Справа № 344/898/24
Провадження № 11-сс/4808/36/24
Категорія ст. 183 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2024 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду

в складі суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

з участю секретаря ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 17 січня 2024 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави в кримінальному провадженні №0000042 щодо підозрюваного ОСОБА_7 за ч. 4 ст. 185 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_8 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_9 ,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 17 січня 2024 року щодо ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк до 16 березня 2024 року включно, з визначенням розміру застави 20 розмірів прожиткового мінімумі для працездатних осіб, що становить 60 560 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) гривень.

Слідчий суддя дійшов висновку, що органи досудового розслідування обґрунтовано підозрюють ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, що підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами. Крім цього, прокурором доведено наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України. В частині розміру застави слідчий суддя свої висновки мотивував тим, що саме такий розмір застави обумовлений тим ступенем довіри до підозрюваного, при якому перспектива втрати застави буде для ОСОБА_7 необхідним і достатнім стримуючим фактором, щоб не допустити невиконання ним процесуальних обов`язків та запобігти здійсненню дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

В апеляційній скарзі підозрюваний ОСОБА_7 просить ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати до нього запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту.

Вважає, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є занадто суворим. Мотивує вимоги апеляційної скарги тим, що слідчий суддя не врахував наступних обставин: його стан здоров`я, наркотичну залежність, та наявність на утриманні неповнолітніх дітей.Зазначає, що слідчим суддею що під час розгляду клопотання було порушено його право на захист, оскільки не було надано захисника та не роз`яснено його права.

Згідно ухвали Івано-Франківського апеляційного суду від 05 лютого 2024 року підозрюваному ОСОБА_7 призначено захисника з числа Західного міжрегіонального центру з надання безоплатної правничої допомоги.

Під час апеляційного розгляду:

- підозрюваний ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_10 просили задовольнити апеляційну скаргу.

- прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали клопотання, обговоривши доводи й мотиви апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, а ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, з наступних підстав.

Суд апеляційної інстанції вважає, що висновок слідчого судді про наявність достатніх підстав для задоволення клопотання є обґрунтованим та погоджується з висновком слідчого судді про необхідність застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ст. ст. 131-132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

ОСОБА_7 в кримінальному провадженні №0000042 повідомлено про підозру від 16 січня 2024 року у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України (а.п. 30-31), а саме у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), в умовах воєнного стану.

Санкція ч. 4 ст. 185 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.

Такі кримінальні правопорушення згідно з ст. 12 КК України відносяться до категорії тяжких злочинів.

Звертаючись до суду з клопотанням про застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, старший слідчий СВ Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області капітан поліції ОСОБА_11 мотивувала наявність обґрунтованої підозри долученими до матеріалів доказів, зокрема: протоколом допиту потерпілого, протоколом допиту свідків, протоколами огляду відеозапису, протоколом пред`явлення особи для впізнання, протоколами огляду місця події, а також іншими зібраними у провадженні доказами.

Об`єктивних даних, які б свідчили про те, що вказані докази отримані з порушенням порядку, передбаченого Кримінальним процесуальним кодексом України, колегією суддів не встановлено. Вказані докази у своїй сукупності підтверджують ймовірну причетність ОСОБА_7 до вчинення інкримінованого йому злочину.

На думку колегії суддів, слідчий суддя належним чином дослідив вказані докази та на підставі свого внутрішнього переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінив сукупність зібраних доказів щодо пред`явленої підозри, - з точки зору достатності та взаємозв`язку, та дійшов правильного висновку про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні вказаного вище кримінального правопорушення.

Обираючи міру запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_7 , слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про достатність доказів для підозри останнього у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, з чим погоджується й колегія суддів.

Слідчий суддя, вивчивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, правильно встановив, що наведені у ньому дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, не містять чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно підозрюваного.

Не виявлено таких обставин і колегією суддів.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Колегія суддів вважає, що надані стороною обвинувачення докази є переконливими, узгоджуються між собою та є достатніми для висновку, що ОСОБА_7 міг бути причетним до вчинення вказаного вище злочину.

Як вбачається з апеляційної скарги, апелянт фактично висловлює свою незгоду з застосуванням до нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою, що на його думку є занадто суворим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Проте, колегія суддів вважає, що слідчий суддя належним чином дослідив всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення, в повній мірі дотримавшись й вимог, з якими закон пов`язує можливість утримання особи під вартою, що не порушує прав підозрюваного ОСОБА_7 , гарантованих ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини.

Так, критерії для застосування того чи іншого запобіжного заходу встановлені у ч. 1 ст. 194 КПК України й, окрім, наявності обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, передбачають також наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання наявним ризикам.

Звертаючись до слідчого судді із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, старший слідчий, окрім доведеності висунутої підозри, посилається й на наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КК України: можливість підозрюваного ОСОБА_7 переховуватись від органів досудового розслідування чи суду зумовлюється тим, що підозрюваний, усвідомлюючи тяжкість покарання за вчинений злочин, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років, може намагатись уникнути покарання; можливість підозрюваного ОСОБА_7 незаконно впливати на потерпілого та свідків у вказаному кримінальному провадженні обґрунтовується тим, що підозрюваному відоме їх місце проживання, та він шляхом вмовляння, залякування, може схиляти їх до зміни власних показань, що може істотно вплинути на досудове розслідування; можливість підозрюваного ОСОБА_7 вчинити інше кримінальне правопорушення підтверджується тим, що у підозрюваного відсутнє офіційне місце працевлаштування, а отже і джерело доходу, у зв?язку з чим підозрюваний може продовжити свою злочинну діяльність та вчинити інше кримінальне правопорушення, з метою незаконного збагачення (а.п. 1-2).

