Суворовський районний суд міста Одеси Справа № 523/7321/24
Провадження №1-кп/523/1184/24
В И Р О К

І м е н е м У к р а ї н и

18.06.2024 року Суворовський районний суд м.Одеси в складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Одесі матеріали кримінального провадження №0000317 від 20.02.2024 рокувідносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Одеси, громадянина України, який має середню освіту, не одружений, офіційно не працює, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судим,

по звинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.127 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

19.02.2024 в період часу з 11 години 00 хвилин до 14 години 30 хвилин більш точніший час не встановлений ОСОБА_5 , перебуваючи за місцем свого проживання у квартирі АДРЕСА_2 , разом із малолітнім сином своєї співмешканки: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , грубо порушуючи гарантовані державою права і свободи людини, наказав малолітньому ОСОБА_7 не бігати по квартирі та не кричати, однак останній відмовився, на що ОСОБА_5 , користуючись тим, що ОСОБА_7 в силу свого малолітнього віку і фізичного стану не міг захиститись, з метою покарання малолітнього ОСОБА_7 за неслухняність, а саме: за небажання припинити кричати та бігати по квартирі, переслідуючи єдиний умисел, спрямований на скоєння домашнього насилля та катування малолітнього ОСОБА_7 , піддав останнього домашньому насиллю та катуванню, яке виразилось в умисному заподіянні сильного фізичного болю, фізичного та морального страждання, з метою примусити малолітнього ОСОБА_7 поводитись так, як вимагав ОСОБА_5 , а саме: почав наносити йому удари руками в область сідниць та скроневих ділянок голови, загальною кількістю не менше 5 ударів. Своїми умисними діями ОСОБА_5 згідно з висновком судово-медичної експертизи заподіяв малолітньому ОСОБА_7 тілесні ушкодження, а саме: сінець в правій скроневій ділянці, сінець в лівій скроневій області, сінець в лівій щічній ділянці, сінець на лівій сідниці на всьому протязі в чотирьох квадратах, сінець на правій сідниці на всьому протязі в чотирьох квадратах, дані тілесні ушкодження, як окремо так і разом, не були небезпечними для життя в момент заподіяння, мають незначні скороминущі наслідки тривалістю не більше 6-ти днів і за цим критерієм згідно п. 2.3.5 «Правила судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 р., відносяться до категорії ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 винним себе визнав повністю, підтвердивши всі обставини зазначені в обвинувальному акті, по суті справи пояснив, що він дійсно 19.02.2024 року з 11.00 години залишився наодинці з сином його співмешканки ОСОБА_8 ОСОБА_9 . Дитина балувалась, бігала по квартирі та кричала, на його спроби заспокоїти дитину він не реагував, після чого він вирішив заспокоїти його із застосуванням сили та наніс йому близько п`яти ударів рукою по голові та попі, а також 2-3 удари рукою по щоці малолітнього ОСОБА_9 . Коли прийшла його співмешканка вона викликала поліцію, почала збирати речі та відвела сина до бабусі. Наразі він із ОСОБА_10 разом не мешкають, відносини не підтримують. У скоєному кається, просить суворо не карати.

Від законного представника малолітнього потерпілого по даному кримінальному провадженню надійшла заява с проханням розглянути справу за її відсутності, та обрати останньому міру покарання, відповідно до діючого законодавства.

Так як обвинувачений свою вину визнав повністю, підтвердив обставини скоєного ним кримінального правопорушення, погодився на спрощену форму судового розгляду, а саме просив не досліджувати докази які він не оспорює, що передбачено ст.349 ч.3 КПК України, наслідки застосування якої роз`яснені учасникам розгляду, суд з`ясувавши думку учасників, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Таким чином, згідно викладеного, суд вважає, що дії ОСОБА_5 необхідно кваліфікувати:

по ч.1 ст.127 КК України за ознаками: умисне заподіяння сильного фізичного болю та морального страждання, шляхом нанесення побоїв з метою примусити потерпілого вчинити дії, що суперечать його волі (катування) та винуватість обвинуваченого у скоєному кримінальному правопорушенні доказана повністю.

При призначенні виду і міри покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд, враховує характер і ступень тяжкості скоєного кримінального правопорушення, що відноситься згідно ст.12 КК України до категорії тяжких злочинів, також повною мірою вивчена особа обвинуваченого, який, раніше не судим, не одружений, офіційно не працевлаштований, відношення обвинуваченого до вчиненого злочину, провину визнав повністю, щиро покаявся.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватись вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обгрунтованості та індивідуалізації покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Згідно з п.3 вищезазначеної Постанови, визнаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст.12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали).

Відповідно до вимог ст.50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а при його призначенні суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, та обставини що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання.

Обставинами, згідно ст.67 КК України, що обтяжують покарання вчинення кримінального правопорушення, щодо малолітньої дитини, з якою обвинувачений перебував у сімейних або близьких відносинах.

Обставинами, згідно ст.66 КК України, що пом`якшують покарання щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Враховуючи зазначене, та приймаючи до уваги всі вище зазначені обставини, ставлення обвинуваченого до скоєного злочину, думку прокурора, який вважав за необхідне обрати обвинуваченому покарання із застосуванням ст. 75, 76, 91-1 КК Україні, думку обвинуваченого та його захисника, які погодились із запропонованим прокурором покаранням, суд прийшов до висновку про можливість досягти визначеної законом мети заходу примусу та вважає необхідним призначити обвинуваченому покарання не пов`язане із позбавленням волі із застосуванням, щодо обвинуваченого обмежувальних заходів, передбачених ст.91-1 КК України.

Цивільний позов не заявлений. Витрати на залучення експертів відсутні. Питання про долю речових доказів по провадженню, суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 326, 368, 370, 373, 374, 376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.127 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 4-х (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_5 звільнити від відбування покарання у вигляді 4-х років позбавлення волі з іспитовим строком на 3 (три) роки.

Відповідно до пунктів 1-2 ч.1 ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти даний орган про зміну місця проживання, роботи або навчання.

На підставі ст.91-1 КК України покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки: обмежети йому спілкування з дитиною; заборонити наближатись ближче 50 метрів до місця постійного мешкання малолітнього потерпілого, а саме кв. АДРЕСА_3 ; заборонити листування, телефонні переговори, інші контакти через засоби зв`язку чи електронних комунікацій особисто або через третіх осіб із малолітнім потерпілим ОСОБА_7 .

Міра запобіжного заходу ОСОБА_5 не обиралась та скасуванню не підлягає.

Речові докази по провадженню, - фотознімки, роздруковані в форматі А4, а також цифровий носій інформації DVD-R диск зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Копію вироку, негайно після оголошення, вручити учасникам процесу.

На вирок може бути подано апеляцію до Одеського апеляційного суду через Суворовський районний суд м.Одеси протягом тридцяти діб з моменту його проголошення, для осіб які перебувають під вартою, тридцять діб з моменту вручення копії вироку.

Суддя: