Справа № 643/2817/24
Провадження № 1-кс/643/430/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2024 року слідчий суддя Московського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали суду в м. Харкові клопотання старшого слідчого Харківського РУП №2 Головного управління Національної поліції в Харківській області ОСОБА_4 у кримінальному провадженні за №0001021 від 13.03.2024, за ознаками складу злочинів, передбачених ч.1 ст.263 КК України, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, українця, громадянина України, не одруженого, із неповною середньою освітою, раніше судимого: 04.02.2011 Київським районним судом міста Харкова, за ч.1 ст.185, ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.1 ст.70 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки; 16.09.2013 Київським районним судом міста Харкова за ч.2 ст.15 ч.2 ст.289, ч.2 ст.185, ст.70 КК України до позбавлення волі строком на 6 років з конфіскацією майна; 22.04.2013 Фрунзенським районним судом міста Харкова за ч.2 ст.263 КК України до штрафу у сумі 850 грн.; 24.07.2013 Комінтернівським районним судом міста Харкова за ч.3 ст.185 КК України до позбавленні волі строком на 3 роки, на підставі ст.ст.75, 76 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком на 2 роки; 22.08.2014 Фрунзенським районним судом міста Харкова за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.185, ч.1 ст.395, ч.1 ст.70, ч.4 ст.70 КК України до 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна, фактично проживаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні СВ Харківського РУП №2 ГУНП в Харківській області знаходиться кримінальне провадження №0001021 від 13.03.2024, за ознаками складу злочинів, передбачених ч.1 ст.263 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на початку березня 2024 року більш точної дати, часу та місця в ході досудового розслідування не встановлено, знайшов 1 корпус ручної осколкової гранати Ф-1, підривач до ручної гранати типу УЗРГМ, гранатомет РПГ - 22, після цього, діючи умисно, протиправно, без передбаченого законом дозволу, що встановлено Законом України «Про цивільну зброю і боєприпаси» та Інструкцією «Про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами не смертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», що затверджена Наказом Міністерства внутрішніх справ України 21.08.1998 за №622 , тим самим незаконно їх придбав. В подальшому, ОСОБА_5 придбану гранату з підривачем та гранатометом РПГ 22, почав незаконно зберігати за місцем свого проживання та реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 .

Далі, ОСОБА_5 23.03.2024 близько 12 год. 50 хв., перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 реалізуючи свій злочинний умисел, в сфері незаконного поводження з вогнепальною зброєю, бойовими припасами, а саме спрямований на незаконний збут вогнепальної зброї та боєприпасів, маючи корисливий мотив з метою незаконного особистого збагачення, незаконно збув особі під вигаданими анкетними даними - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за грошову винагороду в розмірі 2000 гривень - корпус ручної осколкової гранати Ф-1, з підривачем до ручної гранати типу УЗРГМ, та за 8000 гривень - гранатомет РПГ 22.

Таким чином, ОСОБА_5 в порушення вимог постанови Кабінету Міністрів України №576 від 12.10.1992 «Про затвердження Положення про дозвільну систему» та наказу МВС України №622 від 21.08.1998 «Про затвердження інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», придбав, зберігав та збув бойові припаси та вогнепальну зброї, без передбаченого законом дозволу.

Крім того, ОСОБА_5 на початку березня 2024 року більш точної дати, часу та місця в ході досудового розслідування не встановлено, знайшов гранату типу РГД 5 з підривачем УЗРГМ до неї та діючи умисно, протиправно, без передбаченого законом дозволу, що встановлено Законом України «Про цивільну зброю і боєприпаси» та Інструкцією «Про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами не смертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», що затверджена Наказом Міністерства внутрішніх справ України 21.08.1998 за №622, тим самим незаконно придбав, після чого, діючи з корисливих мотивів, почав зберігати її у себе вдома за місцем проживання та реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 .

В подальшому 23.03.2023, злочинні дії ОСОБА_5 були викриті працівниками поліції, які в ході проведення обшуку в період часу з 17:06 години до 17:48 години за місцем його мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , були виявлено та вилучено корпус гранати типу РГД 5 з підривачем УЗРГМ, які останній незаконно зберігав за місцем свого мешкання.

