ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/1026/24
Провадження №1-кс/477/450/24
УХВАЛА

про арешт майна

29 квітня 2024 року місто Миколаїв

Слідчий суддя Жовтневого районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві клопотання прокурора Миколаївської окружної прокуратури ОСОБА_3 внесене у кримінальному провадженні №0000038 від 20 квітня 2024 року про арешт тимчасово вилученого майна

ВСТАНОВИВ:

26 квітня 2024 року прокурор Миколаївської окружної прокуратури ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді в межах кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000038 від 20 квітня 2024 року із клопотанням про арешт тимчасово вилученого 20 квітня 2024 року в ході огляду місця події майна, а саме посвідчення водія, серії НОМЕР_1 , видане 03 жовтня 1996 року органом ДАІ МВС-УВС на ім`я ОСОБА_4 , із встановлення заборони користуватися, розпоряджатися цим майном.

В обґрунтування поданого клопотання вказує, що 20 квітня 2024 року до чергової частини ВП №4 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області надійшло повідомлення поліцейського УПП в Миколаївській області про те, що цього ж дня, на блок-посту « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що розташований по автодорозі М14, під час перевірки посвідчення водія, серії НОМЕР_1 , видане 03 жовтня 1996 року органом ДАІ МВС-УВС, що надано ОСОБА_4 встановлено, що вказане посвідчення водія містить ознаки підроблення.

За даним фактом сектором дізнання ВП №4 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області було розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000038 від 20 квітня 2024 року, за ознаками кримінального проступку, передбаченого частиною четвертою статті 358 КК України.

20 квітня 2024 року в ході огляду місця події на ділянці місцевості на автодорозі М-14, біля с. Капустине Миколаївського району Миколаївської області вилучено посвідчення водія, серії НОМЕР_1 , видане 03 жовтня 1996 року органом ДАІ МВС-УВС на ім`я ОСОБА_4 , яке упаковано до сейф пакету WAR1123216.

Постановою від 20 квітня 2024 року вказане вище посвідчення водія, визнано речовим доказом та приєднано до матеріалів кримінального провадження.

Огляд проводився як невідкладний захід з метою виявлення ознак кримінального правопорушення та запобігання подальшого знищення речових доказів, які були виявлені під час огляду.

Враховуючи, що вилучене під час огляду місця події від 20 квітня 2024 року посвідчення водія, серії НОМЕР_1 , видане 03 жовтня 1996 року органом ДАІ МВС-УВС є об`єктом кримінального правопорушення та може зберігати сліди вчиненого кримінального правопорушення, та містити інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час розслідування кримінального правопорушення, є об`єктом кримінально протиправних дій, тобто містить ознаки речового доказу, прокурор звернувся з вказаним клопотання про накладення арешту.

У судове засідання прокурор ОСОБА_3 не з`явився, подавши до суду заяву у якій просив вказане клопотання розглянути за його відсутності.

ОСОБА_4 , як власник вилученого майна, в судове засідання не з`явився, не повідомивши суд про причини неявки.

У зв`язку неявкою учасників, фіксування судового засідання аудіо та відео технічними пристроями запису не здійснювалося.

Перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, приходжу до висновку, що клопотання підлягає задоволенню.

Згідно витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, 20 квітня 2024 року до Реєстру внесено відомості про кримінальне провадження №0000038 з попередньою кваліфікацією кримінального правопорушення за частиною четвертою статті 358 КК України за фактом використання ОСОБА_4 посвідчення водія з ознаками підробки.

В ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_4 , керуючи транспортним засобом «КІА ОРТІМА», 20 квітня 2024 року був зупинений працівниками поліції на блок-посту « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що розташований на 147 км автодороги М14 та в ході перевірки наданих документів, що підтверджують право керування транспортним засобом, виявлено, що надане ним посвідчення водія, серії НОМЕР_1 , видане 03 жовтня 1996 року органом ДАІ МВС-УВС має ознаки підробки.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_4 пояснив, що вказане посвідчення водія, ним було отримано після проходження відповідного навчання та складання іспитів.

Цього ж дня, на підставі добровільної згоди ОСОБА_4 , в період часу з 16.40 години по 17.10 годину дізнавачем СД ВП №4 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області проведено огляд місця події, в ході якого вилучено посвідчення водія, серії НОМЕР_1 , видане 03 жовтня 1996 року органом ДАІ МВС-УВС на ім`я ОСОБА_4 .

Постановою дізнавача СД ВП №4 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області від 22 квітня 2024 року у кримінальному провадженні №0000038 від 20 квітня 2024 року призначено судово-технічну експертизу документа, об`єктом якої є вилучене 20 квітня 2024 року посвідчення водія, серії НОМЕР_1 , видане 03 жовтня 1996 року органом ДАІ МВС-УВС.

Згідно постанови про визнання речовими доказами від 20 квітня 2024 року, посвідчення водія, серії НОМЕР_1 , видане 03 жовтня 1996 року органом ДАІ МВС-УВС на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0000038 від 20 квітня 2024 року.

З метою збереження речових доказів, прокурор ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді із клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, шляхом направлення клопотання засобами поштового зв`язку.

Вирішуючи клопотання в межах заявлених вимог та відповідно до наданих стороною обвинувачення доказів, слідчий суддя виходить з такого.

Главою 3 Кримінального процесуального кодексу України унормовано визначення та порядок набуття процесуального статусу сторонами та іншими учасниками кримінального провадження, а також обсяг їх прав та обов`язків.

Зокрема параграфом 5 Глави 3 КПК України визначаються особливості процесуального статусу інших учасників кримінального провадження, до яких законодавцем віднесено і третю особу, щодо майна якої вирішується питання про арешт.

Так, нормами статті 64-2 КПК України визначено, що третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, може бути будь-яка фізична або юридична особа, наведений перелік прав та обов`язків такої особи, а також визначені обставини, що обумовлюють набуття особою відповідного процесуального статусу.

В свою чергу, порядок застосування заходів забезпечення кримінального провадження і зокрема арешту майна визначений положеннями Глав 10 та 17 КПК України.

Згідно вимог частини першої статті 100 Кримінального процесуального кодексу України, речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження, або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 170-174 КПК України, тобто, крім випадків, коли на речовий доказ буде накладено арешт.

Відповідно до пункту 1, 4 частини другої статті 167 Кримінального процесуального кодексу України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей, тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди, або набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення.

За змістом статті 170 КПК України арешт майна може передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його. Частиною другою цієї ж статті передбачена можливість накладення слідчим суддею арешту на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 КПК України.

Згідно з частиною другою статті 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен врахувати:1) правову підставу для арешту майна; 2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; 3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; 4) наслідки арешту майна для інших осіб; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідно до частини другої статті 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно частини четвертої статті 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню.

Відповідно до обставин вчинення кримінального правопорушення, вбачається, що документи виявлені та вилучені 20 квітня 2024 року у ході огляду місця події відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 КПК України.

Зокрема посвідчення водія, серії НОМЕР_1 , видане 03 жовтня 1996 року органом ДАІ МВС-УВС на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , містить відомості щодо причетності останнього до вчинення кримінального правопорушення. Належність вилучених речей останньому підтверджується матеріалами провадження.

Таким чином, для забезпечення доказової бази в кримінальному провадженні, доведенні обставин, які відповідно до статті 91 Кримінального процесуального кодексу України підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, наявні підстави для накладення арешту на вищевказане майно.

Враховуючи викладене та те, що вилучене посвідчення водія, серії НОМЕР_1 від 03 жовтня 1996 року є речовим доказом у кримінальному провадженні, слідчий суддя вважає, що застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, є виправданим і необхідним у даному кримінальному провадженні, оскільки сприятиме досягненню мети щодо швидкого, повного та неупередженого досудового розслідування, а також запобігатиме настанню будь-яких негативних наслідків, в тому числі приховування та знищення майна, а тому з метою забезпечення кримінального провадження, запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення або перетворення тимчасово вилученого майна, задовольняє клопотання прокурора про арешт майна.

На підставі викладеного, керуючись статтями 167, 170-173, 175, 372 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на майно, яке тимчасово вилучене 20 квітня 2024 року в ході огляду місця події, а саме на посвідчення водія, серії НОМЕР_1 , видане 03 жовтня 1996 року органом ДАІ МВС-УВС на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , із встановленням заборони всім без виключення особам користуватися та розпоряджатися цим майном.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

СЛІДЧИЙ СУДДЯ ОСОБА_5