ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.03.2024 Справа №607/598/24 Провадження №1-кп/607/37/2024

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря с/з ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002400 від 06 жовтня 2023 року про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Мелітополь Запорізької області, українця, громадянина України, із вищою освітою, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , та проживаючого в АДРЕСА_2 , раніше судимого, востаннє:

- вироком Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 24 листопада 2020 року за ч.2 ст.185, 70 ч.4 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 2 місяці. Звільнений умовно-достроково на підставі ухвали Вільнянського районного суду Запорізької області від 26.07.2021, на невідбутий строк покарання 6 місяців 13 днів,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

та прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

захисника адвоката ОСОБА_5

В С Т А Н О В И В:

24 лютого 2022 року Верховною радою України прийнято Закон України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні»» № 2102-ІХ, яким затверджено Указ Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», відповідно до якого в Україні введено воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року. Згодом Указами Президента України строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжено та на даний час скасовано не було.

Так, 06.10.2023, близько 09.30 год., у обвинуваченого ОСОБА_3 , який перебував на території залізничного вокзалу, що у місті Тернополі, на Привокзальному майдані 1, а саме у приміщенні вбиральні виник повторний злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, обвинувачений ОСОБА_3 в умовах воєнного стану, а саме 06.10.2023, близько 09.30 год., перебуваючи на території залізничного вокзалу, що у місті Тернополі, на Привокзальному майдані 1, а саме у приміщенні вбиральні, діючи з прямим умислом, з метою особистого незаконного збагачення, переслідуючи корисливий мотив, таємно, повторно, шляхом вільного доступу, переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає та його дії не будуть помічені сторонніми особами, взяв із умивальника, який знаходиться у зазначеній вбиральні вживаний мобільний телефон торговельної марки «Redmi» 10 моделі «22011119UY» об`ємом пам`яті 4/64 GB вартістю 4424 гривень 49 копійок.

Із викраденим майном, обвинувачений ОСОБА_3 , покинув приміщення вбиральні на території залізничного вокзалу, що у місті Тернополі, чим спричинив потерпілій ОСОБА_6 , матеріальну шкоду на суму 4424 гривень 49 копійок.

Вказаними діями обвинувачений ОСОБА_3 вчинив злочин, передбачений ч.4 ст.185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно в умовах воєнного стану.

Допитаний під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, визнав повністю, щиро розкаявся та в судовому засіданні вказав, що 06.10.2023, у ранковий час доби перебував на території залізничного вокзалу, що у місті Тернополі. В подальшому він зайшов у вбиральню, де на умивальну побачив мобільний телефон «Redmi», який знаходився без нагляду, а відтак переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає викрав його, після чого вийшов із зазначеного приміщення. В подальшому вказаний мобільний телефон він здав в ломбард, а кошти витратив на власні потреби. Просить суд врахувати його щире каяття, активне сприяння у розкритті злочину, добровільне відшкодування завданої шкоди потерпілій, а тому просить суворо його не карати.

Обвинувачений ОСОБА_3 , визнавши свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, за обставин, викладених у обвинувальному акті, повністю погодився зі всіма зібраними в процесі досудового розслідування доказами, що її підтверджують, відмовився від їх дослідження під час судового розгляду.

Суд, з`ясувавши думку учасників судового розгляду щодо визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню та порядку їх дослідження, згідно ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, з`ясувавши при цьому, чи правильно розуміють обвинувачений та інші учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку.

Таким чином, суд приходить до переконання про доведеність винуватості ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення та кваліфікує його дії за ч.4 ст.185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно в умовах воєнного стану.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, який раніше судимий за умисні корисливі злочини проти власності, думку потерпілої викладеної у поданій нею заяві, яка вказала, що завдана їй шкода відшкодована у повному обсязі, та у неї відсутні претензії будь-якого характеру до обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Зокрема до обставин, що пом`якшують покарання, суд відносить щире каяття, активне сприяння в розкритті кримінального правопорушення, добровільне відшкодування завданого збитку, відсутність претензій майнового характеру у потерпілої. Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченого суд не вбачає.

На підставі наведеного суд приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_3 слід призначити покарання у межах санкції статті обвинувачення, а саме у виді позбавлення волі. Водночас з врахуванням пом`якшуючих покарання ОСОБА_3 обставин, даних про його особу, суд вважає за можливе на підставі ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку та з метою забезпечення належної поведінки обвинуваченого у період його дії на нього слід покласти передбачені п. п. 1, 2 ч. 1, п.2 ч.3 ст. 76 КК України обов`язки, які на думку суду будуть необхідні і достатні для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень у майбутньому.

Запобіжний захід застосований до ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою згідно ухвали Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01 березня 2024 року зі строком дії до 29 квітня 2024 року, у зв`язку із звільненням обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, суд вважає, слід скасувати, звільнивши обвинуваченого з-під варти в залі суду.

Окрім цього суд вважає, що речові докази у кримінальному провадженні, а саме, коробку від мобільного телефону марки ««Redmi» 10 22011119 Carboon Gray 4 GB ROM», яка знаходиться у сейф пакеті WAR1333205, що належить потерпілій ОСОБА_6 та перебуває у камері зберігання речових доказів Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області, слід повернути власнику майна, у відповідності до ст.100 КПК України, після набрання вироком законної сили.

У кримінальному провадженні є процесуальні витрати за проведення судової товарознавчої експертизи №СЕ-19/120-23/11052-ТВ від 19.10.2023 в сумі 956,00 грн., які суд вважає, слід стягнути з ОСОБА_3 в користь держави, оскільки такі витрати виникли при проведенні експертного дослідження в межах даного кримінального провадження.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити йому за даним кримінальним правопорушенням покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку на 1 (один) рік.

Згідно п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Контроль за поведінкою засудженого ОСОБА_3 покласти на орган пробації за місцем проживання засудженого.

Запобіжний захід застосований до ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою згідно ухвали Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01 березня 2024 року зі строком дії до 29 квітня 2024 року скасувати, звільнивши засудженого з-під варти з зали суду.

Речовий доказ, коробку від мобільного телефону марки ««Redmi» НОМЕР_1 Carboon Gray 4 GB ROM», яка знаходиться у сейф пакеті WAR1333205, що належить потерпілій ОСОБА_6 та перебуває у камері зберігання речових доказів Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області - повернути власнику майна ОСОБА_6 , після набрання вироком законної сили.

Стягнути із ОСОБА_3 процесуальні витрати за проведення судової товарознавчої експертизи №СЕ-19/120-23/11052-ТВ від 19.10.2023 в сумі 956,00 дев`ятсот п`ятдесят шість) грн., в користь держави.

Вирок може бути оскаржений до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не подано. У разі її подання вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Головуючий суддяОСОБА_1