Справа № 930/707/24
Провадження №11-сс/801/369/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2024 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,,

підозрюваного ОСОБА_8

та захисника ОСОБА_9 в режимі відеоконференції,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 та апеляційну скаргу прокурора Немирівської окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Немирівського районного суду Вінницької області від 25 квітня 2024 року ,

якою задоволено клопотання заступника начальника СВ ВП № 5 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області та застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком 60 (шістдесят) днів до 22 червня 2024 року о 09 год. 35 хв. з визначенням застави в розмірі двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 60 560 гривень стосовно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Міловіце Республіки Чехія, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України,

який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1,2 ст. 307 КК України,

Зміст судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини

Клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою мотивовано тим, що ОСОБА_8 , маючи намір на незаконний збут наркотичних засобів, у невстановлений досудовим слідством спосіб та у невстановлений досудовим слідством час, придбав у невстановленій кількості в полімерній упаковці із надписом «МЕТАФІН ІС» таблетки білого кольору з наявним у їх складі наркотичним засобом, обіг якого обмежено - «метадоном», після чого з метою їх подальшого збуту домовився з особою під зміненими анкетними даними - ОСОБА_10 , про збут йому частини вищевказаних таблеток.

Реалізовуючи свій злочинний намір, направлений на незаконний збут таблеток білого кольору з наявним у їх складі наркотичним засобом, обіг якого обмежено - «метадоном», ОСОБА_8 04.04.2024 близько 12:20 год. зустрівся з особою під зміненими анкетними даними - ОСОБА_10 , перебуваючи на вулиці неподалік місця свого проживання, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , де ОСОБА_8 усвідомлюючи суспільно небезпечні наслідки свої дій та бажаючи їх настання, незаконно з корисливих спонукань за грошову винагороду в сумі 1000 (одна тисяча) гривень збув ОСОБА_10 6 (шість) таблеток білого кольору в частині полімерної упаковки із надписом «МЕТАФІН ІС», які того ж дня працівниками поліції у ході проведення оперативної закупки було вилучено.

Згідно з висновком проведеної судової експертизи матеріалів, речовин та виробів МРВ № СЕ-19/102-24/6668-НЗПРАП від 15.04.2024, у вилучених у особи зі зміненими анкетними даними - ОСОБА_10 , 6 (шістьох) таблетках білого кольору, загальною масами 2,9803 г, міститься наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон, масою 0,1320 г.

Таким чином, ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 307 КК України - незаконний збут наркотичних засобів.

Окрім того, ОСОБА_8 , маючи намір на повторний незаконний збут наркотичних засобів, у невстановлений досудовим слідством спосіб та у невстановлений досудовим слідством час, придбав у невстановленій кількості в полімерній упаковці із надписом «МЕТАФИН ІС» таблетки білого кольору з наявним у їх складі наркотичним засобом, обіг якого обмежено - «метадоном», після чого з метою їх подальшого збуту домовився з особою під зміненими анкетними даними - ОСОБА_10 , про збут йому частини вищевказаних таблеток.

Реалізовуючи свій злочинний намір, направлений на незаконний збут таблеток білого кольору з наявним у їх складі наркотичним засобом, обіг якого обмежено - «метадоном», ОСОБА_8 24.04.2024 близько 09:20 год. зустрівся з особою під зміненими анкетними даними - ОСОБА_10 на зупинці громадського транспорту автодороги М-30 в межах смт. Вороновиця Вінницького району Вінницької області, де ОСОБА_8 усвідомлюючи суспільно небезпечні наслідки свої дій та бажаючи їх настання, незаконно з корисливих спонукань за грошову винагороду в сумі 1000 (одна тисяча) гривень повторно збув ОСОБА_10 10 (десять) таблеток білого кольору в полімерній упаковці із надписом «МЕТАФИН ІС», які того ж дня працівниками поліції у ході проведення оперативної закупки було вилучено.

Таким чином, ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України - незаконний збут наркотичних засобів, вчинений повторно.

Під час досудового розслідування відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, встановлено наявність ризиків, передбачених

ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:

- п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, який виражається у тому, що ОСОБА_8 усвідомлюючи ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та передбачену за його вчинення кримінальну відповідальність, перебуваючи на волі буде переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду з метою уникнення кримінальної відповідальності;

-п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, який виражається у тому, що перебуваючи на волі підозрюваний ОСОБА_8 може знищити, сховати або спотворити речі, які мають або будуть мати значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки не на даний час не встановлено місце виготовлення чи придбання ним таблеток із наявним у їх складі наркотичним засобом - метадоном, для подальшого збуту;

- п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, який виражається у тому, що ОСОБА_8 перебуваючи на волі може незаконно впливати на свідків у даному ж кримінальному провадженні, щодо дачі ними неправдивих показів, зокрема на особу зі зміненими анкетними даними.

На переконання слідчого, жоден із більш, м`яких запобіжних заходів, окрім як тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_8 не забезпечить запобігання вищевказаним ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Немирівського районного суду Вінницької області від 25 квітня 2024 року- задоволено клопотання заступника начальника СВ ВП № 5 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_11 про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_8 .

Застосовано стосовно підозрюваного у кримінальному провадженні № 0000046 від 21.02.2024 ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Міловіце Республіки Чехія, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1,2 ст. 307 КК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою строком 60 (шістдесят) днів з утриманням його в СІЗО Вінницької УВП № 1 УДПтС України у Вінницькій області. Строк тримання під вартою ухвалено рахувати з 24 квітня 2024 року о 09 год. 35 хв. Строк дії ухвали визначено до 22 червня 2024 року о 09 год. 35 хв.

Одночасно визначено ОСОБА_8 заставу - 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 60 560 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) гривень. У разі внесення застави покладено на підозрюваного, обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора, суду;

- утриматись від спілкування з свідками та причетними до кримінального правопорушення особами у даному кримінальному провадженні;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- здати до повноважного органу паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

Визначено термін дії обов`язків, покладених судом у разі внесення застави, з дня внесення застави на 60 днів, але не довше строку досудового розслідування.

В обґрунтування постановленого рішення слідчий суддя зазначив, що слідчий, звертаючись з клопотанням про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_8 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а прокурор при розгляді клопотання довів наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, передбачених ч.1,2 ст. 307 КК України, наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики перешкоджати кримінальному провадженню, передбачені ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_8 може переховуватися від органів досудового розслідування; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення.

Задовольняючи клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя вважав за необхідне визначити підозрюваному розмір застави - 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків. При цьому слідчий суддя врахував матеріальне становище підозрюваного, тяжкість кримінального правопорушення, за яким він підозрюється.

Вимоги апеляційних скарг та узагальнені доводи осіб, яка їх подали

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_9 просить скасувати ухвалу слідчого судді та ухвалити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний період доби.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що ухвала слідчого судді є незаконною, необґрунтованою та такою, що не відповідає вимогам ст.ст.176,177,178,183,194 КПК України.

Звертає увагу на те, що органом досудового розслідування не надано належних доказів заявлених ризиків, а саме переховування від органів досудового розслідування або суду, знищення приховування чи спотворення речей або документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконного впливу на свідків. Слідчим суддею не обґрунтовано, які ризики існують та якими доказами вони підтверджуються.

Вважає, що слідчим суддею не взято до уваги, що підозрюваний раніше не судимий, має постійне місце проживання, на обліку у лікаря-психіатра чи нарколога не перебуває, хворіє на цілий ряд серйозних та хронічних захворювань, внаслідок чого потребує постійного лікарського нагляду та медичних процедур, які в умовах «несвободи» отримати неможливо, має на утриманні хворого батька та матір, яка є інвалідом 3-ї групи, у момент затримання добровільно видав вилучені в нього речові докази, не здійснював опір працівникам поліції.

В апеляційній скарзі прокурор просить змінити ухвалу слідчого судді в частині визначення застави, визначивши підозрюваному ОСОБА_8 заставу - 70 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 211 960 гривень.

Прокурор посилається на те, що слідчим суддею належним чином не враховано, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні двох епізодів злочинної діяльності, пов?язаної з незаконним збутом наркотичних засобів, він ніде не працевлаштований, не одружений, неповнолітніх чи малолітніх дітей на утриманні немає, що свідчить про відсутність у нього істотних соціальних факторів стримуючого характеру. На переконання прокурора, визначення підозрюваному мінімальної застави - 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 60 560 гривень, не може достатньою мірою ґарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов?язків.

Позиції учасників судового розгляду

Захисник ОСОБА_9 до початку судового розгляду повідомив, що був призначений Регіональним центром з надання безоплатної вторинної правової допомоги, однак наразі підозрюваний уклав договір про надання правової допомоги з адвокатом ОСОБА_7 , а тому він не може надалі здійснювати захист підозрюваного, оскільки відповідно до Закону України «Про безоплатну правову допомогу» надання безоплатної вторинної правової допомоги припиняється, зокрема, якщо особа вирішила користуватися захистом іншого захисника, з яким уклала угоду. Підозрюваний ОСОБА_8 до початку розгляду апеляційної скарги відмовився від захисника ОСОБА_9 , оскільки уклав договір з захисником ОСОБА_7 . За таких обставин, колегією суддів прийнято відмову підозрюваного від захисника ОСОБА_9 .

Захисник ОСОБА_7 та підозрюваний ОСОБА_8 підтримали апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 , просили її задовольнити, заперечували щодо задоволення апеляційної скарги прокурора.

Прокурор ОСОБА_6 підтримав свою апеляційну скаргу, просив її задовольнити, заперечував щодо задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_9 .

Мотиви і висновки суду

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників, дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла висновку про те, що вони не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Так, згідно із ч. 1 ст. 183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою є винятковим і застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язані встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1)наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2)наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий або прокурор;

3)недостатність застосування більш м`яких запобіжних засобів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання ОСОБА_8 під вартою цих вимог закону дотримався.

Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про існування обґрунтованої підозри у вчиненні злочину, передбаченого ч.1, 2 ст. 307 КК України, оскільки даний факт підтверджується зібраними доказами. Зокрема, протоколами огляду покупця та огляду грошових коштів від 04.04.2024 у ході яких було оглянуто особу покупця та грошові кошти в сумі 1000 грн., видані йому для проведення оперативної закупівлі; протоколом ОМП від 04.04.2024, у ході якого у особи покупця було вилучено упаковку з 6 таблетками білого кольору із надписом «Метафін ІС»; висновком проведеної судової експертизи матеріалів, речовин та виробів МРВ № СЕ-19/102-24/6668-НЗПРАП від 15.04.2024, згідно якої у вилучених у особи зі зміненими анкетними даними - ОСОБА_10 , 6 (шістьох) таблетках білого кольору, загальною масою 2,9803 г, міститься наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон, масою 0,1320 г; протоколами допиту свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 які були присутні у якості понятих при проведенні 04.04.2024 оперативної закупки наркотичних засобів у ОСОБА_8 ; протоколами огляду покупця та огляду грошових коштів від 24.04.2024 у ході яких було оглянуто особу покупця та грошові кошти в сумі 1000 грн., видані йому для проведення оперативної закупівлі; протоколом ОМП від 24.04.2024, у ході якого у особи покупця було вилучено 10 таблеток білого кольору в упаковці із надписом «Метафин ІС», які йому цього ж дня збув ОСОБА_8 за грошові кошти в сумі 1000 грн.; протоколом затримання ОСОБА_8 від 24.04.2024 в порядку ст. 208 КПК України, у ході якого було проведено особистий обшук ОСОБА_8 та вилучено: мобільний телефон марки «Xiaomi», паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_8 , ідентифікаційний код на ім`я ОСОБА_8 , лист призначення наркозамісної терапії на квітень 2024 року ОСОБА_8 та грошові кошти в сумі 1000 грн. купюрами по 500 грн. серії СЖ 8235803, НОМЕР_1 ; іншими матеріалами зібраними під час досудового розслідування.

