Справа № 474/229/24
Провадження № 1-кс/474/36/24
УХВАЛА

Іменем України

07.03.24р. с-ще Врадіївка

Слідчий суддя Врадіївського районного суду Миколаївської області ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

скаржника ОСОБА_3

розглянув скаргу потерпілого ОСОБА_3 на постанову слідчої СВ Відділення поліції № 2 Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_4 про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих дій у кримінальному провадженні, внесеному 11.03.2019р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000009, за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, -

встановив:

04.03.2024р. до слідчого судді Врадіївського районного суду Миколаївської області, в порядку ст. 303 КПК України, надійшла скарга потерпілого ОСОБА_3 (далі - скаржник), в якій останній просить:

- скасувати постанову ОСОБА_5 від 29.02.2024р. про відмову в задоволенні його клопотання від 28.02.2024р. про призначення експертизи безпеки життєдіяльності та охорони праці щодо нещасного випадку, що стався 16.01.2018р. з ученицею 5 класу Покровської ЗОШ ОСОБА_6 ;

- зобов`язати слідчу СВ ВП № 2 Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_7 розглянути клопотання потерпілого ОСОБА_3 від 28.02.2024р. про призначення експертизи безпеки життєдіяльності та охорони праці щодо нещасного випадку, що стався 16.01.2018р. з ученицею 5 класу Покровської ЗОШ ОСОБА_6 у відповідності зі ст. 220 КПК України.

В обґрунтування вимог скарги скаржник вказує, що 28.02.2024р. зареєстрував належним чином у відділі поліції клопотання про проведення слідчих дій за № 753/2024. У своєму клопотанні просив призначити експертизу безпеки життєдіяльності та охорони праці щодо нещасного випадку, що стався 16.01.2018р. з ученицею 5 класу Покровської ЗОШ ОСОБА_6 . 01.03.2024р. за результатами його розгляду прогнозовано отримав електронною поштою постанову про відмову у його задоволенні, винесену 29.02.2024р. слідчим СВ ВП № 2 Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області лейтенантом поліції ОСОБА_5 .

Скаржник вважає вищевказану постанову незаконною з огляду на таке:

- постанова про відмову у задоволені клопотання потерпілого про призначення експертизи безпеки життєдіяльності та охорони праці щодо нещасного випадку винесена слідчою ОСОБА_5 виключно для затягування досудового розслідування в інтересах директора школи ОСОБА_8 з метою закриття кримінального провадження в зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності;

- висновок слідчої на предмет того, що клопотання потерпілого ОСОБА_3 про призначення вищевказаної експертизи щодо нещасного випадку не відноситься до предмету розслідування кримінального провадження аж ніяк не є підставою для відмови у задоволенні клопотання, оскільки він обґрунтований суттєвими протиріччями між обставинами, встановленими слідчою в ході розгляду його клопотання та обставинами, встановленими слідчою під час вивчення матеріалів за результатами розгляду звернення ОСОБА_3 від 31.12.2018р. Більш того, він спростовується матеріалами кримінального провадження;

- підстава слідчої щодо відмови потерпілому у задоволенні його клопотання про призначення експертизи безпеки життєдіяльності та охорони праці щодо нещасного випадку знаходиться в суттєвих протиріччях із задоволеним нею його клопотаннями від 28.12.2023р. про проведення слідчих дій, які будуть проводитися з метою встановлення причин та обставин нещасного випадку;

- висновок слідчої ОСОБА_5 на предмет того, що клопотання потерпілого про призначення експертизи життєдіяльності та охорони праці щодо нещасного випадку не відноситься до предмету розслідування кримінального провадження є не чим іншим як її припущенням, яке спростовується відомостями, внесеними до ЄРДР за результатами розгляду його заяви про злочин від 11.03.2019р.

В судовому засіданні скаржник підтримав вимоги скарги та просив їх задовольнити.

Слідча СВ Відділення поліції № 2 Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області лейтенант поліції ОСОБА_9 (далі - слідча) в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином в порядку, визначеному ст. 135 КПК України, повідомлена про час, дату та місце судового розгляду. Водночас 06.03.2024р. звернулася до суду із письмовою заявою, в якій просить судовий розгляд проводити у їївідсутність, оскільки через переведення відділу поліції на особливий режим роботи, у зв`язку з веденням в Україні воєнного стану, не має можливості брати участь у судовому засіданні.

Згідно приписів ч. 3 ст. 306 КПК України неявка слідчої не перешкоджає розгляду скарги.

Заслухав пояснення скаржника, дослідив матеріали скарги та кримінального провадження, вважаю встановленим таке.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що 11.03.2019р. за заявою скаржника від 31.12.2018р. до ЄРДР внесено відомості за № 0000009 за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, щодо вчинення директором школи ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, за фактом внесення нею до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей відносно встановлення причин нещасного випадку та заходів щодо усунення причин нещасного випадку. Досудове розслідування кримінального провадження здійснювалося виключно щодо вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України.