Таким чином, ОСОБА_5 в порушення вимог постанови Кабінету Міністрів України №576 від 12.10.1992 «Про затвердження Положення про дозвільну систему» та наказу МВС України №622 від 21.08.1998 «Про затвердження інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів» придбав та зберігав бойові припаси без передбаченого законом дозволу.

Дії ОСОБА_5 кваліфіковані органом досудового розслідування за ч.1 ст.263 КК України, тобто придбання, зберігання та збут бойових припасів та вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу.

23.03.2024 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263 КК України.

Слідчий в клопотанні, посилався на обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні вказаного злочину, вказав, що у органу досудового розслідування є підстави вважати, що у підозрюваного можуть виникнути передбачені п.п. 1, 3, 5 ст.177 КПК України спроби:

- переховуватися від органів досудового розслідування або суду, оскільки ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, за які передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до семи років, тобто тяжкий злочин, веде асоціальний спосіб життя, зловживає спиртними напоями, не працює, не одружений, дітей не має, а тому будь-які стримуючи фактори у останнього відсутні;

- вчинити інші кримінальні правопорушення аналогічної категорії, з метою незаконного збагачення, оскільки підозрюваний ОСОБА_5 не має законних джерел отримання заробітку, підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення з метою незаконного збагачення, припинення його протиправної діяльності не було наслідком добровільного волевиявлення останнього, а є наслідком діяльності правоохоронних органів. Крім того, останній неодноразово судимий, відбував реальне покарання у місцях позбавлення волі, має не зняту та не погашену в установленому порядку судимість, однак на шлях виправлення не став та продовжив вчиняти злочини;

- незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, в тому числі на свідка ОСОБА_6 , якому ОСОБА_5 збув вогнепальну зброю та бойові припаси, показання якого мають суттєве значення для досудового розслідування та подальшого судового розгляду кримінального провадження оскільки викривають підозрюваного у вчиненні злочину.

Враховуючи викладене, в органу досудового розслідування є обґрунтовані підстави вважати, що до підозрюваного ОСОБА_5 , не може бути застосований більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою та з метою запобігання переліченим ризикам слідчий просив застосувати до останнього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 діб з визначенням застави у максимальному розмірів для кримінальних правопорушень такої категорії 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прокурор в судовому засіданні наполягав на задоволенні клопотання та обранні стосовно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із визначенням розміру застави 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Підозрюваний ОСОБА_5 в судовому засіданні зазначив, що стосовно підозри користується нормами ст.63 Конституції України. В задоволенні клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою просив відмовити, обрати стосовно нього запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Слідчий суддя, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, вислухавши учасників кримінального провадження, встановив наступне.

25.03.2024 старшим слідчим СВ ХРУП № 2 ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 за погодженням з процесуальним керівником - прокурором Салтівської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 , змінено раніше повідомлену підозру ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень злочинів, передбачених ч.1 ст.263 КК України.

Надані стороною обвинувачення докази свідчать про обґрунтованість повідомленої підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.263 КК України, що підтверджується наступними доказами: протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину в порядку ст.208 КПК України, під час якого, були вилучені речові докази; допитом свідка ОСОБА_7 ; допитом свідка ОСОБА_6 ; протоколом огляду грошових коштів; протоколом огляду покупця; протоколом добровільної видачі; допитом свідка ОСОБА_8 ; допитом свідка ОСОБА_9 ; допитом свідка ОСОБА_8 ; протоколом обшуку за адресою: АДРЕСА_1 ; допитом свідка ОСОБА_10 ; допитом свідка ОСОБА_11 ; протоколом впізнання за фотознімками за участю ОСОБА_6 ; довідками про категорію вибухонебезпечності виявлених вибухових матеріалів.