З наведених обставин слідчий суддя дійшов до правильного висновку про обґрунтованість підозри щодо ОСОБА_8 в обсязі, достатньому для застосування стосовно нього запобіжного заходу, з яким колегія суддів погоджується. Разом із тим, висновком про обґрунтованість підозри не констатується наявність у діях підозрюваного вини у вчиненні злочинів, оскільки питання винуватості у судовому порядку вирішується після надходження обвинувального акту до суду.

Перевіряючи доводи клопотання заступника начальника слідчого відділу на предмет наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя правильно встановив, що доводи слідчого в частині наявності ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, є обґрунтованими, з чим погоджується і колегія суддів, виходячи з наступного.

Так, ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Особливість запобіжних заходів полягає в тому, що вони застосовуються не за конкретну недобросовісну поведінку підозрюваного, а превентивно, як гарантія настання правосуддя в майбутньому. При цьому слід враховувати, що якась ймовірність того, що підозрюваний зможе спробувати ухилитись від відповідальності, існує завжди. Тому доводи апелянта з приводу належної процесуальної поведінки підозрюваної на даному етапі не спростовують реальність реалізації вказаних ризиків у подальшому.

Обговорюючи питання про можливість усунення встановлених ризиків у менш обтяжливий спосіб, ніж тримання ОСОБА_8 під вартою з правом внесення застави, колегія суддів враховує, що останній небезпідставно підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який у разі доведення вини останнього, передбачено суворе покарання у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна, що дозволяє ґрунтовно припускати, що останній може спрямувати свої дії на перешкоджання слідству шляхом реалізації встановлених ризиків.

Тяжкість можливого покарання не є єдиною підставою для висновку про наявність ризику переховування, оскільки, як убачається із матеріалів провадження, підозрюваний не працевлаштований, не має стійких соціальних зв`язків у вигляді дружини та неповнолітніх дітей, які б на думку колегії суддів, були б для нього стримуючим фактором від переховування. При цьому також береться до уваги, що підозрюваний був затриманий після збуту таблеток з наявним у їх складі наркотичним засобом.

Перебуваючи на свободі, підозрюваний може з метою перешкоджання досудовому розслідуванню спотворити, знищити речові докази у даному провадженні, оскільки не на даний час не встановлено місце виготовлення чи придбання ним таблеток із наявним у їх складі наркотичним засобом - метадоном, для подальшого збуту.

Також береться до уваги, що перебуваючи на волі підозрюваний може незаконно впливати на свідків у даному ж кримінальному провадженні, щодо дачі ними неправдивих показів, зокрема на особу зі зміненими анкетними даними.

Разом з тим, на час апеляційного розгляду була внесена застава щодо підозрюваного та його звільнено з-під варти. Оцінюючи встановлені обставини у сукупності, колегія суддів вважає, що підстав для застосування до нього більш суворого запобіжного заходу у виді домашнього арешту, ніж той, що фактично діє на даний час, не вбачається.

Доводи сторони захисту про те, що підозрюваний раніше не судимий та має місце проживання, має на утриманні хворого батька та матір-інваліда ІІІ групи, не можливо віднести до тих стримуючих чинників, які могли у повному обсязі здатні мінімізувати ймовірність вчинення підозрюваним дій, передбачених ч.1 ст.177 КПК України. При цьому вказані обставини існували на момент вчинення інкримінованих дій згідно з підозрою, проте не стали стримуючим фактором у поведінці підозрюваного ОСОБА_8 .

Колегія суддів також не погоджується з доводами сторони захисту про завищений та непомірний для підозрюваного та його сім`ї розмір застави.

