Провадження № 1-кп/243/562/2024
Справа № 243/1717/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2024 року

Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів у системі EasyCon на підставі наказу № 29 про впровадження дистанційної роботи Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 10 травня 2022 року, кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0000087 від 22 лютого 2024 року за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Ярова Краснолиманського району Донецької області, громадянина України, українця, неповнолітніх дітей та непрацездатних осіб на утриманні не має, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого -

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 358 та ч. 4 ст. 358 КК України,

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 наприкінці серпня 2023 року, перебуваючи за місцем свого проживання: АДРЕСА_2 , достовірно знаючи, що посвідчення водія є офіційним документом, оскільки містить зафіксовану на матеріальному носії інформацію, яка підтверджує чи посвідчує певні події, явища або факти, які спричинили чи здатні спричинити наслідки правового характеру, порядок видачі якого передбачений «Положенням про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України під 08.05.1993р. №340 (в редакції постанов Кабінету Міністрів України від 02.06.2021р. №580), а форма та реквізити - затвердженні постановою Кабінету Міністрів України від 31.01.1992 р. №47 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 30.06.2021р. №665) з метою незаконного набуття права на керування транспортними засобами категорії «В», вирішив підробити та використовувати посвідчення водія.

Реалізуючи свої злочинні наміри, ОСОБА_3 по телефону зв`язався із невстановленою досудовим розслідуванням особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, контактні дані якої відшукав за допомогою мережі Інтернет за відповідним оголошенням щодо сприяння у виготовленні підроблених документів, та за винагороду у розмірі 3 000 грн. домовився із нею щодо спільного виготовлення підробленого посвідчення водія.

Потім ОСОБА_3 , діючи умисно, за попередньою змовою із вказаною невстановленою слідством особою, безпосередньо виконав частину об`єктивної сторони кримінально-караного діяння, пов`язаного із підробленням офіційних документів, надавши (повідомивши) цій особі свої анкетні дані, які необхідно було зазначити при підробленні документу, а також, використовуючи можливості мобільного телефону, переслав свою фотокартку та зразок свого підпису.

Після цього, невстановленою під час слідства особою, поштовим переказом ТОВ «Нова Пошта», підроблене посвідчення серії - НОМЕР_1 від 30.08.2023, категорії «В» на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , було відправлене останньому на поштове відділення Нової пошти №1 у м. Святогірську по вул. Шевченка, 71, в якому ОСОБА_3 отримав його для подальшого використання.

Такі дії обвинуваченого підпадають під ознаки кримінального правопорушення, кримінальна відповідальність за яке передбачена ч. 3 ст. 358 КК України підроблення посвідчення (офіційного документу), яке видається установою, яка має право видавати такий документ, яке надає право, з метою використання його підроблювачем, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Крім того, продовжуючи свою протиправну діяльність, ОСОБА_3 , 22 лютого 2024 року в денний час доби рухався за кермом автомобіля марки «ВАЗ 21061» зеленого кольору, державний номерний знак НОМЕР_2 з с. Дробишеве Лиманського району Донецької області до м. Святогірськ Донецької області.

В зазначений день та час, проїжджаючи АЗС «Азімут», яка розташована за адресою: Донецька область, Краматорський район, м. Святогірськ, вул. Курортна, буд. 16, ОСОБА_3 , перебуваючи за кермом автомобіля марки «ВАЗ 21061» зеленого кольору, державний номерний знак НОМЕР_2 , був зупинений працівниками поліції ВП № 4 Краматорського РУП ГУНП в Донецької області, у зв`язку з тим, що транспортний засіб марки «ВАЗ 21061» зеленого кольору мав зовнішні ознаки автомобіля, який перебуває у розшуку за Бахмутським РВП ГУНП в Донецькій області.

Після чого, 22 лютого 2024 року приблизно о 12 год. 10 хв., реалізовуючи свій кримінально-протиправний умисел направлений на використання завідомо підробленого документа посвідчення водія, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, ОСОБА_3 на законну вимогу працівнику поліції ВП № 4 Краматорського РУП ГУНП в Донецької області пред`явив останньому посвідчення водія серії НОМЕР_1 на своє ім`я, яке відповідно до висновку судової технічної експертизи документів №СЕ-19/113-24/1167-ДД від 26 лютого 2024 року, не відповідає аналогічним бланкам документів, які знаходяться в офіційному обігу, таким чином ОСОБА_3 використав завідомо підроблений документ.

Такі дії обвинуваченого підпадають під ознаки кримінального правопорушення, кримінальна відповідальність за яке передбачена ч. 4 ст. 358 КК України використання завідомо підробленого документа.

