Справа № 216/4802/23
провадження 1-кп/216/298/24
УХВАЛА

іменем України

(повний текст)

14 червня 2024 року місто Кривий Ріг

Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника - адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №7 кримінальне провадження №0000048 від 18.04.2023 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 309 Кримінального кодексу України,

в с т а н о в и в:

Ухвалою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26.07.2023 призначено підготовче судове засідання у зазначеному кримінальному провадженні.

1.20.10.2023 року, 27.10.2023 року, 08.12.2023 року обвинуваченим у своїх письмових заявах заявлені клопотання про відвід прокурору Криворізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_6 від участі в кримінальному провадженні № 0000048 від 18.04.2022 року. Як на підстави для відводу, обвинувачений посилався на те, що прокурор демонструє відверту упередженість до учасників процесу, крім того перебуває в судовому засіданні не в форменому одязі.

Крім того, обвинуваченим у письмовій заяві від 08.12.2023 року заявлене клопотання про відвід прокурору Криворізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_7 . Як на підстави для відводу, обвинувачений посилався на те, що прокурор демонструє відверту упередженість до учасників процесу, перебуває в судовому засіданні не в форменому одязі, ним суду подане клопотання про ухвалення рішення про закритий судовий розгляд вказаного кримінального провадження, з чим обвинувачений не погоджується.

До того ж, 22.12.2023 року обвинуваченим подано письмову заяву про відвід прокурорам Криворізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_3 від участі в кримінальному провадженні № 0000048 від 18.04.2022 року., оскільки постанова про зміну групи прокурорів у вказаному кримінальному провадженні не засвідчена належним чином, не має печатки, в судовому засіданні 08.12.2023 року її суду подано невідомою особою у цивільному одязі, до того ж прокурори перебувають у судових засіданнях не в форменому одязі.

Вказані обставини відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 77 КПК України є іншими обставинами, які виключають сумнів у неупередженості прокурора.

Суд, розглянувши заяви та матеріали справи дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 37 КПК України прокурор, який здійснюватиме повноваження у конкретному кримінальному провадженні, визначається керівником відповідного органу прокуратури після початку досудового розслідування. У разі необхідності керівник органу прокуратури може визначити групу прокурорів, які здійснюватимуть повноваження прокурорів у конкретному кримінальному провадженні, а також старшого прокурора такої групи, який керуватиме діями інших прокурорів. Ч. 2 ст. 37 КПК України передбачено, що прокурор здійснює повноваження прокурора у кримінальному провадженні з його початку до завершення. Здійснення повноважень прокурора в цьому самому кримінальному провадженні іншим прокурором можливе лише у випадках, зазначених ч. ч. 4, 5 ст. 36, ч. 3 ст.37, ч. 3 ст.313, ч. 2 ст. 341 КПК України.

Статтею 77 КПК України передбачено перелік підстав для відводу прокурора. Даний перелік є вичерпним. Відповідно до частини 5 ст. 80 КПК України відвід повинен бути вмотивованим.

Для відводу прокурора необхідно обґрунтувати наявність обставин, які об`єктивно можуть вказувати на можливу упередженість. Обставини, які були покладені в основу заяви про відвід, повинні бути доведеними. Відвід повинен бути вмотивований, з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу. Якщо він не вмотивований, це є підставою для відмови у його задоволенні.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, зокрема в рішеннях у справах «Нечипорук і Йонкало проти України», «Білуха проти України», особиста безсторонність та неупередженість особи, яка виконує функції держави, презумується, поки не надано доказів протилежного. Доказами протилежного є переконливі факти порушення безсторонності, тобто факти, які дають підстави для обґрунтованого побоювання прийняття упередженого рішення.

Положення про класні чини працівників органів прокуратури України, затверджені постановою Верховної Ради 06.11.1991, якою передбачено, що працівники органів прокуратури, які мають класні чини, під час виконання службових обов`язків носять формений одяг, втратила чинність 25.09.2019.

