Провадження № 1-кс/947/7127/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.05.2024 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі клопотання старшого слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) ТУ ДБР, розташованого у м. Миколаєві, ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_4 , про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000755 від 20.05.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, п. 1, ч. 2 ст. 115 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з клопотання про накладення арешту, Другим слідчим відділом (з дислокацією в місті Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні

№ 0000755 від 20.05.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, п. 1, ч. 2 ст. 115 КК України.

Досудовим розслідуванням установлено, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 НГУ від 24.01.2023 № 4о/с солдата ОСОБА_5 призначено на посаду старшого оператора 3-го протитанкового відділення протитанкового взводу батальйону оперативного призначення військової частини НОМЕР_1 НГУ.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 НГУ від 25.01.2023 № 25 ОСОБА_5 вважається таким, що приступив до виконання службових обов`язків за посадою старшого оператора 3-го протитанкового відділення протитанкового взводу батальйону оперативного призначення військової частини НОМЕР_1 НГУ.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про Національну Гвардію України» Національна гвардія України є військовим формуванням з правоохоронними функціями, що входить до системи Міністерства внутрішніх справ України і призначено для виконання завдань із захисту та охорони життя, прав, свобод і законних інтересів громадян, суспільства і держави від кримінальних та інших протиправних посягань, охорони громадської безпеки і порядку та забезпечення громадської безпеки, а також у взаємодії з правоохоронними органами - із забезпечення державної безпеки і захисту державного кордону, припинення терористичної діяльності, діяльності незаконних воєнізованих або збройних формувань (груп), терористичних організацій, організованих груп та злочинних організацій.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЗУ «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» правоохоронні органи - органи прокуратури, Національної поліції, служби безпеки, Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, Національне антикорупційне бюро України, органи охорони державного кордону, Бюро економічної безпеки України, органи і установи виконання покарань, слідчі ізолятори, органи державного фінансового контролю, рибоохорони, державної лісової охорони, інші органи, які здійснюють правозастосовні або правоохоронні функції.

Враховуючи вищевикладене, солдат ОСОБА_5 , проходячи військову службу на посаді оператора 3-го протитанкового відділення протитанкового взводу батальйону оперативного призначення військової частини НОМЕР_1 НГУ, відноситься до службових осіб правоохоронних органів.

Досудовим розслідуванням встановлено, що приблизно з 22:00 19.05.2024 ОСОБА_5 перебував у місці тимчасової дислокації військової частини НОМЕР_1 НГУ поблизу АДРЕСА_1 (більш точне місце дислокації зазначити неможливо у зв`язку із введенням на території України воєнного стану), де виконував свої службові обов`язки.

В подальшому, 20.05.2024 приблизно о 05 год. 30 хвилин, перебуваючи у будівлі штабу, де розташовані житлові та службові приміщення, які використовуються військовослужбовцями НГУ на території тимчасової дислокації військової частини НОМЕР_1 НГУ поблизу АДРЕСА_1 (більш точне місце дислокації зазначити неможливо у зв`язку із введенням на території України воєнного стану), у ОСОБА_5 раптово виник умисел, спрямований на умисне заподіяння смерті двом та більше особам, після чого останній вирішив його втілити за наступних обставин.

Так, ОСОБА_5 перебуваючи у приміщенні, обладнаному під спальні місця, маючого номер «9» на дверях будівлі штабу на території тимчасової дислокації військової частини НОМЕР_1 НГУ поблизу АДРЕСА_1 (більш точне місце дислокації зазначити неможливо у зв`язку із введенням на території України воєнного стану), будучі достовірно обізнаним, що у приміщенні сплять не менше 5 військовослужбовців НГУ, а саме: начальник групи радіозв`язку взводу зв`язку сержант ОСОБА_6 , радіотелеграфіст групи радіозв`язку взводу зв`язку солдат ОСОБА_7 , радіотелеграфіст групи радіозв`язку взводу зв`язку солдат ОСОБА_8 , водій - електрик групи радіозв`язку взводу зв`язку солдат ОСОБА_9 , начальник групи телекомунікаційних мереж та інформаційних систем взводу зв`язку головний сержант ОСОБА_10 , розуміючи суспільну небезпеку своїх дій, усвідомлюючи їх злочинні наслідки та бажаючи їх настання, застосував вибуховий пристрій, який по своїм характеристикам схожий на ручну протипіхотну оборонну гранату Ф1, шляхом від`єднання чеки від детонуючого пристрою та метання гранати у приміщення, де спали вищевказані військовослужбовці.

В наслідок дій ОСОБА_5 , ОСОБА_9 та ОСОБА_6 не отримали тілесні ушкодження, ОСОБА_10 отримав уламкові ушкодження лівої та правої гомілки не встановленого ступеня тяжкості, ОСОБА_7 отримав мінно-вибухову та акубаротравму не встановленого ступеня тяжкості, ОСОБА_8 отримав множинні уламкові ушкодження всього тіла не встановленого ступеня тяжкості.

Після вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_5 зник з місця події.

У межах досудового розслідування 20.05.2024 проведено огляд об`єктів, які вилучено лікарями КНП «Біляївська багатопрофільна лікарня» Біляївської міської ради з м`яких тканин правої та лівої гомілок військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 НГУ ОСОБА_10 , а саме: 5-ти металевих предметів, приблизним діаметром від 0,2 до 0,5 см, неправильної форми, схожих на уламки від вибухового пристрою, які поміщено до сейф-пакету S1032395.

20.05.2024 року на підставі постанови слідчого вилучене майно визнано речовими доказами в рамках означеного кримінального провадження.

З метою забезпечення збереження вилученого майна сторона обвинувачення звертається до слідчого судді з клопотанням про арешт майна.

Прокурор та слідчий у судове засідання не з`явилися, проте від прокурора надійшла заява про розгляд вказаного клопотання за його відсутності.

Дослідивши подане клопотання та долучені в його обґрунтування матеріали, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи.

У відповідності до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається, зокрема, з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправних шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Слідчим суддею встановлено, що органом досудового розслідування на теперішній час обґрунтовано здійснюється досудове розслідування в рамках кримінального провадження № 0000755 від 20.05.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, п. 1, ч. 2 ст. 115 КК України, що підтверджується долученими до даного клопотання матеріалами в сукупності.

Вилучене майно відповідає критеріям ч. 1 ст. 98 КПК України, так як може бути предметом кримінального правопорушення, містити на собі його сліди, та може містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Викладене підтверджується також постановою слідчого від 20.05.2024 року про визнання вилученого майна речовими доказами в рамках кримінального провадження.

Враховуючи наявність правових підстав для накладення арешту на вилучене майно, оскільки існує необхідність в забезпеченні його збереження, а також з метою забезпечення повного, всебічного розслідування кримінального провадження, зокрема, для проведення експертних досліджень та ряду слідчих дій, слідчий суддя приходить до переконання, що клопотання сторони обвинувачення підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 98, 170-173 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) ТУ ДБР, розташованого у м. Миколаєві, ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_4 , про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000755 від 20.05.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, п. 1, ч. 2 ст. 115 КК України задовольнити.

Накласти із забороною користування та розпорядження арешт на 5-ть металевих предметів, приблизним діаметром від 0,2 до 0,5 см, неправильної форми, схожих на уламки від вибухового пристрою.

Виконання ухвали покласти на старшого слідчого Другого слідчого відділу (з дислокаціє. у м. Одесі) ТУ ДБР, розташованого у м. Миколаєві, ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти діб з дня її проголошення до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1