ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1662/24 Справа № 185/3239/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2024 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого, судді-доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 квітня 2024 року у кримінальному провадженні № 00000764 від 02.08.2023 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Булахівка Палоградського району Дніпропетровської області, громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1

обвинуваченого у вчиненнікримінальних правопорушень, передбачених частиною 3 статті 27, частиною 3 статті 28, частиною 4 статті 246, частиною 3 статті 246, частиною 1 статті 263 Кримінального кодексу України (далі КК),

за участю в режимі відеоконференції:

захисника ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ :

Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції та короткий зміст оскарженого рішення.

Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 квітня 2024 року задоволено клопотання прокурора та продовжено обвинуваченому ОСОБА_7 строк тримання під вартою на 60 днів, тобто до 02 червня 2024 року включно. Визначено заставу у розмірі 650 прожиткових мінімумів для працездатних осіб у сумі один мільйон дев`ятсот шістдесят вісім тисяч двісті гривень 00 копійок.

При вирішенні клопотання прокурора про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд зазначив, що ОСОБА_7 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, одне з яких є тяжким, за яке передбачено покарання у виді довготривало позбавлення волі, що може спонукати останнього до здійснення спроб переховування, з метою уникнення від відповідальності. Також судом визнано доведеним наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України (далі КПК), а саме: вчинення іншого кримінального правопорушення, незаконного впливу на потерпілого та свідків і цим ризикам неможливо запобігти шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, окрім застави у встановлено розмірі, яка забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого. При визначенні застави судом враховано дані про особу обвинуваченого, його майновий стан.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі захисник просить скасувати ухвалу суду та постановити нову, якою застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. У разі відмови в зміни запобіжного заходу, зменшити розмір застави.

В обґрунтування апеляційних вимог захисник вказує на недоведеність заявлених ризиків, оскільки прокурором не надано доказів того, що обвинувачений здійснював будь-які спроби переховування чи незаконного впливу на свідків.

Вважає, що судом не враховано дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, має постійне місце проживання та міцні соціальні зв`язки. Зазначає, що визначений розмір застави є завідомо непомірним та обтяжливим, таким, що не відповідає тяжкості скоєного кримінального правопорушення та майновому стану обвинуваченого.

Позиції учасників судового провадження.

Під час судового розгляду захисник підтримав доводи апеляційної скарги та наполягав на її задоволенні з викладених в ній підстав. Зазначив, що обвинувачений належним чином повідомлений про місце та час апеляційного розгляду, вважав за можливе слухати справу без його участі, оскільки позиція захисту з ним обумовлена.

Прокурор та обвинувачений будучи належним чином повідомленими про дату та час апеляційного провадження до суду не з`явились, заяв, клопотань про проведення судового розгляду за їх обов`язковою участю не подавали, у зв`язку з чим та на підставі ч. 4 ст. 422-1 КПК апеляційний суд здійснює розгляд без їх участі.

Мотиви апеляційного суду.

Відповідно до ст. 404 КПК суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до частин 1 - 3 статті 331 КПК під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать зокрема про наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних засобів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до вимог частин 3, 4 ст. 199 КПК клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Дослідивши матеріали провадження, перевіривши оскаржену ухвалу суду, апеляційний суд доходить висновку, що суд першої інстанції належним чином дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону, а доводи захисника про відсутність підстав для продовження строку тримання під вартою, вважає необґрунтованими.

З матеріалів справи вбачається, що в провадженні Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області є обвинувальний акт у кримінальному провадженні №00000764 від 02.08.2023 за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 4 ст. 246, ч. 3 ст.246, ч. 1 ст. 263 КК.

З огляду на стадію кримінального провадження, яке наразі перебуває на стадії судового розгляду і ОСОБА_7 вже пред`явлено обвинувачення, яке підлягає доведенню прокурором в суді за стандартом «поза розумним сумнівом», апеляційний суд не входить в перевірку питання «обґрунтованості підозри».

Перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно вважав доведеним ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК для запобігання якому продовження строку тримання обвинуваченого під вартою є доцільним з огляду на наступне.

Суд першої інстанції правильно врахував, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 4 ст. 246, ч. 3 ст.246, ч. 1 ст. 263 КК, які відповідно до ст. 12 КК, відноситься до категорії нетяжких та тяжких злочинів, за які передбачене покарання у виді довготривалого позбавлення волі тому, перебуваючи на волі і усвідомлюючи ймовірність призначеного покарання, може переховуватись від суду.

Тяжкість злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_7 та суворість можливого покарання, яке може бути йому призначено у випадку визнання його винуватим у вчиненні інкримінованих злочинів безумовно не є вирішальною підставою для подальшого утримання обвинуваченого під вартою, проте як за національним законодавством, так і за судовою практикою Європейського суду з прав людини, визнається вагомим фактором при оцінці ризику, що обвинувачена особа може переховуватись від органу досудового розслідування або суду.

Надаючи оцінку можливості переховування обвинуваченого від суду, колегія суддів бере до уваги, що існує висока ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину, може вдатися до відповідних дій.