28.02.2024р. скаржник звернувся до слідчої з клопотанням про проведення слідчих дій, в якому просив призначити у кримінальному провадженні експертизу безпеки життєдіяльності та охорони праці, виконання якої доручити експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз. На вирішення експертам поставити такі питання:

- Яка причина нещасного випадку, що стався 16.01.2018р., та які обставини його обумовили?

- Чи відповідає місце події (спортивний зал ЗОШ розміром на 9 18м) вимогам нормативних актів з охорони праці та безпеки життєдіяльності для проведення в ньому ігор по футболу?

- Дії (бездіяльність) яких осіб з технічної точки зору знаходиться в причинному зв`язку з настанням події нещасного випадку?

- Невиконання яких вимог нормативних актів з охорони праці та безпеки життєдіяльності перебуває у причинному зв`язку з настанням події?

- Чи вірний висновок комісії від 23.01.2018р. (форма Н-Н) із розслідування нещасного випадку про кількість осіб, дії або бездіяльність яких призвела до нещасного випадку, а саме травмування малолітньої ОСОБА_6 ?

- Якщо не вірний, то в якій частині та бездіяльність яких ще осіб призвела до настання нещасного випадку?

- Чи вірний висновок комісії із розслідування нещасного випадку, що учениця ОСОБА_6 порушила правила безпечної техніки відбору м`яча?

- Якщо так, то які потерпіла порушила правила, норми вимог нормативно-правових актів з охорони праці?

- за відсутності яких обов`язкових документів, згідно наявних матеріалів, комісія із розслідування нещасного випадку склала акт (форма Н-Н), який був затверджений 23.01.2018р. директором школи?

- Чи відповідає організація та проведення інструктажу вчителем фізичної культури ОСОБА_10 нормативним вимогам?

- Як повинен був діяти вчитель фізичної культури ОСОБА_10 , відповідно до покладених на нього обов`язків, після отримання потерпілою першого удару м`ячем в голову та після отримання нею другого удару м`ячем в голову?

- Які види навчання з охорони праці повинен проходити ОСОБА_10 на посаді вчителя фізичної культури та чи проходив він таке навчання згідно наявних матеріалів з питань правил техніки безпеки життєдіяльності у Покровській ЗОШ?

- Коли вчитель фізичної культури надає учням 5 класу із врахуванням їх психологічних особливостей інструктаж з техніки безпеки для ігор з футболу перед початком уроку з фізичної культури чи безпосередньо перед початком ігри у футбол?

Постановою від 29.02.2024р. слідча відмовила в задоволенні клопотання скаржника, обґрунтовуючи це тим, що кримінальне провадження зареєстроване за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, а саме: складання, видача службовою особою завідомо неправдивих відомостей, інше підроблення офіційних документів, а клопотання ОСОБА_3 про призначення експертизи щодо нещасного випадку не відноситься до предмету розслідуваного кримінального провадження.

Встановив вказані обставини приходжу до такого висновку.

Згідно з ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Частинами 1 та 2 ст. 9 КПК України визначено, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Статтями 84-86 КПК України визначено, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Згідно п. 1 ч. 1. ч. 2 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення).

Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Частинами 1, 2 та 3 ст. 93 КПК України визначено, що збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Сторона захисту, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, здійснює збирання доказів шляхом витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, службових та фізичних осіб речей, копій документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій, актів перевірок; ініціювання проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, а також шляхом здійснення інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів.

Ініціювання стороною захисту, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, проведення слідчих (розшукових) дій здійснюється шляхом подання слідчому, прокурору відповідних клопотань, які розглядаються в порядку, передбаченому статтею 220 цього Кодексу. Постанова слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій може бути оскаржена слідчому судді.

Відповідно до ст. 94 КПК України слідчий за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

У п. 6 "Узагальнень про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування", які містяться у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 9-49/0/4-17 від 12.01.2017р. зазначено, що правова природа аналізованого виду проваджень, які здійснюються слідчим суддею, передбачає необхідність перевірки не лише дотримання процесуального порядку вирішення клопотань про проведення слідчих (розшукових) дій, а й оцінки таких клопотань на предмет доцільності здійснення слідчих (розшукових) дій, що порушуються перед слідчим. Таким чином, предметом судового контролю під час розгляду аналізованої категорії скарг є не лише прийняте слідчим, прокурором рішення стосовно задоволеного клопотання, а й дотримання інших процесуальних вимог щодо проведення відповідних слідчих (розшукових) дій, які ініціюються перед органами досудового розслідування у кримінальному провадженні.

Експертиза проводиться експертною установою, експертом або експертами, яких залучають сторони кримінального провадження або слідчий суддя за клопотанням сторони захисту у випадках та порядку передбачених ст. 244 КПК України, якщо для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, необхідні спеціальні знання. Не допускається проведення експертизи для з`ясування питань права (ч. 1 ст. 241 КПК України).

Відповідно до ст. 220 КПК України клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав.

Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.

Відповідно до ст. 103, ч. 1 ст. 104, ч. 1 ст. 106 КПК України процесуальні дії під час кримінального провадження можуть фіксуватися: 1) у протоколі; 2) на носії інформації, на якому за допомогою технічних засобів зафіксовані процесуальні дії; 3) у журналі судового засідання.