Слідчий суддя також вважає встановленим та доведеним стороною обвинувачення існування ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України: переховуватись від органів досудового розслідування; незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. У розумінні положень, що наведені у чисельних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21.04.2011, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №№12244/86,12245/86, 12383/86 від 30.08.1990, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28.10.1994 та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Мета затримання полягає в сприянні розслідуванню злочину через підтвердження або спростування підозр, які стали підставою для затримання. «Для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5&1(с), поліція не зобов`язала мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту, ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання» (справа «Чеботарь проти Молдови» №35615/06 від 13.11.2007).

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суддя враховує вимоги п. п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого (підозрюваного) від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Тобто із зазначеного рішення Європейського суду з прав людини вбачається, що у справах, де особа обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, виходячи з самої тяжкості обвинувачення, попереднє ув`язнення може бути застосоване. Суд зобов`язаний врахувати всі дійсні обставини справи і за наявності підстав, вичерпний перелік яких визначений в ст. 183 КПК України, застосувати винятковий вид запобіжного заходу.

Відповідно до п. «с» ч. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Всі інші питання, фактичні обставини кримінального провадження, питання винуватості чи не винуватості в скоєнні кримінального правопорушення, а також питання відносності та допустимості доказів вирішуються під час іншої стадії кримінального процесу судового провадження під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції.

Встановлення того, вчинила чи не вчинила особа кримінальне правопорушення, є завданням подальшого провадження, сприяти якому й покликаний запобіжний захід, що обирається.

Під час розгляду клопотання слідчим суддею вивчалась можливість застосування відносно ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначених ризиків. Однак, у судовому засіданні з`ясовано, що підозрюваний раніше неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів, на шлях виправлення не став та знову вчинив корисливий злочин проти громадської безпеки; офіційного працевлаштування не має, що свідчить про вчинення злочинів як джерела прибутку.

Даних щодо неможливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за станом здоров`я чи з інших підстав слідчому судді не надано.

Слідчий суддя також оцінюючи сукупність обставин, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_5 корисливого кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує йому в разі визнання винуватим у скоєнні цього кримінального правопорушення, відсутність соціальних зв`язків, наявність ризиків, дійшов висновку, що відносно підозрюваного має бути обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вищезазначеним ризикам.

Відповідно до вимог ст. 182 КПК України, з урахуванням викладених обставин кримінального правопорушення, майнового стану підозрюваного, наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчий суддя вважає, що застава в розмірах, визначених в п.2 ч.5 ст.182 КПК України, здатна забезпечити виконання підозрюваним у вчиненні тяжкого злочину покладених на нього обов`язків, передбачених КПК України, та призначає заставу в розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто в сумі 121 120 грн. (3028 х 40 = 121 120 грн).

Керуючись ст.ст.2, 7, 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 206, 211, 372, 395 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого задовольнити та застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» терміном на 60 діб з моменту затримання.

Строк тримання під вартою рахувати з моменту фактичного затримання з 15.35 години 23.03.2024.

Строк дії ухвали (в частині тримання під вартою) до 15.35 години 21.05.2024.

Зобов`язати орган досудового розслідування негайно повідомити про взяття під варту ОСОБА_5 родичів останнього.

Визначити суму застави у розмірі 121 120 (сто двадцять одна тисяча сто двадцять) гривень, які необхідно внести на депозитний рахунок № UA0006674, банк отримувача ДКСУ м. Київ, код отримувача (ЄДРПОУ) 26281249, код банку отримувача 820172, отримувач коштів Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Харківській області, призначення платежу: застава згідно ухвали Московського районного суду м. Харкова від 25.03.2024 у справі № 643/2817/24 (провадження 1-кс/643/430/24) стосовно ОСОБА_5 .

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесенні застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення коштів на депозитний рахунок має бути наданий уповноваженій особі Державної установи «Харківській слідчий ізолятор».

При внесенні визначеної суми застави ОСОБА_5 підлягає звільненню з-під варти.

У разі внесення застави покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора, чи суду за першою вимогою; не відлучатися з м. Харкова без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а ОСОБА_5 в той самий строк з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1

Копію ухвали отримав: «_____» ______2024 року ________________________________________