ПРИМОРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ1
УХВАЛА

17 квітня 2024 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

представника потерпілої юридичної особи ТОВ «РУШ» ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву обвинуваченого ОСОБА_7 про відмову від захисника ОСОБА_5 та призначення іншого захисника у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст. 15, ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 185 КК України,

встановив:

В провадженні Приморського районного суду м. Одеси перебуває кримінальне провадження №0000127 від 28.01.2023 року та за №0000194 від 08.02.2023 року за обвинуваченням ОСОБА_7 , у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст. 15, ч.4 ст.185, ч.4 ст. 185 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_7 у судовому засіданні звернувся до суду із усною заявою про відмову від захисника ОСОБА_5 та призначення іншого захисника, у зв`язку із тим, що в нього немає єдиної позиції із захисником щодо здійснення його захисту.

Захисник ОСОБА_5 вирішення заяви обвинуваченого залишила на розсуд суду.

При цьому як обвинувачений, так і захисник пояснили суду, що не потребують конфіденційного спілкування перед вирішенням питання, поставленого обвинуваченим.

Прокурори вважали таке клопотання обвинуваченого таким, що задоволенню не підлягає, оскільки в таких діях обвинуваченого вбачаються ознаки зловживання правом на захист, який забезпечений державою через безоплатну вторинну правову допомогу.

Суд, вислухавши сторони кримінального провадження, дослідивши доводи клопотання на предмет його обґрунтованості, приходить до наступних висновків.

Згідно з ч.1 ст.45 КПК України (далі КПК) захисником є адвокат, який здійснює захист підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, виправданого, особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішувалося питання про їх застосування, а також особи, стосовно якої передбачається розгляд питання про видачу іноземній державі (екстрадицію).

Положення пунктів 2, 3 ч. 1 ст. 49 КПК зобов`язують суд забезпечити участь захисника у кримінальному провадженні, зокрема, якщо обвинувачений заявив клопотання про залучення захисника, але за відсутністю коштів чи з інших об`єктивних причин не може його залучити самостійно, а також у разі, якщо, що обставини кримінального провадження вимагають участі захисника, а обвинувачений не залучив його.

Згідно з частинами 1, 2, 3 ст. 54 КПК України підозрюваний, обвинувачений має право відмовитися від захисника або замінити його. Відмова від захисника або його заміна повинна відбуватися виключно в присутності захисника після надання можливості для конфіденційного спілкування. Відмова від захисника не приймається у випадку, якщо його участь є обов`язковою. У такому випадку, якщо підозрюваний, обвинувачений відмовляється від захисника і не залучає іншого захисника, захисник повинен бути залучений у порядку, передбаченому статтею 49 цього Кодексу, для здійснення захисту за призначенням.

Водночас, суд зауважує на тому, що безоплатна вторинна правова допомога це вид державної гарантії, що полягає у створенні рівних можливостей для доступу осіб до правосуддя (ч. 1 ст. 13 Закону України «Про безоплатну правову допомогу»).

При реалізації цієї державної гарантії особа позбавлена можливості вільно обирати собі захисника, оскільки відповідно до ст. 49 КПК України, захисник такій особі призначається за постановою слідчого/прокурора або ухвалою судді чи суду. Так само особа, що отримує безоплатну вторинну правову допомогу, не може на власний розсуд вимагати від суду заміни захисника з особистих мотивів.

Тобто, Кримінальним процесуальним кодексом України не передбачено можливості проводити судом заміну чи відсторонення адвоката, призначеного Центром для надання безоплатної вторинної правової допомоги (за виключенням питання відводу захисника в порядку ст. 78 КПК України).

Разом із тим, право особи на заміну захисника, передбачене ст. 54 КПК України, є похідним від права вільного вибору захисника своїх прав, яке особа реалізує самостійно, укладаючи договір з обраним нею захисником. Це право не розповсюджується на зміст права на безоплатну вторинну правову допомогу, де особа не обирає собі захисника, а отримує захист, гарантований державою та за державні кошти. В цьому разі особа має право на отримання правової допомоги належної якості та відповідно до стандартів якості надання безоплатної вторинної правової допомоги у кримінальному процесі, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 25.02.2014 р. № 386/5.

Слід відзначити, що безпідставні відмови від захисників та залучення інших за рахунок держави можуть призвести до формування негативної практики зловживання процесуальними правами, коли особи, які отримують БВПД, будуть систематично заявляти неодноразові клопотання про фактичну заміну щойно призначеного адвоката з суб`єктивних причин.

У такий спосіб можливо не лише затягування розгляду кримінального провадження, а й штучного створення такого процесуального стану, коли окремі процесуальні дії за участю захисника, який замінюється судом, можуть бути поставлені під сумнів, як здійснені з наданням неякісної правової допомоги, тобто, з порушенням права на захист.

Так, захисник адвокат ОСОБА_5 приймає участь за дорученням для надання безоплатної вторинної правової допомоги особі, у кримінальному провадженні стосовно якої відповідно до положень Кримінального процесуального кодексу України захисник залучається слідчим, прокурором, слідчим суддею чи судом для здійснення захисту за призначенням від 08.02.2023 року №015-150000188.

Разом із тим, захисник ОСОБА_5 здійснює захист обвинуваченого ОСОБА_7 зі стадії досудового розслідування зазначеного кримінального провадження, та на теперішній час судовий розгляд даного кримінального провадження майже завершений, зокрема, дослідженні письмові та речові докази, залишилось допитати свідків та представника потерпілої юридичної особи, явку яких до суду забезпечено стороною захисту.

При цьому, за весь час розгляду кримінального провадження будь-яких зауважень з боку обвинуваченого ОСОБА_7 на здійснення його захисту адвокатом ОСОБА_8 , в тому числі щодо неможливості узгодити єдиної правової позиції щодо його захисту, від останнього не надходило.

Враховуючи вищезазначене, суд вважає, що заява обвинуваченого ОСОБА_7 про відмову від захисника та призначення іншого захисника центром з наданням безоплатної вторинної правової допомоги, фактично зводиться до штучного затягування розгляду кримінального провадження.

Натомість судом встановлено, що процесуальна поведінка захисника ОСОБА_5 повністю відповідає кримінальному процесуальному закону, ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» та Правилам адвокатської етики.

За таких обставин, оскільки обвинувачений не навів переконливих мотивів наявності підстав для відмови від захисника ОСОБА_5 та призначення іншого захисника, а судом таких підстав не встановлено, суд вважає заяву обвинуваченого ОСОБА_7 безпідставною та такою, що задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 48, 49, 54, 369-372 КПК України, суд, -

постановив:

У задоволенні заяви обвинуваченого ОСОБА_7 про відмову від захисника ОСОБА_5 та призначення іншого захисника відмовити.

Ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Суддя

Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1

17.04.2024

Єдиний унікальний номер справи: №522/2180/23

Номер провадження № 1-кп/ 522/2398/24

Головуючий суддя ОСОБА_1