Тому доводи сторони захисту щодо обов`язку прокурора перебувати в судовому засіданні в форменому одязі не заслуговують на увагу та одночасно не є підставою для відводу.

Під час розгляду заяв обвинуваченого ОСОБА_4 про відвід не знайшли підтвердження факти та підстави заявленого відводу прокурорам, відсутні аргументи і докази, які підтверджують наявність підстав для відводу в кримінальному провадженні № 0000048 від 18.04.2022.

Обставини, які були покладені в основу заяви та передбачені ст. 77 КПК України відсутні, інших обставин, які б викликали сумнів в необ`єктивності та неупередженості прокурорів не встановлено.

Таким чином, суд вважає, що прокурори Криворізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_3 належним чином наділені повноваженнями прокурора у кримінальному провадженні №0000048 від 18.04.2022. Обставин, які викликають обґрунтовані сумніви в їх неупередженості судом не встановлені, у зв`язку з чим, вказані заяви про відвід не підлягають задоволенню.

2. 08.12.2023 року, 22.12.2023 року, 17.05.2024 року обвинуваченим у своїх письмових заявах заявлений відвід судді ОСОБА_1 , який обґрунтований тим, що існують обставини, які виключають участь судді у розгляді зазначеного кримінального провадження, які викликають сумнів в його неупередженості, а саме те, що суддя продовжує розгляд кримінального провадження, не вирішивши його відвід, який був заявлений обвинуваченим раніше, перебуває в злочинному зговорі з прокурорами, секретарем судового засідання ОСОБА_2 та захисником обвинуваченого - адвокатом ОСОБА_5 . Крім того, 20.10.2023 року, він організував та реалізував за допомогою озброєних невстановлених осіб побиття обвинуваченого, представників та журналістів, які перебували в залі судового засідання, через що присутнього при розгляді кримінального провадження громадянина ОСОБА_8 визнали потерпілим. Тому, суддя повинен заявити собі самовідвід.

Суд, вивчивши матеріали заяви дійшов висновку про відсутність підстави для відводу судді з огляду на наступне.

05.09.2023 суддею Центрально-Міського районного суд м. Кривого Рогу ОСОБА_9 було постановлено ухвалу, згідно з якою відмовлено у задоволенні заяви обвинуваченого ОСОБА_4 про відвід судді ОСОБА_1 , заявленого у письмовій заяві обвинуваченого від 05.09.2023 року під час підготовчого судового засідання у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000048 від 18.04.2023 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

23.10.2023 суддею Центрально-Міського районного суд м. Кривого Рогу ОСОБА_9 було постановлено ухвалу, згідно з якою відмовлено у задоволенні заяв обвинуваченого ОСОБА_4 про відвід судді ОСОБА_1 , заявлених у письмових заявах обвинуваченого від 04.10.2023 р., 20.20.2023 р. під час підготовчих судових засідань у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000048 від 18.04.2023 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

10.11.2023 суддею Центрально-Міського районного суд м. Кривого Рогу ОСОБА_10 було постановлено ухвалу, за якою відмовлено у задоволенні заяви обвинуваченого ОСОБА_4 про відвід судді ОСОБА_1 , заявленого у письмовій заяві обвинуваченого від 27.10.2023 року під час підготовчого судового засідання у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000048 від 18.04.2023 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

Чинний КПК містить перелік обставини (підстав), що виключають участь судді в кримінальному провадженні (ст. 75 КПК). За цими підставами судді може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні (ч. 2 ст. 80 КПК).

Якщо повторно заявлений відвід має ознаки зловживання правом на відвід з метою затягування кримінального провадження, суд, який здійснює провадження, має право залишити таку заяву без розгляду (ч. 4 ст. 81 КПК).

Оскільки у кримінальному провадженні №0000048 від 18.04.2023 обвинуваченим ОСОБА_4 подано разом 7 письмових заяв про відвід судді ОСОБА_1 , то заявлені клопотання обвинуваченого про відвід цього ж судді від 08.12.2023 р., 22.12.2023 р., 17.05.2024 р., разом оголошені у судовому засіданні 14.06.2024 року, слід вважати повторно заявленим відводом, у тому значенні, яке випливає з ч. 4 ст. 81 КПК.

Розв`язуючи питання, чи має зазначений відвід ознаки зловживання правом, суд зазначає про таке.

КПК не містить окремого положення, яке б містило визначення зловживання процесуальними правами. Водночас, як неодноразово наголошував у своїх рішеннях Верховний Суд, заборона зловживання процесуальними правами є загальноправовим принципом і поширюється на всі види судочинства (ухвала від 07.02.2022 у справі № 266/108/22, від 07.11.2022 у справі № 757/9655/22-к, та ін.).

У постанові Вищого спеціалізованого суду України від 17.10.2014 № 11 «Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення» зазначається, що оцінюючи поведінку учасників кримінального провадження, слід враховувати існування випадків зловживання процесуальними правами. Водночас слід враховувати, що використання процесуальних прав, зокрема, заявлення клопотань, скарг, не може розцінюватися як перешкоджання здійсненню провадження, за винятком випадків, коли йдеться про зловживання правом.

Заборона зловживання правами закріплена у ст. 17 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція). У розвиток цієї загальної заборони у ст. 35 Конвенції наводяться критерії прийнятності, серед яких зловживання правом на подання заяви до ЄСПЛ є самостійною підставою для визнання неприйнятною індивідуальної заяви. Як наслідок - позбавлення суб`єктивного права на звернення до ЄСПЛ, що певним чином є заходом відповідальності заявника. У свою чергу, критерії зловживання правом визначаються не в Конвенції, а в рішеннях ЄСПЛ. Встановлення наявності зловживання правом ЄСПЛ в кожному конкретному випадку вирішує виходячи із прецедентів, які загалом сформували систему випадків зловживання правом.

З урахуванням можливості використання практики ЄСПЛ як джерела права в Україні, вважаю, що такі підходи у питанні протидії процесуальним зловживанням мають бути сприйняті і у судовій практиці України.

Як свідчить відповідна судова практика, серед найпоширеніших видів зловживань учасниками кримінального провадження своїми процесуальними правами є дії, що полягають у повторному поданні заяви про відвід за відсутності інших підстав або нових обставин чи доказів щодо упередженості судді (рішення Верховного Суду: від 06.12.2021 у справі № 756/4855/17; від 14.12.2022 у справі № 127/9564/17; від 24.11.2020 у справі № 127/2318/18; від 06.11.2019 у справі № 300/474/17).

В численних клопотаннях про відвід, заявлених обвинуваченим ОСОБА_4 , як підстава для відводу судді ОСОБА_1 , зазначено про те, що під час проведення підготовчого провадження у справі ним допущені дії та ухвалені рішення, які дають підстави для висновків про упередженість судді.

На переконання судді такі підстави для відводу є тотожними та зводяться до незгоди сторони захисту з процесуальними рішеннями судді щодо того чи іншого юридичного питання, які вже зазначалися обвинуваченим у його заявах від 05.09.2023 р., 04.10.2023 р.,20.10.2023 р., 27.10.2023 р., які були предметами досліджень в ухвалах суду від 05.09.2023 р., 23.10.2023 р., 10.11.2023 р., за якими у задоволенні вказаних заяв обвинуваченого було відмовлено.

За таких обставин, повторно заявлений обвинуваченим ОСОБА_4 відвід судді з мотивів, викладених у його письмових заявах від 08.12.2023 р., 22.12.2023 р., 17.05.2024 р., які разом оголошені у судовому засіданні 14.06.2024 року, не містить інших обставин, які б вказували на існування підстав для відводу судді ОСОБА_1 , а отже мають ознаки зловживання правом на відвід з метою затягування кримінального провадження, тому вказані клопотання слід залишити без розгляду.

