Номер провадження: 11-сс/813/350/24
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючий суддя ОСОБА_2

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар судового засідання ОСОБА_5 ,

за участі:

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси від 31 січня 2024 року про відмову у задоволені скарги на постанову слідчого СВ ВП №2 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 від 29 вересня 2023 року про закриття кримінального провадження № 0000059, внесеного до ЄРДР 01.08.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.383 КК України

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення.

Оскаржуваною ухвалою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_7 на постанову слідчого СВ ВП №2 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 від 29 вересня 2023 року про закриття кримінального провадження № 0000059, внесеного до ЄРДР 01.08.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.383 КК України, на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України.

Рішення слідчого судді мотивоване тим, що досудове розслідування у цьому кримінальному провадженні проведено з дотриманням вимог кримінального процесуального закону, повно, всебічно та об`єктивно, з належним дослідженням і правовою оцінкою всіх обставин кримінального провадження, а процесуальне рішення слідчого про закриття кримінального провадження відповідає положенням КПК України, є законним і неупередженим, тому підстави для задоволення скарги відсутні.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

На вказану ухвалу ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, яку було у подальшому доповнено, в якій вказала на те, що слідчий суддя не здійснив належний судовий контроль та не надав належної оцінки наступним обставинам:

- ухвал слідчого судді не відповідає вимогам кримінального процесуального закону, викладена з елементарними грубими помилками;

- досудове розслідування здійснено вкрай формально, поверхнево, неповно, одностороннє. Слідчим по даному кримінальному провадженню не виконано завдання, передбачені ст. 2 КПК України, у тому числі захист особи потерпілого від кримінальних правопорушень;

- постанова про закриття кримінального провадження винесена передчасно, оскільки за весь період досудового розслідування не були здійснені необхідні слідчі дії, а саме: ОСОБА_7 не була визнана потерпілою, а також не проведений допит останньої у статусі потерпілої; не допитаний громадянин ОСОБА_9 за участі ОСОБА_7 щодо з`ясування питань прямого умислу у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 384, ч.1 ст.397 КК України; не проведений одночасний допит між ОСОБА_7 та громадянином ОСОБА_9 ; не витребувані та не долучені до матеріалів кримінального провадження документи (докази) щодо спричинення моральної шкоди; не надані доручення відповідним оперативним підрозділам, в порядку п. 3 ч.2 ст. 40 КПК України; не повідомлено ОСОБА_9 про підозру; жодним чином не виконані вказівки прокурора;

- слідчий суддя, не звернув увагу на той факт, що слідча ОСОБА_8 не усунула недоліки досудового розслідування допущені попереднім слідчим ОСОБА_10 , не надала відповідного рішення на заяви про залучення до провадження в якості потерпілої, а також на всі інші подані заяви та клопотання про проведення необхідних слідчих дій;

- слідчим не розглянуті заяви: № 280/19 від 17.05.19 p.; № 601/19 від 26.07.19 p.; № 94/20 від 28.01.2020 p.; № 387/20 від 19.03.2020 p.; № 773/20 від 27.04.2020 p.; № 1108/20 від 05.06.2020 р;

- не виконані ухвали слідчих суддів, а саме ухвали: 1) с. ОСОБА_11 від 09.11.2021 p., 2) с. ОСОБА_1 від 24.01.2022 p., 3) с. ОСОБА_12 від 14.02.2022 p., 4) с. ОСОБА_13 від 27.06.2023 p.; 5) с. ОСОБА_13 від 21.09.2023 року; а також ухвали Одеського апеляційного суду від 20.09.2023 року.

- оскаржувана постанова не є законною, обґрунтованою та справедливою, оскільки винесена без об`єктивної та неупередженої перевірки обставин справи та не відповідає вимогам ст.110 КПК України. Слідчий належним чином не мотивував своє рішення, не навів доказів у кримінальному провадженні, не надав їм об`єктивного аналізу та не зазначив, які саме дії були проведені слідчим за час досудового розслідування.

На підставі наведеного апелянт просить скасувати оскаржувану ухвали та постановити нову, якою задовольнити скаргу та скасувати постанову про закриття кримінального провадження та направити матеріали кримінального провадження № 0000059 для подальшого проведення належного досудового розслідування до ВП № 2 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області.

На апеляційну скаргу надійшли заперечення від прокурора ОСОБА_6 , в яких остання зазначила, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим і не підлягає скасуванню, з огляду на наступне:

- постановою слідчого від 13.09.2023 року відмовлено у визнанні ОСОБА_14 потерпілою у вказаному кримінальному провадженні;

- під час досудового розслідування було допито ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , а також отримано у копіях матеріали кримінального провадження № 0000423 від 02.02.2019 року за ч.1 ст. 400-1 КК України. З аналізу наведених доказів, слідчим встановлені обставини, які свідчать про відсутність у діях ОСОБА_9 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 383 КК України;

- постанова слідчого про закриття кримінального провадження відповідає вимогам ч. 5 ст.110 КПК України;

- усі скарги ОСОБА_14 були розглянуті та було надано відповіді, які були предметом судового контролю у порядку ст. 303 КПК України;

- ухвалою слідчого судді від 15.02.2024 року було виправлено описку в оскаржуваній ухвалі.

Позиції учасників судового розгляду.

ОСОБА_7 у поданій апеляційній скарзі просила проводити апеляційний розгляд за її відсутності.