У випадках, передбачених цим Кодексом, хід і результати проведення процесуальної дії фіксуються у протоколі.

Протокол під час досудового розслідування складається слідчим або прокурором, які проводять відповідну процесуальну дію, під час її проведення або безпосередньо після її закінчення.

Частинами 1, 3, 6 ст. 110 КПК України визначено, що процесуальними рішеннями є всі рішення органів досудового розслідування, прокурора, слідчого судді, суду.

Рішення слідчого, дізнавача, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також коли слідчий, прокурор визнає це за необхідне.

Постанова слідчого, дізнавача, прокурора виготовляється на офіційному бланку та підписується службовою особою, яка прийняла відповідне процесуальне рішення.

У разі необхідності постанова слідчого, прокурора виготовляється в електронній формі з використанням кваліфікованого електронного підпису службової особи, яка прийняла відповідне процесуальне рішення, або створюється з використанням Інформаційно-телекомунікаційної системи досудового розслідування відповідно до статті 106-1 цього Кодексу.

З огляду на приписи чинного законодавства обґрунтованим слід визнавати рішення прокурора, слідчого, дізнавача ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин підтверджених доказами, які були досліджені і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, а також якщо рішення містить вичерпні висновки, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Під час дослідження матеріалів кримінального провадження, внесеного 11.03.2019р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000009, встановлено, що досудове розслідування було розпочате, проводилося та проводиться виключно за фактом вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, яка передбачає відповідальність за складання, видачу службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, інше підроблення офіційних документів.

Об`єктивна сторона злочину, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, характеризується активною поведінкою - діями, які полягають у перекручуванні винним істини в офіційних документах чи у видачі неправдивих офіційних документів шляхом використання для цього свого службового становища. За ч. 1 ст. 366 КК України карається злочин із формальним складом, який визнається закінченим з моменту вчинення хоча б однієї з таких альтернативно передбачених у диспозиції дій, як: а) складання неправдивого офіційного документа; б) видача неправдивого офіційного документа; в) внесення до офіційного документа неправдивих відомостей; г) інше підроблення офіційного документа.

В той час коли, відповідно до п. 9.1. Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених наказом Міністерства юстиції України № 53/5 від 08.10.1998р., основними завданнями експертизи з охорони праці та безпеки життєдіяльності є: установлення причин та наслідків нещасного випадку, аварії; установлення механізму нещасного випадку, аварії; установлення відповідності дій певних осіб вимогам нормативно-технічних документів, що регламентують безпечний хід виконання робіт, тощо; установлення причинно-наслідкового зв`язку між діями певних осіб та настанням нещасного випадку, аварії; визначення кола осіб, діяльність (або бездіяльність) яких пов`язана з нещасним випадком; установлення відповідності кваліфікації суб`єкта технологічного процесу характеру роботи, яка ним виконується; установлення з технічної точки зору причинно-наслідкових зв`язків між діями (бездіяльністю) осіб та настанням події нещасного випадку, аварії тощо; визначення відповідності фактичних умов праці на підприємстві нормативним вимогам охорони праці.

Тобто експертизи з питань безпеки життєдіяльності охорони праці проводяться з метою встановлення фактичних обставин подій, що відбулися та спричинили смерть людини або нанесення травм, як на виробництві, так і в побуті, а також з метою дослідження інших небезпечних чинників, дія або наявність яких не відповідає нормативним вимогам у цій галузі знань.

При цьому слід відмітити, що відповідальність за неналежне виконання обов`язків щодо охорони життя та здоров`я дітей передбачена ст. 137 КК України, а за кримінальні правопорушення проти безпеки виробництва - ст.ст. 271-275 КК України.

Водночас вищевказані кримінальні правопорушення не є предметом досудового розслідування кримінального провадження, внесеного 11.03.2019р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000009.

Зогляду на вищевикладене та приписи кримінального процесуального законодавства вбачається, що проведення експертизи з питань безпеки життєдіяльності охорони праці, про призначення якої просить скаржник, є недоцільною для встановлення обставин, які підлягають доказуванню під час проведення досудового розслідування за фактом вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України.

Таким чином, хоча оскаржувана постанова слідчої недостатньо мотивована, однак по суті прийнята у відповідності до вимог чинного законодавства.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 303 КПК України надано право заявнику, потерпілому, його представнику чи законному представнику на досудовому провадженні оскаржити рішення бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у нездійсненні процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений КПК України строк.

Відповідно до ч. 2 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути: про скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.

З огляду на вищевикладене скарга ОСОБА_3 є без підставною та необґрунтованою, а відтак не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 303-307, 369-372 КПК України, -

постановив:

В задоволені скарги потерпілого ОСОБА_3 на постанову слідчої СВ Відділення поліції № 2 Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_4 про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих дій у кримінальному провадженні, внесеному 11.03.2019р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000009, за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складений та підписаний "08" березня 2024 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1