В підготовчому судовому засіданні учасники розгляду кримінального провадження не заперечували проти здійснення розгляду даного кримінального провадження в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів за допомогою програмного забезпечення «EasyCon».

Під час досудового розслідування кримінального провадження, внесеного 22 лютого 2024 року до ЄРДР за № 0000087, 04 березня 2024 року між підозрюваним ОСОБА_3 та прокурором Слов`янської окружної прокуратури Донецької області ОСОБА_4 була укладена угода про визнання винуватості та скріплена підписами сторін.

За умовами угоди, уточненої в ході підготовчого судового засідання, які зафіксовані у журналі судового засідання, сторони домовились про таке:

Підозрюваний ОСОБА_3 під час досудового слідства беззастережно визнав свою винуватість в інкримінованому йому діянні та зобов`язується надати стороні обвинувачення достовірну та повну інформацію, що стосується всіх обставин цього кримінального провадження, сприяти досудовому слідству у кримінальному провадженні, а також беззастережно визнати обвинувачення в обсязі пред`явленої підозри у судовому провадженні, з`являтися за першим викликом до суду, слідчого, прокурора.

З урахуванням обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, які відобразились у щирому каятті, повному визнанні ОСОБА_3 своєї вини у скоєнні кримінального правопорушення, активної допомоги під час проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні а також відсутності обтяжуючих обставин кримінального правопорушення, сторони погоджуються на призначення покарання ОСОБА_3 :

за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України, у вигляді обмеження волі на строк 2 роки;

за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, у вигляді обмеження волі на строк 1 рік;

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України призначити остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді 2(двох) років обмеження волі.

Відповідно до вимог ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання з випробуванням, з встановленням відповідного іспитового строку.

Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні винуватим у скоєнні кримінального правопорушення визнав себе повністю, щиро розкаявся, свої права, передбачені ст. 474 КПК України розуміє.

Обвинувачений ОСОБА_3 та прокурор в судовому засіданні заявили, що вони цілком розуміють наслідки угоди, укладення угоди є добровільним і не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж передбачені в угоді.

Суд переконався, що обвинувачений розуміє свої права, передбачені КПК України, зокрема ст. 474 КПК України, у добровільності укладання сторонами угоди і, що угода не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, обіцянок, дії будь-яких інших обставин ніж ті, які передбачені в угоді. Узгоджені сторонами вид і міра покарання не є такими, що не відповідають ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, разом з цим, судом з`ясовано, що він цілком розуміє наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, наслідки її невиконання, відповідно ст. 476 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Захисник ОСОБА_5 у судовому засіданні ствердила, що була присутня при ініціюванні угоди, вважає, що укладення угоди не суперечить інтересам підзахисного.

Судом вислухані показання обвинуваченого та оглянуті представлені в підготовче судове засідання матеріали кримінального провадження з метою перевірки угоди про визнання винуватості на відповідність нормам КПК та КК України, за якими суд встановив, що умови угоди, не суперечать вимогам КПК України, оскільки вона укладена у провадженні щодо нетяжкого злочину за ч. 3 ст. 358 КК України, та кримінального проступку за ч. 4 ст. 358 КК України відповідає вимогам ст. 472 КПК України, не суперечить вимогам КК України, оскільки обставини, викладені в ній відповідають матеріалам справи, дії обвинуваченого кваліфіковано вірно за ч. 3 ст. 358 КК України, тобто підроблення посвідчення (офіційного документу), яке видається установою, яка має право видавати такий документ, яке надає право, з метою використання його підроблювачем, вчинене за попередньою змовою групою осіб, та за ч. 4 ст. 358 КК України, тобто використання завідомо підробленого документа в редакції, яка діяла на час вчинення кримінального правопорушення. Узгоджене покарання відповідає особі обвинуваченого, та вимогам ст. 58 Конституції України, оскільки відповідає санкції частини статті, яка діяла на момент вчинення обвинуваченим правопорушень, умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободі чи інтереси сторін або інших осіб, укладення угоди було добровільним, про що свідчать як особисті підписи обвинуваченого в угоді, так і його пояснення в судовому засіданні, обвинувачений має можливість виконувати взяті на себе угодою зобов`язання, підстави для визнання винуватості є дійсними.

Дослідивши представлені в підготовче судове засідання матеріали кримінального провадження, враховуючи, що 04 березня 2024 року обвинувачений ОСОБА_3 та прокурор під час досудового розслідування досягли угоди про визнання винуватості, підписали її в присутності захисника, при цьому ОСОБА_3 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення за вказаних обставин, між ним та прокурором була досягнута домовленість про призначення ОСОБА_3 покарання за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених за ч. 3 ст. 358 КК України у виді 2 років обмеження волі, за ч. 4 ст. 358 КК України у виді 1 року обмеження волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки, із застосуванням ст. 75 КК України, звільнити від відбування покарання з випробуванням, з встановленням відповідного іспитового строку, а тому суд вважає, що справу можливо розглянути відповідно до положень ч. 2 ст.473, ч. 4 ст. 474 КПК України.

