Справа № 274/3448/20
Провадження № 1-кп/0274/639/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" липня 2024 р. м. Бердичів

Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Бердичівського міськрайонного суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000413 від 10.05.2020 року відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бердичева Житомирської області, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, неодруженого, працюючого неофіційно, проживаючого та зареєстрованого в АДРЕСА_1 , відповідно до ст. 89 КК України раніше не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и в:

08 лютого 2020 року близько 12 години у ОСОБА_4 , який перебував на своєму робочому місці в магазині «Технобаза», розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення належного ОСОБА_5 мобільного телефон «Xiаomi Redmi 7»

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, скориставшись тим, що другий продавець вийшов з приміщення магазину, впевнившись, що його дії не будуть помічені сторонніми особами, ОСОБА_4 підійшов до вітрини з мобільними телефонами, дістав з тумбочки ключ та відчинив ним скляні дверцята вітрини. Продовжуючи свої протиправні дії, ОСОБА_4 шляхом вільного доступу, повторно, таємно викрав з вказаної вітрини мобільний телефон «Xiаomi Redmi 7», вартістю 3890 грн., належний ОСОБА_5 , внаслідок чого заподіяв останньому матеріальної шкоди на вказану вище суму. Після цього ОСОБА_4 викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Кримінальна відповідальність за злочин, у вчиненні якого ОСОБА_4 визнається винуватим, передбачена ч. 2 ст. 185 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю, не заперечував жодних обставин, викладених в обвинувальному акті. Додатково показав, що він працював у ФОП ОСОБА_6 . У лютому 2020 року у магазині по АДРЕСА_2 , скориставшись вільним доступом, викрав мобільний телефон «Redmi 7». Телефон здав у ломбард, гроші витратив на власні потреби. Свої дії оцінює негативно, йому за них соромно, кається, більше нічого поганого не скоював, зараз працює.

За клопотанням прокурора та згоди учасників судового провадження суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд переконався, що сторони правильно розуміють зміст цих обставин. Сумнівів у добровільності їх позиції у суду немає. Наслідки такого визнання, у вигляді позбавлення права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, сторонам роз`яснено.

Оцінивши наведені докази в їхній сукупності, суд вважає винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення доведеною та кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 185 КК України, а саме у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно.

Призначаючи вид і міру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує характер і ступінь небезпечності вчиненого ним злочину, який відноситься до нетяжких, сукупність всіх обставин його вчинення, дані про особу обвинуваченого, який вважається раніше не судимим, неодружений, за місцем проживання характеризується позитивно, як зразковий громадянин, що підтримує добрі стосунки з сусідами, бере участь у роботах в будинку і на прилеглій території, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває.

При призначенні покарання суд також враховує обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого, зокрема, обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому, суд визнає: щире каяття. Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченого, судом не встановлено. Суд не визнає такою обставиною рецидив злочинів, оскільки такий рецидив одночасно утворює повторність кримінальних правопорушень, яка врахована судом як ознака злочину, що впливає на його кваліфікацію, а тому суд не може ще раз враховувати її при призначенні покарання як обставину, що його обтяжує.

З врахуванням викладеного, приймаючи до уваги, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню інших кримінальних правопорушень, враховуючи позицію учасників в судових дебатах, позицію обвинуваченого, який вину свою визнав, поряд з цим за досить тривалий проміжок часу не вжив жодних дій для відшкодування завданого збитку, суд вважає за доцільне призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті, за якою він визнається винуватим. Разом з тим, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, приймаючи до уваги особу винного, а також те, що він визнав свою вину, щиро розкаявся, упродовж чотирьох років до жодного виду юридичної відповідальності більше не притягувався, суд приходить до висновку про можливість виправлення ОСОБА_4 без відбування покарання, звільнивши його з випробуванням із іспитовим строком. На переконання суду саме такий захід примусу зможе забезпечити досягнення мети покарання і буде відповідати загальним засадам призначення покарання, є необхідним для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, як ним так і іншими особами.

Крім того, потерпілим ОСОБА_5 в межах кримінального провадження заявлено цивільний позов до обвинуваченого, відповідно до якого потерпіли просить стягнути з обвинуваченого матеріальну шкоду в розмірі 3890 грн. та моральну шкоду у розмірі 1000 грн.

Вирішуючи цивільний позов про стягнення матеріальної шкоди, суд приходить до висновку, що він підлягає задоволенню в межах судового розгляду, в зв`язку з доведеністю підстав і розміру позову та визнання його обвинуваченим та стягує з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 3890 грн. матеріальної шкоди та 1000 грн. моральної шкоди.

Дані про процесуальні витрати, речові докази матеріали провадження не містять.

Підстав для обрання обвинуваченому запобіжного заходу, враховуючи поведінку обвинуваченого на досудовому слідстві і судовому розгляді, відсутність клопотань з даного приводу, до набрання вироком законної сили суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд

У х в а л и в:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у вигляді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням протягом 1 (одного) року іспитового строку, якщо він протягом визначеного судом строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі пунктів 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили щодо обвинуваченого ОСОБА_4 - не застосовувати.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 задовольнити: стягнути з ОСОБА_4 (ід.н. ) на користь ОСОБА_5 3890 (три тисячі вісімсот дев`яносто) грн. 00 коп. матеріальної шкоди та 1000 (одну тисячу) грн. 00 коп. моральної шкоди.

Вирок набуває законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Житомирського апеляційного суду через Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення підлягає врученню обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в Бердичівському міськрайонному суді Житомирської області .

Суддя ОСОБА_1