Ризик переховування від суду об`єктивно збільшується з урахуванням ведення в Україні воєнного стану через агресію російської федерації проти України, яка суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку, зокрема ускладнює належний виклик таких осіб, а також контроль за виконанням запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Також є обгрунтованими висновки суду щодо наявності ризику впливу ОСОБА_7 на свідків з огляду на те, що останній має доступ до матеріалів справи, йому відомі анкетні дані та місця їх проживання, у зв`язку з чим обвинувачений, перебуваючи на свободі, з метою схилення свідків до надання тих чи інших показань може здійснювати незаконний вплив.

Крім того, з огляду на те, що обвинуваченим вчинено інкриміновані злочини за попередньою змовою групою осіб серед яких ОСОБА_7 , виконував функції організатора, здійснював керівництво групою, займався розподілом грошових коштів, у зв`язку з чим користується певним авторитетом, використовуючий який може впливати на інших обвинувачених та свідків з метою примушування до надання тих чи інших показань.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду про доведеність ризиків продовження злочинної діяльності та вчинення іншого кримінального правопорушення, оскільки ОСОБА_7 офіційно не працевлаштований, легального джерела доходу не має, обвинувачується у вчиненні злочинів у проти довкілля та громадської безпеки, тому враховуючи, фактичні обставини інкримінованих злочинів та роль обвинуваченого у якості організатора незаконної порубки лісу та кількість епізодів злочинної діяльності, ризик продовження протиправної діяльності та вчинення іншого кримінального правопорушення під час перебування на свободі існує.

Крім того суд апеляційної інстанції враховує також, що вказані ризики не зменшились та не є нівельованими, беручи до уваги, що судовий розгляд триває, докази по справі не досліджені, учасники кримінального провадження усі не допитані, тому апеляційний суд вважає, що рішення суду першої інстанції про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є законним та доцільним у даному кримінальному провадженні для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого та забезпечення належного судового розгляду в розумний строк.

Доводи захисника щодо позитивних характеризуючих даних обвинуваченого, були предметом оцінки судом першої інстанції і з такою оцінкою погоджується апеляційний суд, та зазначає, що ці обставини не є достатньо вагомими і не можуть бути підставою для зміни запобіжного заходу, оскільки існували на час вчинення інкримінованого злочину та не слугували стримуючим фактором у вчиненні ним протиправної діяльності.

Аналізуючи вищенаведені обставини, колегія суддів, погоджуючись з позицією суду першої інстанції вважає, що встановлені щодо цього обвинуваченого ризики з числа передбачених ст. 177 КПК, з урахуванням відомостей про його особу, є виключно вагомими та не можуть бути усунуті у менш обтяжливий спосіб, ніж тримання його під вартою з заставою у визначеному розмірі.

Апеляційні доводи щодо зменшення розміру застави, колегія суддів вважає необґрунтованими, з огляду на наступне.

Приписи ч. 4 ст. 182 КПК України визначають, що розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Суд апеляційної інстанції враховує, що в результаті протиправних дій обвинуваченого державі в особі Межиріцької сілької об`єднаної територіальної громади Павлоградського району Дніпропетровської області та Регіональній філії Придніпровської залізниці спричинено тяжкі наслідки у вигляді майнової шкоди на загальну суму 3 226 509 гривень 40 копійок.

З урахуванням наведеного колегія суддів вважає, що саме визначений розмір застави, з огляду на обставин та розмір майнової шкоди завданої інкримінованими кримінальними правопорушення, та особи ОСОБА_7 , який був безпосереднім організатором злочинної діяльності, у даному випадку буде цілком достатнім для виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, а перспектива втрати такого грошового забезпечення у випадку порушення ним встановлених обов`язків послужить достатнім стримуючим фактором, що виключає з його сторони будь-яке бажання переховуватися від суду або вчиняти інші дії, спрямовані на перешкоджання здійсненню судового розгляду.

Обговорюючи питання про можливість усунення встановлених ризиків у менш обтяжливий спосіб, ніж тримання ОСОБА_7 під вартою, колегія суддів, погоджуючись з думкою суду, вважає, що встановлені щодо цього обвинуваченого ризики з числа передбачених ст. 177 КПК України є виключно вагомими. У подальшому доцільність тримання цього обвинуваченого під вартою може бути предметом перегляду, втім та на даному етапі судового провадження вказані ризики не можуть бути усунуті у менш обтяжливий спосіб, ніж застосування вказаного запобіжного заходу.

Колегія приймає до уваги, що справа перебуває на стадії судового розгляду, водночас, враховуючи те, що на цей час судом першої інстанції ще не прийнято остаточного рішення й судовий розгляд ще триває, а також зважаючи на положення ст. 28, ч. 1 ст. 318 КПК України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне акцентувати увагу суду першої інстанції на необхідності дотримання розумних строків розгляду цього кримінального провадження та якнайшвидшого розгляду справи по суті, а також звертає увагу суду на тривалість строку попереднього ув`язнення обвинуваченого.

Будь-яких порушень КПК при постановленні оскарженої ухвали судом апеляційної інстанції не встановлено, а тому за наслідками апеляційного розгляду колегія суддів вважає необхідним ухвалу суду залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника - без задоволення.

Керуючись статтями 199, 331, 405, 407, 419, 422-1 КПК, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 квітня 2024 року у кримінальному провадженні № 00000764 від 02.08.2023 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 3 статті 27, частиною 3 статті 28, частиною 4 статті 246, частиною 3 статті 246, частиною 1 статті 263 Кримінального кодексу України залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4