Справа №712/4813/23
Провадження №1-кп/712/265/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2024 року м.Черкаси

Соснівський районний суд м. Черкаси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

представника потерпілих ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора про зміну запобіжного заходу з домашнього арешту в нічний час доби на тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000126 від 03.11.2022, за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.161, ч.2 ст.436-2, ч.3 ст.436-2 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Соснівського районного суду м.Черкаси перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.161, ч.2 ст.436-2, ч.3 ст.436-2 КК України.

26.06.2024 на адресу суду надійшло клопотання прокурора Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_3 про зміну запобіжного заходу з домашнього арешту в нічний час доби на тримання під вартою.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання та вказав, що під час судового провадження установлено, що обвинувачений ОСОБА_7 продовжує вчиняти злочини, у яких обвинувачується, чим повторно встановлено та підтверджено ризик, передбачений п.5 ч.1 ст.177 КК України. Так, установлено, що в рамках кримінального провадження №0001183 від 09.04.2024, зареєстрованого Черкаським районним управлінням поліції ГУНП в Черкаській області за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.161 КК України, 19.06.2024 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні вказаного злочину (повідомлення про підозру додається). Про чергову підозру прокурору стало відомо 25.06.2024 після отримання з УСБУ в Черкаській області повідомлення про підозру від 19.06.2024. Крім того, установлено, що вказаний злочин знову вчинено в м. Черкаси, перебуваючи під запобіжним заходом у вигляді домашнього арешту в нічний час доби. Відповідно до вказаного повідомлення про підозру умисні дії обвинуваченого знову спрямовані на розпалювання релігійної ворожнечі та ненависті, а також образу почуттів громадян у зв`язку з їхніми релігійними переконаннями. Зазначені дії обвинуваченим вчиняються у непростий для держави та суспільства час. Також, прокурор вказав, що продовжують існувати інші ризики, які були підставою обрання та продовження запобіжного заходу.

За вказаних обставин, прокурор, з посиланням на п.4 ч.2 ст.183 КПК України, вважає, що до ОСОБА_7 необхідно застосувати більш суворий запобіжний захід тримання під вартою, оскільки раніше обраний запобіжний захід - домашній арешт в нічний час доби не забезпечив належну процесуальну поведінку обвинуваченого. Застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не суперечить вимогам ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу та вчинення ОСОБА_7 інкримінованих йому злочинів набуває особливо небезпечного характеру в період війни. Також, прокурор просить визначити заставу у розмірі 746 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 2 млн. 2 тис. грн. Відповідний розмір застави прокурор обґрунтовує тим, що на праві власності у ОСОБА_7 перебував житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , в якому він продовжує проживати, та автомобіль Toyota Land Cruiser Prado, який також не вибув з його користування. Вказане майно було «відчужене» після проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_7 , у зв`язку з чим у сторони обвинувачення є сумніви щодо реальності операцій з відчуження майна. На думку прокурора, у даному випадку, застава у меншому розмірі не здатна забезпечити виконання покладених обов`язків на особу, яка обвинувачується у вчиненні тяжкого та нетяжких злочинів проти миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку і розпалюванні релігійної ворожнечі.

Представник потерпілих та потерпілий ОСОБА_5 підтримали клопотання прокурора про зміну запобіжного заходу, вказавши, що нині продовжують існувати ризики, які були підставою обрання та продовження запобіжного заходу. Представник потерпілих зазначив, що обвинувачений продовжує вчиняти злочини, у яких обвинувачується; за останні шість місяців він втретє отримує повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень за ст.160 КК України. Представник потерпілих вважає, що більш м`який запобіжних захід не здатен запобігти встановленим ризиками (в т.ч. вчиненню інших кримінальних правопорушень).

Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисники заперечували проти задоволення клопотання прокурора про зміну запобіжного заходу.

ОСОБА_7 зазначив, що злочини він не вчиняв, і нову кримінальну справу щодо нього сфабриковано, вказавши, що нині Українська Православна Церква зазнає утисків, та гоніння в країні. Останню підозру отримав за проповідь, в якій захищав своїх прихожан, яких вигнали з ОСОБА_10 , і які моляться в підвалі. Додатково, обвинувачений зазначив, що він здійснює правозахисну діяльність щодо захисту Української Православної Церкви, та її вірян. Зокрема, він є правозахисником, що співпрацює в ООН; такого статусу набуває людина яка хоча би раз виступила в ООН.

Захисник ОСОБА_8 , який діє в інтересах ОСОБА_7 , в судовому засіданні, заперечував проти задоволення клопотання прокурора про зміну запобіжного заходу, та зазначив, що таке клопотання не відповідає вимогам ст.200 КПК України, з огляду на те, що відсутні нові обставини, які виникли після винесення попередньої ухвали суду про продовження запобіжного заходу від 29.05.2024; ще в квітні 2024 року прокурору мало було відомо про кримінальне провадження №0001183 від 09.04.2024. Захисник зазначив, що ОСОБА_7 раніше не судимий, обов`язки покладені на нього при застосуванні раніше обраного запобіжного заходу, виконує належним чином, від органів досудового розслідування чи суду не переховується, у розшуку не перебуває. Прокурором не доведено, що нині діючий запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час доби недостатній для забезпечення дієвості даного кримінального провадження. Захисник вказав, що ані за тяжкістю покарання за інкримінований злочин за новою підозрою (ч.2 ст.161 КК України), ані за іншими переліченими в ст.183 КПК України ознаками, обвинувачений не підпадає під критерії застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Захисник ОСОБА_8 також зазначив, що встановлення розміру застави 746 прожиткових мінімумів для працездатних осіб є необґрунтованим та суперечить положенням ч.5 ст.182 КПК України, де визначено розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні нетяжкого та тяжкого злочинів.

Захисник ОСОБА_9 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання прокурора про зміну запобіжного заходу, вказавши, що прокурор не вказав, де і за яких обставин він отримав копію повідомлення про підозру у кримінальному провадженні №0001183 від 09.04.2024, яку він долучає до клопотання; прокурор не додає дозволу на розголошення відомостей досудового розслідування від слідчого або від прокурора у вищевказаному кримінальному провадженні. Щодо посилань прокурора на повідомлення ОСОБА_7 про підозру 19.06.2024, захисник вказав на принцип презумпції невинуватості, закріплений в ст.62 Конституції України. Наявність іншого кримінального провадження відносно митрополита не можу бути підставою для зміни запобіжного заходу на тримання під вартою.

Заслухавши учасників судового провадження, вивчивши матеріали справи, судом встановлено таке.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 29.05.2024 задоволено клопотання прокурора; продовжено обвинуваченому ОСОБА_7 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час доби, а саме з 23 год. 00 хв. до 05 год. 00 хв. наступного дня, строком на 60 днів з 29 травня 2024 року по 27 липня 2024 року, включно.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.200 КПК України прокурор, слідчий за погодженням з прокурором має право звернутися в порядку, передбаченому статтею 184 цього Кодексу, до слідчого судді, суду із клопотанням про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування, зміну або покладення додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу, чи про зміну способу їх виконання.

У клопотанні про зміну запобіжного заходу обов`язково зазначаються обставини, які: 1) виникли після прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу; 2) існували під час прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу, але про які слідчий, прокурор на той час не знав і не міг знати.

Судом встановлено, що слідчим відділом Черкаського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001183 від 09.04.2024 за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.161 КК України. В рамках даного кримінального провадження 19.06.2024 слідчим, за погодженням з прокурором, ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.161 КК України.

Кримінальне правопорушення за ч.2 ст.161 КК України передбачає покарання у виді штрафу від п`ятисот до тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк від двох до п`яти років, з позбавленням права обіймати певні

Відповідно до ст.12 КК України вказане кримінальне правопорушення відноситься до нетяжких злочинів.

Суд скептично оцінює доводи прокурора про те, що повідомлення про підозру від 19.06.2024 є підставою для зміни запобіжного заходу в даному кримінальному провадженні на найсуворіший запобіжний захід (тримання під вартою), та зазначає наступне.

Згідно з ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Вичерпний перелік підстав застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначено у ч.2 ст.183 КПК України та розширеному тлумаченню не підлягає. Так, відповідно до п.4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» №3477-IV від 23.02.2006 передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Згідно з положенням ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканність можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке, можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

При розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п. 80 рішення Європейського Суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»).

У кримінальному провадженні №0001183 від 09.04.2024 за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.161 КК України, в якому 19.06.2024 ОСОБА_7 повідомлено про підозру, останній підозрюється у вчиненні нетяжкого злочину. В рамках даного кримінального провадження на стадії досудового розслідування ухвалою слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 27.05.2024 до підозрюваного ОСОБА_7 було застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Суд враховує, що за весь час даного судового провадження обвинувачений не допускав неявок у судові засідання, не ухилявся та не переховувався від суду. Судом також не встановлено порушення обвинуваченим обов`язків перебування на домашньому арешті, що могли потягнути зміну запобіжного заходу.

Суд надає оцінку особі обвинуваченого, який раніше не судимий, має постійне місце реєстрації та проживання, має постійну зайнятість, є митрополитом Черкаським та Канівським Української Православної Церкви, має науковий ступінь професора та є викладачем у Київській духовній академії і семінарії, має статус правозахисника Організації Об`єднаних Націй.

Доводи сторони захисту щодо порушення порядку отримання прокурором Повідомлення про підозру суд не приймає до уваги та зазначає, що вони не спростовують обставин, якими прокурор обґрунтовує своє клопотання.

З урахуванням практики Європейського Суду з прав людини, суд зазначає, що для того, щоб позбавлення свободи можна було вважати не свавільним у розумінні пункту 1 статті 5 Конвенції, застосування такого заходу має бути необхідним за конкретних обставин (див. рішення від 27 лютого 2007 р. у справі "Нештак проти Словаччини" (Neљќбk v. Slovakia), заява № 65559/01, п. 74, від 14 жовтня 2010 р. у справі "Хайредінов проти України" (Khayredinov v. Ukraine), заява № 38717/04, п. 2728 "Нечипорук і Йонкало проти України" (nechiporuk and yonkalo v. Ukraine) від 21 квітня 2011 року, п. 196), поміщення під варту відповідно до статті 5 § 1 Конвенції повинно відповідати принципу пропорційності (див. справу Ladent v. Poland, заява № 11036/03, п. 55, ЕСПЧ 2008 ... (витяги)).

Надавши оцінку доводам клопотання прокурора про зміну запобіжного заходу, враховуючи обставини та характер кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_7 , санкції інкримінованих статей, з урахуванням даних про особу обвинуваченого, суд вважає, що зміна запобіжного заходу ОСОБА_7 та застосування до нього виняткового та найсуворішого запобіжного заходу не буде пропорційним втручанням у свободу та особисту недоторканість та не відповідатиме завданням статті 2 КПК України, а тому клопотання прокурора про зміну запобіжного заходу залишає без задоволення.

При цьому, суд вважає, що стороною обвинувачення не доведено обставини, які дають підстави для висновків, що інші запобіжні заходи, окрім тримання під вартою, не зможуть запобігти встановленим ризикам та не забезпечать виконання ОСОБА_7 покладених на нього процесуальних обов`язків.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.27, 177, 181, 193, 194, 200, 372, 395 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання прокурора про зміну запобіжного заходу з домашнього арешту в нічний час доби на тримання під вартою відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня проголошення.

Суддя ОСОБА_1