Як вбачається з оскаржуваної ухвали, слідчий суддя, задовольняючи клопотання старшого слідчого, та обираючи ОСОБА_7 винятковий запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням застави у виді 20 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 60 560 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) грн., виходив з того, що надані слідчим докази, підтверджують наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та існують ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

При цьому, слідчий суддя врахував те, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні злочину, що відноситься до категорії тяжкого злочину, обставини кримінального правопорушення, дані про особу підозрюваного, його стан здоров`я та дійшов обґрунтованого висновку про обрання запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою, та вважав за необхідне визначити підозрюваному розмір грошової застави, оскільки більш м`який вид запобіжного заходу, не зможе в достатній мірі запобігти встановленим вище ризикам.

Зазначені висновки слідчий суддя належним чином обґрунтував, з посиланням на наявні в матеріалах провадження докази.

Суд апеляційної інстанції враховує, що ризик в свою чергу не є визначеною подією, а по суті представляє ймовірність отримання несприятливих для досудового розслідування чи суду подій, визначених у ч. 1 ст. 177 КПК України, він існує не лише на початковому етапі кримінального провадження, а й може продовжувати існувати на стадії судового розгляду.

Висновок про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчим суддею зроблено в результаті аналізу сукупності даних про подію кримінального правопорушення, поведінку підозрюваного, відомостей, що характеризують його особу, інших обставин по кримінальному провадженню, оцінки доводів прокурора.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного.

Суд першої інстанції в повній мірі взяв до уваги відомості, що були відомі на час розгляду клопотання відносно особи підозрюваного.

З матеріалів клопотання вбачається, що ОСОБА_7 : ІНФОРМАЦІЯ_1 ; українець громадянин України; уродженець м. Донецьк, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 ; не працюючий, згідно ст. 89 КК України раніше не судимий.

При цьому, 11.07.2023 року та 19.04.2023 року обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 за ч. 4 ст. 185 КК України скеровано до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області; 22.09.2023 року обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 за ч. 4 ст. 185 КК України скеровано до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області; 10.11.2023 обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 за ч. 4 ст. 185 КК України скеровано до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області.

Апелянт посилається на те, що слідчий суддя не врахував наступних обставин: його стан здоров`я, наркотичну залежність, та наявність на утриманні неповнолітніх дітей, в той час будь-яких доказів на підтвердження цих обставини колегії суддів, не надано.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

За змістом ухвали слідчого судді сторона обвинувачення навела переконливі доводи того, що застосування більш м`яких запобіжних заходів щодо ОСОБА_7 буде недостатнім та не забезпечить запобігання цим ризикам.

Стороною захисту не зазначено належного обґрунтування про можливість запобігання ризикам, встановлених стороною обвинувачення, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Право на захист у зв`язку з розглядом без адвоката не порушено, оскільки на а.п. 37 є заява ОСОБА_7 про роз`яснення прав та відмову від адвоката.

Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що слідчий суддя, з огляду на необхідність обрання запобіжного заходу, обумовленого підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, його обставини, тяжкість, з метою запобігання виникненню ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, та забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, з врахуванням даних про його особу, відповідно до вимог кримінального процесуального закону вмотивовано прийняв рішення про застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість утримання особи під вартою, що не порушує прав, гарантованих ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини.

У рішенні «Мангурас проти Іспанії» від 20 листопада 2010 року Європейський суд з прав людини зазначив, що гарантії, передбачені п. 3 ст. 5 Конвенції, покликані забезпечити не компенсацію втрат, а, зокрема, явку обвинуваченого на судове засідання. Таким чином, сума (застави) повинна бути оцінена враховуючи самого обвинуваченого, його активи та його взаємовідносини з особами, які мають забезпечить його безпеку, іншими словами, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри (впевненості) при якому перспектива втрати застави, у випадку відсутності на суді, буде достатнім стримуючим засобом, щоб унеможливити перешкоджання особою встановленню істини у кримінальному провадженні. При цьому має бути враховано наявність грошових засобів у обвинуваченого.

Водночас, ЄСПЛ визнано законними та обґрунтованими дії національних судів, щодо обрання обвинуваченому розміру застави, який перевищував його наявні активи та поточні доходи, тощо, беручи до уваги особливий характер справи заявника, шкоду, завдану кримінальним правопорушенням та зазначено, що навіть якщо сума застави визначається виходячи із характеристики особи обвинуваченого та його матеріального становища, за певних обставин є обґрунтованим врахування також і суми збитків, у заподіянні яких ця особа обвинувачується.

Отже, ухвала слідчого судді прийнята на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість обрання запобіжного заходу, й слідчим суддею належним чином досліджено всі матеріали провадження та наведено в ухвалі мотиви, з яких прийнято відповідне рішення, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині є безпідставними.

Істотних порушень вимог Кримінального процесуального кодексу України, які б давали підстави для скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.

У зв`язку з цим, колегія суддів доходить висновку, що ухвалу слідчого судді належить залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись вимогами ст. ст. 176, 177, 178, 182, 183, 194, 196, 376, 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 17 січня 2024 року про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4

ОСОБА_5