Як убачається з матеріалів справи, слідчий суддя врахував матеріальне становище підозрюваного, тяжкість кримінального правопорушення, за яким він підозрюється, та визначив йому мінімальний розмір застави, тому визначення ще меншого розміру застави в даному випадку буде нівелювати інститут застави, як альтернативний вид запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Підстав вважати визначений розмір застави непомірним колегія суддів не вбачає, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої, розмір застави повинен визначатися тим степенем довіри, при якому перспектива втратити заставу, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

З огляду на викладене, вимоги апеляційної скарги захисника щодо скасування ухвали слідчого судді та застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту задоволенню не підлягають.

Що ж стосується доводів апеляційної скарги прокурора про необхідність збільшення розміру застави, то вони є непереконливими. Колегія суддів погоджується з рішенням слідчого судді про розмір визначеної застави, як альтернативного запобіжного заходу, оскільки такий розмір є пропорційним обставинам кримінального провадження, та на переконання колегії суддів, зможе забезпечити виконання підозрюваним ОСОБА_8 процесуальних обов`язків та його належну процесуальну поведінку, з огляду на таке.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК, розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, визначається у межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього (ч. 4 ст. 182 КПК України).

Ґарантія, передбачена пунктом 3 статті 5 Конвенції, покликана забезпечити не відшкодування будь-якої шкоди, завданої внаслідок передбачуваного злочину, а лише присутність обвинуваченого у судовому засіданні. Тому розмір застави має встановлюватися головним чином з огляду на особу підозрюваного, належне йому майно та його стосунки з поручителями, іншими словами, з огляду на ступінь впевненості, що можлива перспектива втрати застави або вжиття заходів проти поручителів у випадку його неявки у судове засідання буде достатнім стримуючий фактором, щоб позбавити його бажання втекти (див. рішення у справі «Гафа проти Мальти» (Gafа v. Malta), заява № 54335/14, пункт 70, від 22 травня 2018 року). Оскільки відповідне питання є основоположним правом на свободу, гарантованим статтею 5 Конвенції, органи державної влади повинні докладати максимум зусиль як для встановлення належного розміру застави, так і для вирішення питання про необхідність продовження тримання під вартою. Тяжкість обвинувачень, пред`явлених обвинуваченому, не може бути вирішальним фактором для виправдання розміру застави (див. рішення у справі «Хрістова проти Болгарії» (Hristova v. Bulgaria), заява № 60859/00, пункт 111, від 07 грудня 2006 року) (пункт 25 рішення ЄСПЛ у справ Істоміна проти України від 13 січня 2022 року, заява № 23312/15).

Оскарженою ухвалою слідчого судді задоволено клопотання заступника начальника СВ та застосовано стосовно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з визначенням застави у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 60 560 гривень.

Визначаючи заставу в такому розмірі, слідчий суддя врахував характер інкримінованого кримінального правопорушення, тяжкість можливого покарання, яке загрожує ОСОБА_8 у разі визнання його винуватим, що може спонукати його до вчинення дій, визначених в ч. 1 ст. 177 КПК. Також врахував майновий стан підозрюваного. Окрім того, слідчий суддя ухвалюючи рішення, врахував мотивувальну і прохальну частину клопотання заступника начальника слідчого відділу, не вийшовши за його межі. При цьому ні клопотання, ні апеляційна скарга не містять належного обґрунтування того, що застава у такому розмірі не здатна забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Більше того, під час апеляційного розгляду встановлено, що з моменту внесення застави та звільнення з-під варти підозрюваний виконує обов`язки, покладені на нього ухвалою слідчого судді, що не заперечувалося сторонами кримінального провадження.

Враховуючи викладене вище, колегія суддів дійшла до висновку, що для запобігання встановленим слідчим суддею ризикам застава у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб буде достатньою для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_8 , а загроза її стягнення в дохід держави у випадку невиконання ним процесуальних обов`язків, буде тим стримуючим фактором його належної поведінки, тому апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню.

Зрештою, інші доводи апеляційних скарг як захисника, так і прокурора висновків слідчого судді не спростовують.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, колегія суддів не знаходить.

Керуючись ст.ст.193, 194, 196, 419, 422 КПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 та апеляційну скаргу прокурора Немирівської окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Немирівського районного суду Вінницької області від 25 квітня 2024 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4