3. Крім того, обвинувачений ОСОБА_4 у своїх письмових заявах від 04.10.2023 р., 20.10.2023 р., 27.10.23 р., 08.12.2023 р., заявив клопотання про відвід секретаря судового засідання. Клопотання обґрунтував тим, що секретар судового засідання мала неналежний зовнішній вигляд, поводилась зухвало, повідомила, що хоче відібрати особисті документи у учасників судового розгляду, але своє посвідчення та наказ про призначення на посаду секретаря судового засідання надати відмовилась.

Згідно ч. 1 ст. 79 КПК України спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, експерт, секретар судового засідання не мають права брати участі в кримінальному провадженні та відводяться за підставами, передбаченими частиною першою статті 77 цього Кодексу, з тим обмеженням, що їх попередня участь у цьому кримінальному провадженні як спеціаліста, представника персоналу органу пробації, перекладача, експерта і секретаря судового засідання не може бути підставою для відводу.

КПК містить перелік обставини (підстав), що виключають участь секретаря судового засідання в кримінальному провадженні (ст. 77 КПК). Вищенаведений перелік підстав для відводу секретаря судового засідання є вичерпним.

Відповідно до ч. 5 ст. 80 КПК України, відвід повинен бути вмотивованим.

Не може бути підставою для відводу заява, яка містить лише припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними, допустимими, достовірними й достатніми доказами. Відвід має бути вмотивований і в ньому неодмінно мають бути наведені аргументи, а до самої заяви долучені відповідні докази, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Надаючи оцінку обґрунтованості заяв про відвід, суд дійшов висновку, що в заявах про відвід не зазначено фактів прояву секретарем судового засідання ОСОБА_2 , на яку йдеться посилання у поданих письмових заявах, поведінки, яка б свідчила про її упередженість чи небезсторонність у цій справі, а до заяви не додано доказів на підтвердження відповідних обставин.

З огляду на наведене суд вважає, що викладені в клопотанні доводи про існування підстав для відводу секретаря судового засідання є непереконливими, оскільки не викликають обґрунтованих сумнівів в їх неупередженості та об`єктивності.

За встановлених обставин суд дійшов висновку, що в задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про відвід секретаря судового засідання ОСОБА_2 від участі її у кримінальному провадженні № 0000048 від 18.04.2022 року, викладених у письмових заявах від 04.10.2023 р., 20.10.2023 р., 27.10.23 р., 08.12.2023 р., слід відмовити за їх необґрунтованістю.

4. 20.10.2023 року, 27.10.2023 року, 08.12.2023 року обвинувачений ОСОБА_4 подав суду клопотання про відвід захисника, адвоката ОСОБА_5 (за призначенням) від участі в кримінальному провадженні № 0000048 від 18.04.2022 року. Як на підстави для відводу, обвинувачений посилався на те, що судом не врахований вільний вибір обвинуваченим захисника відповідно до ст. 59 КК України, захиснику ОСОБА_5 не вручена ухвала про його призначення для захисту обвинуваченого ОСОБА_4 . Крім того, не узгоджує свою позицію з обвинуваченим, а постійно виступає проти його аргументів, підтримуючи злочинні дії сторони обвинувачення та суду.

Особа, якій заявлено відвід - захисник ОСОБА_5 у вирішенні вказаного питання поклався на розсуд суду, пославшись на те, що з матеріалами судового кримінального провадження він до початку розгляду ознайомився.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши думку учасників судового розгляду, суд вважає, що зазначені заяви обвинуваченого задоволенню не підлягають, оскільки підстави для відводу захисника є надуманими, такими, що не ґрунтуються на положеннях КПК.

