Справа № 156/726/24
Провадження № 1-кс/156/1/24
У Х В А Л А

про задоволення заяви про самовідвід судді

02 липня 2024 року сел. Іваничі

Суддя Іваничівського районного суду Волинської області ОСОБА_1 , розглянувши заяву про самовідвід головуючого судді ОСОБА_2 у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000162 від 09 лютого 2024 року, про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.126-1, 390-1 Кримінального кодексу України,

в с т а н о в и в :

У провадженні судді Іваничівського районного суду Волинської області ОСОБА_2 перебуває кримінальне провадження №0000162 про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.126-1, 390-1 Кримінального кодексу України.

25 червня 2024 року суддя ОСОБА_2 у вказаному кримінальному провадженні заявив самовідвід, який мотивував тим, що обвинуваченим у вказаному кримінальному провадженні є ОСОБА_3 , обвинувачення якого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України ґрунтується, зокрема на обставинах, які були встановлені Іваничівським районним судом Волинської області під час розгляду справи про адміністративне правопорушення №156/1077/23 та викладені у постанові від 23 листопада 2023 року, якою ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП. Розгляд вказаної справи про адміністративне правопорушення проводився ОСОБА_2 як суддею, внаслідок чого ним були досліджені і оцінені докази, які у подальшому будуть предметом дослідження під час розгляду вказаного кримінального провадження. За вказаних обставин, з метою недопущення сумнівів у його неупередженості як судді при розгляді кримінального провадження, суддя ОСОБА_2 заявив собі самовідвід.

Відповідно до ч.3 ст.81 КПК України при розгляді відводу має бути вислухана особа, якій заявлено відвід, якщо вона бажає дати пояснення, а також думка осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні. Питання про відвід вирішується в нарадчій кімнаті вмотивованою ухвалою судді.

Особи, які беруть участь у кримінальному провадженні, та суддя ОСОБА_2 були повідомлені про день, час та місце судового розгляду заяви, проте в судове засідання не з`явилися.

Враховуючи положення ст.81 та ч.4 ст.107 КПК України, суддя вважає за можливе провести розгляд заяви без участі учасників провадження, а також без фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, в частині, необхідній для правильного вирішення заявленого самовідводу, суддя дійшов такого висновку.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25 червня 2024 року, обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000162 про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.126-1, 390-1 Кримінального кодексу України, перебуває на розгляді судді Іваничівського районного суду Волинської області ОСОБА_2 .

Згідно з обвинувальним актом у вказаному кримінальному провадженні, обвинуваченим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України, є ОСОБА_3 , при цьому таке обвинувачення ґрунтується, зокрема, на обставинах, які були встановлені Іваничівським районним судом Волинської області під час розгляду справи про адміністративне правопорушення №156/1077/23 та викладені у постанові від 23 листопада 2023 року, якою ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП.

Як слідує з доданої до заяви про самовідвід постанови Іваничівського районного суду Волинської області від 23 листопада 2023 року у справі №156/1077/23, розгляд цієї справи про адміністративне правопорушення здійснював суддя Іваничівського районного суду Волинської області ОСОБА_2 , який досліджував докази, надавав таким оцінку і які у подальшому будуть предметом дослідження під час розгляду вказаного кримінального провадження.

Згідно з ч.1 ст.21 КПК України кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.

У п.1 ст.6 Конвенції зазначено «Кожен має право на справедливий… розгляд його справи… незалежним і безстороннім судом…, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення».

Європейський суд у своїх рішеннях у справах «Мироненко і Мартенко проти України» (рішення від 10 грудня 2009 року), «Білуха проти України» (рішення від 09 листопада 2006 року), «Рудніченко проти України» (рішення від 11 липня 2013 року) вказав на те, що наявність безсторонності має визначатися, для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

У постанові Касаційного кримінального суду Верховного суду України від 13 грудня 2018 року у справі № 552/4932/17 (провадження № 51-5235 км 18) суд констатував наявність підстав для відводу судді, який розглядав справу за обвинуваченням особи у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, попередньо розглянувши та визнавши зазначену особу винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП. Під час розгляду даної справи суддя з`ясовував питання пов`язані із подіями і стосунками, які передували подіям кримінального провадження. Надалі у вироку, суддя аналізував показання потерпілого і свідків аналогічні наведеним у рішенні в адміністративній справі, ухваленим тим же суддею. Тобто, суддя сформував свою думку про події та стосунки між особами під час розгляду адміністративної справи і не відступив від неї при розгляді кримінального провадження. Верховний Суд України уважав, що у даному випадку мало місце порушення п.4 ч.1 ст.75 КПК України та пункту 1 ст.6 Конвенції.

З урахуванням викладеного, суддя вважає, що вищевказані обставини можуть викликати сумніви щодо неупередженості та об`єктивності судді ОСОБА_2 під час розгляду кримінального провадження №0000162, оскільки під час розгляду даного кримінального провадження суддя ОСОБА_2 має з`ясовувати питання, пов`язані з подіями, що були предметом розгляду у справі про адміністративне правопорушення відносно обвинуваченого та стосунками між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 які передували подіям кримінального провадження.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.75 КПК України суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Згідно ч.1 ст.80 КПК України за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя зобов`язаний заявити самовідвід. За цими ж підставами йому може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч.5 ст.80 КПК України відвід повинен бути вмотивованим.

Підпунктом 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів від 19 травня 2006 року, схвалених резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН №2006/23 від 27 липня 2006 року, визначено, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Відповідно до практики ЄСПЛ (рішення від 09 листопада 2006 року у справі «Білуха проти України», рішення від 28 жовтня 1999 року у справі «Ветштан проти Швейцарії») важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід або бути відведений.

Крім того, ЄСПЛ у справі «Сокуренко і Стригун проти України» вказує, що справедливим в розумінні ст.6 Конвенції може вважатися тільки такий суд, який діє незалежно від будь-яких обставин особистого (людського) чи іншого плану, є безстороннім та безпристрасним, тобто, при абсолютній відсутності обставин, які можуть викликати сумніви в об`єктивності та неупередженості судді.

Враховуючи вищевикладене, задля запобігання порушень п.4 ч.1 ст.75 КПК України та п.1 ст.6 Конвенції суддя вважає, що заява судді Іваничівського районного суду Волинської області ОСОБА_2 про самовідвід підлягає до задоволення.

Згідно ч.2 ст.82 КПК України у разі задоволення заяви про відвід (самовідвід) судді, який здійснює судове провадження одноособово, справа розглядається в тому самому суді іншим суддею.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.76, 81, 82, 372 КПК України, п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, - суддя

п о с т а н о в и в :

Заяву судді Іваничівського районного суду Волинської області ОСОБА_2 про самовідвід у кримінальному провадженні № 0000162 (№156/726/24, 1-кп/156/69/24) про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.126-1, 390-1 Кримінального кодексу України, - задовольнити.

Кримінальне провадження № 0000162 (№156/726/24, 1-кп/156/69/24) про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.126-1, 390-1 Кримінального кодексу України, передати до канцелярії Іваничівського районного суду Волинської області для повторного визначення автоматизованою системою документообігу суду головуючого судді в порядку ст.35 КПК України, який буде здійснювати розгляд даного кримінального провадження по суті.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1