Справа № 638/6389/24
Провадження № 1-в/638/267/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2024 року Дзержинський районний суд м. Харкова:

у складі головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду подання начальника Шевченківського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_3 про звільнення від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання вироку суду відносно засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,-

ВСТАНОВИВ:

08.04.2024 року до Дзержинського районного суду м. Харкова надійшло подання начальника Шевченківського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_3 про звільнення від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання вироку суду відносно засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Подання обґрунтовано тим, що вироком Київського районного суду м. Харкова від 15.03.2021 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджений за частиною 2 статті 15, частиною 1 статті 185 Кримінального кодексу України до покарання у виді 80 годин громадських робіт. Вирок набрав законної сили 22.06.2021 року та 08.02.2022 року надійшов до Шевченківського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області з Салтівського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області для виконання за територіальністю. 18.02.2022 року засуджений прибув до уповноваженого органу з питань пробації, де йому було у повному обсязі роз`яснено порядок та умови відбування покарання у виді громадських робіт, а також наслідки за їх ухилення. У зв`язку із тим, що станом на 18.02.2022 року уповноважений орган з питань пробації не отримав Рішення Харківської міської ради Харківської області щодо погодження переліку об`єктів, на яких планується у 2022 році виконання громадських робіт для засуджених та осіб, притягнутих до адміністративної відповідальності, засуджений не отримав направлення для відпрацювання покарання за викором Київського районного суду м. Харкова від 15.03.2021 року. З огляду на це, засудженому було надано виклик на 11.03.2022 року для отримання направлення на об`єкт затверджений Рішенням Харківської міської ради Харківської області для відбування покарання у виді громадських робіт. Проте, у зв`язку із введенням воєнного стану на території України, засуджений ОСОБА_4 був змушений покинути Україну та повернутись до ОСОБА_5 , що підтверджується інформацією наданої Головним центром обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України, згідно якої 01.03.2022 року ОСОБА_4 виїхав за межі України. За допомогою месенджера «Ватсап» та «Телеграм» із засудженим постійно проводились бесіди профілактичного характеру, направлені на недопущення скоєння з його боку повторних правопорушень, а також наголошувалось на необхідності відбути покарання у виді громадських робіт за вироком Київського районного суду м. Харкова від 15.03.2021 року. У зв`язку із чим, засуджений не відбув покарання, до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався. Строк виконання вироку Київського районного суду м. Харкова від 15.03.2021 року сплив 22.06.2023 року.

У судове засідання представник Шевченківського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області не з`явився, причину неявки не повідомив, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином.

Прокурор Шевченківської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_6 надала до суду заяву, в якій просила відмовити у задоволенні подання, оскільки органом пробації не вжито всіх можливих дій задля виконання засудженим покарання згідно вироку суду, не звернувся до уповноваженого державного органу з повідомленням про невиконання особою вироку суду та просила справу розглянути без застосування аудіо та відео фіксації.

Засуджений ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, причину неявки не повідомив, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином.

Відповідно до частини 4 статті 539 КПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.

Суд, розглянувши подання, дослідивши матеріали особової справи засудженого, оглянувши матеріали судового провадження, оцінивши надані докази, дійшов наступного висновку.

Відповідно до частини 1 статті 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 80 КК України, особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано протягом двох років - у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі.

Згідно частиною 3 статті 80 КК України, перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені пунктами 1-3 частини першої цієї статті, подвоюються.

Відповідно до частини 4 статті 80 КК України, перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у частинах першій та третій цієї статті, засуджений вчинить новий злочин. Обчислення давності в цьому випадку починається з дня вчинення нового злочину.

Стаття 80 КК України передбачає нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та встановлює імперативні строки, сплив яких є безумовною підставою для звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання.

За таких обставин застосування статті 80 КК України передбачає дослідження та встановлення судом терміну, протягом якого обвинувальний вирок не виконувався, збігу строку давності його виконання та факту ухилення засудженим від його відбування, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності.

Правова природа вказаного виду звільнення від відбування призначеного покарання зумовлюється одностороннім обов`язком держави примусово реалізувати через спеціально уповноважені нею органи призначене особі покарання протягом певних строків. Особа, засуджена до певного виду покарання, не несе правового обов`язку застосовувати право обмеження, які входять до його змісту, сама до себе, це виключна одностороння компетенція спеціальних державних органів, які виконують покарання. Водночас засуджений до певного виду покарання не може перебувати в потенційному очікуванні виконання покарання невизначений проміжок часу, у зв`язку із чим законодавчо встановлюються імперативні строки, сплив яких припиняє наявні між державою і засудженою особою кримінальні правовідносини, а отже, унеможливлює виконання покарання.

Вказані положення свідчать, що держава втрачає право на виконання призначеного засудженому покарання лише у тих випадках, коли засуджений своєю поведінкою не перешкоджав процедурі його виконання.

Отже, застосування статті 80 КК України передбачає дослідження та встановлення судом трьох умов інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку: закінчення зазначених у статті 80 КК України строків; не ухилення засудженого від відбування покарання; невчинення протягом встановлених частинами 1, 3 статті 80 КК України строків нового злочину.

Перебіг строку давності виконання обвинувального вироку починається з дня набрання чинності вироком суду.

Як вбачається з вироку Київського районного суду м. Харкова від 15.03.2021 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджено за частиною 1 статті 15, частиною 1 статті 185 Кримінального кодексу України та призначено покарання у вигляді 80 годин громадських робіт.

Вирок суду набрав законної сили 22.06.2021 року.

18.02.2022 року засуджений з`явився до уповноваженого з питань пробації Шевченківського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області та надав пояснення.

Крім цього, матеріалами особової справи також підтверджено, що засуджений в телефонному режимі зв`язувався із уповноваженим із питань пробації, неодноразово з`являвся за викликом.

Інформацією, наданою Головним центром обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України встановлено, що ОСОБА_4 01.03.2022 року перетнув державний кордон України у пункті пропуску Малі Селменці.

Крім цього, із засудженим постійно проводили в телефонному режимі бесіди, в яких останній повідомляв про своє місце знаходження у батьків в ОСОБА_5 .

Довідкою про судимість підтверджується, що ОСОБА_7 до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався.

З матеріалів подання та особової справи вбачається, що засудженим призначене вироком суду покарання не виконано.

Вирішуючи питання про наявність чи відсутність в діях обвинуваченого ухилення від виконання вироку суду, суд виходив з наступного.

Ухилення від відбування покарання як підстава для зупинення строків давності виконання обвинувального вироку встановлюється за чітко регламентованою законодавством процедурою, та вирішується виключно судом, оскільки ухилення засудженого від сплати штрафу, відповідно до частини 1 статті 389 КК України, є кримінальним правопорушенням.

Отже, особа, визнається такою, що ухиляється від відбування покарання лише за наявності обвинувального вироку.

Відомостей щодо притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого статтею 389 КК України (ухилення засудженого від сплати штрафу), матеріали провадження не містять та суду не надано.

Під ухиленням від відбування покарання розуміють умисні дії або бездіяльність засудженого, спрямовані на невиконання покарання.

Таким чином, єдиною та безумовною підставою для визнання особою такою, що ухиляється від виконання покарання, призначеного їй за вироком суду, є лише наявність обвинувального вироку суду, яким особа буде визнана винною саме в ухиленні від відбування покарання.

Наявність лише факту невиконання засудженим призначеного покарання сам по собі не свідчить про ухилення від відбування цього покарання.

Відповідно до частини 1 статті 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові ВСУ №5-324кс15 від 24.12.2015р.

З огляду на викладене, в матеріалах провадження відсутні дані про ухилення засудженого від відбування покарання, призначеного вироком суду, а відтак, відсутні підстави для зупинення перебігу строку виконання обвинувального вироку і застосування частини третьої статті 80 КК України, висновки суду з цього приводу не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи обставину, що засуджений за період з 15.03.2021 року до кримінальної відповідальності не притягувався, факт ухилення від виконання вироку суду не доведено, засуджений не відбув покарання у зв`язку із обставинами, які не залежали від волі засудженого, суд вважає, що строки виконання вироку, визначені статтею 80 КК України, закінчились, а тому наявні обставини для звільнення засудженого від відбування покарання у зв`язку зі спливом строку давності виконання обвинувального вироку.

Керуючись ст.80 КК України, ст.537, 539 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Подання начальника Шевченківського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_3 про звільнення від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання вироку суду відносно засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання у вигляді 80 годин громадських робіт, призначеного вироком Київського районного суду м. Харкова від 15.03.2021 року за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 15, частиною 1 статті 185 Кримінального кодексу України, у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом семи днів з дня її оголошення.

Головуючий суддя: