ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 липня 2024 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

Головуючого: ОСОБА_1

Суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі

судового засідання ОСОБА_4

за участю сторін судового провадження:

прокурора ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_6 , діючої в інтересах ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Першотравневого районного суду м. Чернівців від 05 липня 2024 року у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за № 0000779, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Першотравневого районного суду м. Чернівці від 05.07.2024 р. задоволено клопотання слідчого та застосовано до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Чернівці, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , фактично проживаючого в АДРЕСА_2 , не працюючого, одруженого, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, в силу ст.89 КК України раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.2 ст.307 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, а саме до 02 вересня 2024 р. включно.

Одночасно для забезпечення виконання ОСОБА_7 обов`язків, передбачених КПК України, визначено запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 242 240 грн.

У разі внесення застави покладено на підозрюваного ОСОБА_7 окремі обов`язки, а саме, які передбачені п. 1-3 ст.194 КПК України.

На вказане рішення слідчого суду захисник адвокат ОСОБА_6 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді районного суду від 05.07.2024 р і ухвалити нову ухвалу, якою обрати її підзахисному запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, або визначити заставу в розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Вважає, що слідчим, прокурором не доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, оскільки вони не підтверджені доказами.

Зазначає, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які свідчать про те, що більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК

ЄУНС : 725/6308/24

НП:11-сс/822/208/24 Головуючий у І інстанції: ОСОБА_8

Категорія: в порядку ст. 309 КПК України Доповідач: ОСОБА_1

України.

На думку апелянта визначена слідчим суддею застава є занадто великою для підозрюваного та яка не відповідає його особі.

Заслухавши суддю-доповідача, який доповів зміст оскаржуваного рішення та доводи апеляційної скарги, прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити рішення слідчого судді суду першої інстанції без змін, дослідивши матеріали справи та обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів доходить такого.

Положеннями ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції перевіряє судові рішення суду першої інстанції у межах апеляційної скарги.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Частиною 1 статті 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжних заходів є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим, покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування чи/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

У відповідності до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно зі ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Колегія суддів вважає, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчого, слідчим суддею дотримані в повному обсязі, а доводи захисника, викладені в апеляційній скарзі, є необґрунтованими.

Так, апеляційним судом встановлено, що слідчим відділенням Чернівецького РУП ГУНП у Чернівецькій області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000779 від 15.02.2024 р. за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263 , ч.2 ст.307 КК України.

04.07.2024 р. ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.2 ст.307 КК України.

У межах цього кримінального провадження слідчий звернувся до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , за наслідками розгляду якого постановлено оскаржувану ухвалу.

Матеріали, додані до клопотання та які були предметом розгляду слідчим суддею, свідчать про те, що оголошена ОСОБА_7 підозра за ч.1 ст.263 та ч.2 ст. 307 КК України є обґрунтованою, та в апеляційній скарзі така не оскаржується, а тому колегія суддів, керуючись вимогами ст. 404 КПК України, не наводить доводів на підтвердження тих обставин, які ніким не оспорені.

Що стосується ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, то такі знайшли своє підтвердження у суді апеляційної інстанції при перевірці ухвали слідчого судді та об`єктивно існують.

Так, існує ризик того, що ОСОБА_7 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки він обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, які відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких, серед яких за вчинення одного кримінального правопорушення передбачено безальтернативне покарання у виді позбавлення волі до десяти років з конфіскацією майна.

Оцінюючи вищевказане, апеляційний суд враховує практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), відповідно до якої тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Крім того, існує ризик вчинення іншого кримінального правопорушення підозрюваним, оскільки ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні двох тяжких корисливих злочинах, один з яких містить декілька епізодів, а також враховується те, що підозрюваний раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, а тому є підстави вважати, що він може вчинити новий злочин, пов`язаний з незаконним обігом наркотичних засобів чи незаконним збутом бойових припасів.

За таких обставин, існування вказаних ризиків в сукупності з даними про особу підозрюваного вказують на наявність підстав для застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

На переконання колегії суддів, жоден більш м`який запобіжний захід, в тому числі домашній арешт на даний момент не буде достатнім для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, а тому слідчий суддя обґрунтовано застосував до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Що стосується доводів апелянта про те, що слідчим не надано доказів на підтвердження ризиків, зазначених у клопотанні, то такі є безпідставними, оскільки ризиком, у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Тобто, доведеність ризиків не передбачає фактичне вчинення конкретних дій особою, спрямованих на створення перешкод у кримінальному провадженні, оскільки оцінці підлягає наявність вірогідності вчинення таких дій.

Посилання захисника на те, що підозрюваний являється особо з інвалідністю та має на утриманні двох неповнолітніх дітей, враховані апеляційним судом, проте такі не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали слідчого судді, оскільки не спростовують висновки суду про обґрунтованість висунутої підозри та існування ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.

Що стосується розміру застави, то такий визначено у відповідності до ст.182 КПК України, з урахуванням обставин кримінального правопорушення, тяжкості вчинення даних кримінальних правопорушень, даних про особу підозрюваного та ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу.

При цьому, колегія суддів зазначає, що саме такий розмір застави, здатен забезпечити виконання ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні тяжких злочинів, покладених на нього обов`язків.

На думку колегії суддів, вказаний розмір застави не є непомірним для підозрюваного, жодним чином не порушує його права, та є достатнім і необхідним для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків на даному етапі досудового розслідування.

За таких обставин, підстав для скасування рішення слідчого судді немає, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Істотних порушень вимог Кримінального процесуального кодексу України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст.177, 183, 194, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів Чернівецького апеляційного суду з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_6 , діючої в інтересах ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Першотравневого районного суду м. Чернівці від 05.07.2024 р., якою застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без змін.

Ухвала апеляційного суду є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий підпис ОСОБА_1

Судді підпис ОСОБА_2

підпис ОСОБА_3

Виготовлено з автоматизованої

системи документообігу суду:

суддя Чернівецького

апеляційного суду ( ОСОБА_1 )

(10.07.2024р. дата засвідчення копії)