 680 (шістсот вісімдесят) гривень.
Таким чином, ОСОБА_5 , протягом року три рази притягувався до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП за вчинення домашнього насильства відносно своєї дружини ОСОБА_4 . Скоєними ОСОБА_5 за вищевказаних обставин систематичними діями, що полягають у вчиненні ним психологічного насильства щодо ОСОБА_4 , яка є його дружиною, останній було спричинено психологічних страждань та призвело до погіршення якості життя, що виразилось у втраті повноцінного сну та відпочинку, отримання почуття образи та втраті позитивних емоцій, зростання емоційної напруженості, підвищення рівня тривоги та негативних переживань.
Будучи неодноразово притягнутим до адміністративної відповідальності за
вчинення своїх умисних протиправних дій, спрямованих на вчинення домашнього
насильства, ОСОБА_5 належних висновків для себе не зробив та продовжив
чинити домашнє насильство відносно своєї дружини ОСОБА_4 .
Так, 05 березня 2024 року, о 16.00 год., ОСОБА_5 , перебуваючи за адресою
спільного проживання: АДРЕСА_2 , маючи злочинний умисел, направлений на вчинення систематичного домашнього насильства щодо своєї дружини, ОСОБА_4 , з якою проживає в одному будинку та має спільних 4 малолітніх дітей, діючи умисно, з мотивів явної неповаги до існуючих норм співжиття, на ґрунті неприязних відносин, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх протиправних дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання вчинив психологічне насильство щодо ОСОБА_4 , а саме: ображав останню нецензурною лайкою, виганяв з будинку разом з дітьми, морального та психологічного тиску, що принизило її гідність, спричинило емоційну невпевненість та психологічні страждання.
Дії ОСОБА_5 необхідно правильно кваліфікувати за ст.126-1 КК України, як вчинення домашнього насильства, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо подружжя, що призводить до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої особи
27 березня 2024 року між обвинуваченим ОСОБА_5 та потерпілою ОСОБА_4 була укладена угода про примирення у відповідності до вимог ст.ст. 469, 471 КПК України.
Зазначена угода її сторонами була надана суду з клопотанням про затвердження.
Згідно даної угоди обвинувачений ОСОБА_5 в повному обсязі визнає себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, примирився з потерпілою, в повному обсязі відшкодував завдану шкоду, сторони дійшли згоди щодо призначення обвинуваченому ОСОБА_5 покарання за ст. 126-1 КК України у вигляді громадських робіт строком 150 (сто п`ятдесят) годин.
Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення між обвинуваченим ОСОБА_5 та потерпілою ОСОБА_4 суд виходить з наступного.
Згідно п.1 ч.3 ст. 314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.
Згідно п.1 ч.1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.
Згідно ч. 3 ст.469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
В судовому засіданні судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, яке відповідно до ч. 4 ст.12 КК України, є нетяжким злочином.
При цьому в судовому засіданні судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_5 цілком розуміє права визначені ст.474 ч.5 п.1 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені п. 1 ч. 1 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Потерпіла ОСОБА_4 , яка є ініціатором укладання даної угоди, також розуміє наслідки укладення та затвердження даної угоди, визначені ст.473 ч.1 п.2 КПК України.
Прокурорка, та обвинувачений ОСОБА_5 , кожний окремо, вважають можливим затвердження угоди про примирення, оскільки вона повністю відповідає вимогам закону.
Міра покарання, узгоджена сторонами угоди про примирення, відповідає санкції ст. 126-1 КК України.
Суд в судовому засіданні переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального кодексу України.
На підставі вищевикладеного, з урахуванням позиції потерпілої ОСОБА_4 , а також особи обвинуваченого, який повністю визнав свою провину у скоєному кримінального правопорушення, суд вважає, що є всі підстави для затвердження угоди від 27 березня 2024 року між потерпілою та обвинуваченим про примирення і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.
Позовні вимоги відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ч.1 ч.3 ст. 314, ст.ст. 373, 374, 475 КПК України, суд
Затвердити угоду про примирення від 27 березня 2024 року між обвинуваченим ОСОБА_5 та потерпілою ОСОБА_4 .
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України.
ОСОБА_5 призначити узгоджене сторонами покарання за ст. 126-1 КК України у виді громадських робіт строком 150 (сто п`ятдесят) годин.
До набрання вироком чинності запобіжний захід відносно ОСОБА_5 залишити незмінним у вигляді особистого зобов`язання.
Зобов`язати останнього прибувати за кожною вимогою до суду.
Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області в строк тридцять днів з дня його проголошення.

У разі невиконання угоди про примирення або про визнання винуватості потерпілий чи прокурор відповідно мають право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення.

СУДДЯ ОСОБА_6 .