Суд приходить до переконання, що угоду належить затвердити, а ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 358 КК України, тобто у підробленні посвідчення (офіційного документу), яке видається установою, яка має право видавати такий документ, яке надає право, з метою використання його підроблювачем, вчинене за попередньою змовою групою осіб, та за ч. 4 ст. 358 КК України, тобто у використанні завідомо підробленого документа, та призначити покарання, обумовлене угодою про визнання винуватості.

Щодо розв`язання питання про розподіл процесуальних витрат, суд виходить з таких міркувань.

Згідно із представленими копіями процесуальних рішень, експертів було залучено відповідно до вимог ст. 243 КПК України на підставі постанови СД ВП №4 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області.

Відповідно до довідки про витрати на проведення експертизи № СЕ-19/113-24/1167-ДД від 26 лютого 2024 року, витрати на проведення експертизи у кримінальному провадженні становлять 1893 грн. 20 коп..

Відповідно до ст. 118 КПК України, процесуальні витрати зокрема складаються із витрат, пов`язаних із залученням експертів.

В ст. 243 КПК України зокрема зазначається, що сторона обвинувачення залучає експерта за наявності підстав для проведення експертизи.

Статтею 122 КПК України передбачений порядок здійснення оплати витрат, пов`язаних із залученням потерпілих, свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів.

Аналіз вказаної статті дозволяє дійти висновку, що законодавець у вказаній статті зазначає коло осіб, на яких за певних умов покладається обов`язок на покриття процесуальних витрат під час проведення кримінального провадження як під час досудового розслідування так і судового слідства.

За змістом ст. 122 КПК України, яка передбачає залучення стороною обвинувачення експертів спеціалізованих державних установ здійснюється за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділяються цим установам з державного бюджету.

Відповідно ст. 124 КПК України, яка передбачає розподіл процесуальних витрат, у разі ухвалення обвинувального вироку, суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

З огляду на викладене, з врахуванням вимог ст. 124 КПК України, суд вважає, що з обвинуваченого слід стягнути в прибуток держави процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта у розмірі 1893 грн. 20 коп..

Крім цього, суд, з врахуванням положень ч. 4 ст. 174 КПК України, вважає необхідним скасувати арешт майна.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до норм ст. 100 КПК України.

Цивільний позов у справі не заявлений.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 не обирався.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 368, 370, 473, 474, 475, 476 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Угоду про визнання винуватості від 04 березня 2024 року, укладену між прокурором Слов`янської окружної прокуратури Донецької області ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за № 0000087 від 22 лютого 2024 року- затвердити.

Визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України.

Призначити ОСОБА_3 покарання:

за ч. 3 ст. 358 КК України у виді 2 (двох) років обмеження волі,

за ч. 4 ст. 358 КК України у виді 1(одного) року обмеження волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді 2(двох) років обмеження волі.

Застосувати до ОСОБА_3 ст. 75 КК України, і відповідно положень наведеної статті кримінального закону звільнити засудженого ОСОБА_3 від відбуття покарання, призначеного по даному вироку з випробуванням та іспитовим строком 1 (один) рік.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Відповідно до ч. 3 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 додатковий обов`язок не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Заходи забезпечення кримінального провадження відносно ОСОБА_3 не застосовувалися та не обиралися.

Накладений згідно із ухвалою слідчого судді Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 26 лютого 2024 року арешт на посвідчення водія з серійним номером НОМЕР_1 , на ім`я ОСОБА_3 - скасувати.

Речові докази по справі:

посвідчення водія з серійним номером НОМЕР_1 , на ім`я ОСОБА_3 - після вступу вироку в законну силу зберігати в матеріалах кримінального провадження внесеному до ЄРДР за 0000087 від 22 лютого 2024 року.

Процесуальні витрати на залучення експерта на проведення судової технічної експертизи документів на загальну суму 1893 грн. (одна тисяча вісімсот дев`яносто три) 20 коп. стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Слов`янський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Згідно із ч. 4 ст. 394 КПК України, вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним про визнання винуватості може бути оскаржений в апеляційному порядку:

обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених ч.4, 6, 7 ст.474 КПК України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди; прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди, затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 364 КПК України угода не може бути укладена.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, захиснику та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Вирок складено у єдиному екземплярі у нарадчій кімнаті.

Головуючий-суддя: ОСОБА_1