Справа № 626/1838/24
Провадження № 1-кп/626/209/2024
ВИРОК
19 червня 2024 року м.Красноград
Красноградський районний суд Харківської області
в складі: головуючої судді ОСОБА_1
за участю прокурора ОСОБА_2
обвинуваченого ОСОБА_3
Обвинувачений ОСОБА_3 з 2018 року за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , маючи умисел на незаконне зберігання вибухових речовин, без передбаченого законом дозволу, зберігав до виявлення працівниками поліції під час обшуку артилерійський порох, який згідно висновку судової експертизи № СЕ-19/121-24/9471-ФХВР від 05.04.2024 року є вибуховою речовиною метальної дії нітроцелюлозним (бездимним) одноосновним порохом та здатною до хімічного перетворення шляхом швидкого згорання з ефектом вибуху при знаходженні її в замкнутому просторі.
Крім того, ОСОБА_3 з 2018 року за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , маючи умисел на незаконне зберігання бойових припасів, без передбаченого законом дозволу, зберігав у власному домоволодінні до вилучення працівниками поліції під час обшуку 22.03.2024 року бойові припаси в кількості 32 шт.
Відповідно до висновку вибухово-технічної експертизи № СЕ-19/121-24/8855-БЛ від 03.04.2024 року, вилучені 2 набої у ОСОБА_3 є боєприпасами бойовими гвинтівковими патронами калібру 7,62х54R, що призначені для стрільби з гвинтівок системи " ОСОБА_5 " та іншої нарізної вогнепальної зброї відповідного калібру та типорозміру патронника. Згідно висновку вибухово-технічної експертизи № СЕ-19/121-24/8855-БЛ від 03.04.2024 року, вилучені 30 набоїв є боєприпасами спортивно-мисливськими гвинтівковими патронами калібру 5,6 мм кільцевого запалення (22LR), призначеними для стрільби з нарізної мисливської та спортивної зброї відповідного калібру та типорозміру патронника.
У пред`явленому обвинуваченні ОСОБА_3 у судовому засіданні винним себе визнав повністю, щиро розкаявся Обвинувачений підтвердив факти викладені в обвинувальному акті. Просив суворо його не карати, врахувати, що він зробив для себе належні висновки.
Суд, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, оскільки проти цього не заперечували учасники судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумніви у добровільності їх позиції у суду відсутні. Окрім того , учасникам судового провадження роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Суд вважає доведеним, що обвинувачений вчинив зберігання вибухових речовин, бойових припасів без передбаченого законом дозволу. Тому його дії необхідно кваліфікувати за ч.1 ст.263 КК України.
При призначенні покарання суд враховує, що злочин передбачений ч.1 ст. 263 КК України є тяжким.
Відповідно до матеріалів кримінального провадження ОСОБА_3 , на обліку у лікарів психіатра і нарколога не перебуває. За місцем реєстрації характеризується посередньо, має родину та виховує сина.
Згідно ч.2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.
Слід зазначити, що при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного обвинуваченого, який визнається винним у вчиненні кримінального правопорушення, суди мають суворо дотримуватись вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, які пом`якшують та обтяжують його. З врахуванням роз`яснень, наведених в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання", призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
Визначаючи вид та міру покарання суд керується положеннями ст. 50 КК України, відповідно до якої покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.
Також, суд враховує фактичні обставини справи і тяжкість заподіяних злочином наслідків, дані про особу обвинуваченого, зокрема те, що до кримінальної відповідальності він раніше не притягувався.
Обставинами, які пом"якшують покарання, згідно зі ст.66 КК України , суд вважає те, що обвинувачений розкаявся у вчиненому, яке було висловлене у критичному ставленні до своєї протиправної поведінки, визнанні винуватості та готовності нести передбачену законом кримінальну відповідальність, сприянні суду в установленні дійсних обставин вчиненого кримінального правопопрушення. Обтяжуючих покарання обвинуваченого обставин судом не встановлено.
Відповідно до правових орієнтирів, визначених у ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Досягнення вказаної мети є однією з форм реалізації визначених у ч. 1 ст. 1 КК України, завдань Закону про кримінальну відповідальність, забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та громадської безпеки, довкілля, конституційного устрою України від кримінально-протиправних посягань, забезпечення миру і безпеки людства, а також запобігання кримінальним правопорушенням.
Беручи до уваги вказані обставини, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті, за якою кваліфіковано його дії.
Також, виходячи із мети та принципів права, справедливості й достатності обраного покарання, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, враховуючи тяжкість вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_3 , вищенаведені обставини справи, зокрема пом`якшуючі обставини, суд приходить до висновку, що його виправлення можливе без відбування покарання, і відповідно до ст.75 КК України, вважає за можливе звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк один рік та з покладенням відповідно до ч.1 ст.76 КК України обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Саме таке покарання, на думку суду, буде відповідати вимогам кримінального закону і є необхідним та достатнім для досягнення його мети.
Питання про речові докази та документи суд вирішить відповідно до ст.100 КПК України. Відповідно до вимог ч.2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтвердженні витрати на залучення експерта.
Керуючись ст.ст. 368-374 КПК України суд,-
Визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України.
Призначити ОСОБА_3 за ч.1 ст.263 КК України покарання у виді трьох років позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_3 від відбування покарання звільнити з випробуванням із встановленням іспитового строку один рік та з покладенням відповідно до ч.1 ст.76 КК України обов`язків періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Процесуальні витрати за проведення експертиз у сумі 4543,68 грн. стягнути з ОСОБА_3 на користь держави.
Речові докази по справі що передана на зберігання на склад Красноградського РВП ГУНП Харківської області -знищити.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до апеляційного суду Харківської області через Красноградський районний суд Харківської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому, потерпілому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Головуюча ОСОБА_1 .