Так, захисник, адвокат ОСОБА_5 здійснює захист обвинуваченого ОСОБА_4 у даному кримінальному провадженні за Дорученням з Центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги № 004-40009987 від 28.09.2023 на здійснення захисту обвинуваченого ОСОБА_4 , на виконання ухвали суду від 25.09.2023 року про заміну захисника ОСОБА_11 (адвоката за призначенням).

Відповідно до ст. 59 Конституції України кожен має право на правову допомогу у випадках, передбачених законом.

Згідно із ст. 54 КПК України обвинувачений має право відмовитися від захисника або замінити його і відмова від захисника або його заміна повинна відбуватися виключно в присутності захисника після надання можливості для конфіденційного спілкування.

Відповідно до ч. 3 ст. 54 КПК України відмова від захисника не приймається у випадку, якщо його участь є обов`язковою. У такому випадку, якщо підозрюваний, обвинувачений відмовляється від захисника і не залучає іншого захисника, захисник повинен бути залучений у порядку, передбаченому статтею 49 цього Кодексу, для здійснення захисту за призначенням.

Відповідно до ст. 24 Закону України «Про безоплатну правову допомогу» адвоката, який надає безоплатну вторинну правову допомогу, може бути замінено у разі: хвороби адвоката; неналежного виконання адвокатом своїх зобов`язань за умовами договору; недотримання ним порядку надання безоплатної вторинної правової допомоги; виключення адвоката з Реєстру адвокатів, які надають безоплатну вторинну правову допомогу.

Суд вважає, що обставини, зазначені обвинуваченим ОСОБА_12 у письмових заявах від 20.10.2023 року, 27.10.2023 року, 08.12.2023 року, оголошені під час судового засідання 14.06.2024 року, не є підставою для задоволення клопотання, оскільки, захисник ОСОБА_5 кожного засідання перебуває поряд з обвинуваченим ОСОБА_4 , висловлює свою думку щодо клопотань як обвинуваченого, так і інших учасників процесу, яка не їде в розріз з думкою обвинуваченого. Обвинуваченим не наведено будь-яких обґрунтованих доказів на підтвердження його доводів щодо неналежного виконання захисником ОСОБА_5 своїх професійних обов`язків.

З огляду на викладене, за відсутністю правових підстав та обґрунтованих причин для відводу захисника, зважаючи, що судом не встановлено підстав для відводу захисника, передбачених ст. 78 КПК України, суд вважає необхідним відмовити у задоволенні клопотання обвинуваченого про відвід захисника ОСОБА_5 .

Керуючись ст.ст. 75, 77, 78, 79, 80, 81, 372, 376 ч.2 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про відвід судді Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1 у кримінальному провадженні №0000048 від 18.04.2023, викладені у заявах від 08.12.2023 року, 22.12.2023 року, 17.05.2024 року - залишити без розгляду.

У задоволенні заяв від 20.10.2023 року, 27.10.2023 року, 08.12.2023 року, 22.12.2023 року обвинуваченого ОСОБА_4 про відвід прокурорів Криворізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_3 від участі у кримінальному провадженні № 0000048 від 18.04.2022 року - відмовити.

У задоволенні заяв від 04.10.2023 року, 20.10.2023 року, 27.10.2023 року, 08.12.2023 року обвинуваченого ОСОБА_4 про відвід секретаря судового засідання ОСОБА_2 від участі у кримінальному провадженні № 0000048 від 18.04.2022 року - відмовити.

У задоволенні клопотань від 20.10.2023 року, 27.10.2023 року, 08.12.2023 року обвинуваченого ОСОБА_4 про відвід захисника за призначенням, адвоката ОСОБА_5 від участі у кримінальному провадженні провадженні № 0000048 від 18.04.2022 року (справа №216/4802/23) - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 17.06.2024 року, її фіксування не застосовувалося у відповідності до ч.4 ст. 107 КПК України.

Суддя ОСОБА_13