У судовому засіданні прокурор, наполягаючи на законності та обґрунтованості оскаржуваної постанови, просила залишити її без змін, та відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Згідно із ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно зі ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави .

На підставі вимог частини 2 статті 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Стаття 91 КПК України містить обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. При проведенні досудового розслідування, після виконання вимог ст. 91 КПК України, і встановлення вказаних обставин, досудове слідство визнається закінченим, якщо немає необхідності у проведенні ще будь-яких слідчих або негласних слідчих дій, спрямованих на збирання, перевірку та оцінку доказів, коли жодна з версій, яка виникла, не залишилася не перевіреною.

Якщо після дослідження всіх обставин кримінального провадження, та безпосереднього дослідження і оцінки показань, речей і документів, які стосуються цього кримінального провадження у їх сукупності, слідчим, прокурором встановлені підстави, передбачені ст. 284 КПК України, приймається рішення про закриття кримінального провадження.

Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Частиною 1 статті 11 КК України визначено, що кримінальним правопорушенням є передбачене цим кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення, а за частиною 1 статті 2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом.

Склад кримінального правопорушення це сукупність об`єктивних та суб`єктивних елементів, що дозволяють кваліфікувати суспільно небезпечне діяння як конкретне кримінальне правопорушення, а саме: 1) об`єкт; 2) об`єктивна сторона; 3) cуб`єкт; 4) суб`єктивна сторона. Відсутність хоча б одного з цих елементів свідчить про відсутність у діянні особи складу кримінального правопорушення, що виключає її кримінальну відповідальність.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження.

На слідчого суддю, у порядку передбаченому КПК України, покладено обов`язок здійснювати судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, слідчий суддя зобов`язаний перевірити законність прийнятої слідчим постанови.

Розглядаючи скаргу на постанову про закриття кримінального провадження, слідчий суддя повинен на підставі пояснень заявника, слідчого (прокурора) та матеріалів кримінального провадження встановити, чи вжив слідчий всіх передбачених законом заходів для всебічного, повного і об`єктивного дослідження як обставин, зазначених в заяві про скоєння кримінального правопорушення, так і обставин, встановлених ним в кримінальному провадженні, і чи маються передбачені ст.284 КПК України підстави для його закриття.

У разі встановлення неправомірності рішення слідчого про закриття кримінального провадження, належним способом захисту є скасування вказаного рішення.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, перевіривши постанову слідчого та проаналізувавши доводи скарги, апеляційний суд доходить висновку про належне виконання органом досудового розслідування зазначених вимог кримінального процесуального закону та вжиття всіх необхідних заходів для забезпечення повного та всебічного досудового розслідування.

Апеляційним судом встановлено, що на виконання ухвали слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси від 14 червня 2019 року у справі № 523/8966/19, 01 серпня 2019 року було внесено до ЄРДР за № 0000059 відомості, викладені у заяві ОСОБА_7 від 17 травня 20219 року, про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 383 КК України.

Відповідно до заяви ОСОБА_7 від 17 травня 2019 року ОСОБА_15 заявою від 24 січня 2019 року (вхід. № 38), завідомо неправдиво повідомив про вчинення злочину прокурора Одеської місцевої прокуратури № 4 про те, що адвокат ОСОБА_7 завідомо неправдиво повідомила Суворовський районний суд м. Одеси про повноваження представляти ОСОБА_16 по кримінальному провадженню №000094.

Частина 1 ст.383 КК України передбачає відповідальність за завідомо неправдиве повідомлення суду, прокурору, слідчому або органу досудового розслідування про вчинення злочину.

Об`єктивна сторона злочину полягає у завідомо неправдивому повідомленні суду, прокурору, слідчому або органу дізнання про вчинення злочину.

Суб`єктивна сторона характеризується тільки прямим умислом, оскільки вказівка закону на завідомо неправдивий характер повідомлення припускає достовірне знання та усвідомлення винним того, що ним повідомляються відомості, які не відповідають дійсності.

З наданих під час апеляційного розгляду прокурором матеріалів кримінального провадження № 0000059 убачається, що під час досудового розслідування вказаного кримінального провадження було проведено ряд слідчих дій, а саме:

- допитано у якості свідка ОСОБА_9 , який пояснив що 02 серпня 2018 року він перебував у судовому засідання у якості законного представника потерпілого при розгляді справи стосовно обвинуваченого ОСОБА_16 за вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, де на засіданні були присутні всі учасники, окрім неповнолітнього потерпілого, так як він був уже допитаний у судовому засіданні та звернувся із заявою до судді продовжити розгляд в подальшому без його участі, при цьому захист обвинуваченого здійснювала адвокат ОСОБА_7 . По закінченню судового засідання суддя ОСОБА_17 призначив наступні два засідання на 22 жовтня 2018 року та 31 жовтня 2018 року. Однак, 22 жовтня 2018 року судове засідання не відбулося, так як захисник обвинуваченого ОСОБА_7 не з`явилась у засідання з причини того, що її адвокатську діяльність було призупинено, виходячи з цього судове засідання було перенесено на 31 жовтня 2018 року, яке із цих же причин було відкладено. Виходячи з цього, він вирішив перевірити, точність вказаної причини не явки адвоката на засідання та розуміти для себе на який час зупиняються повноваження адвоката. Отже, 07 листопада 2018 він на сайті Єдиний Реєстр Адвокатів України зробив запит, щодо адвокатської діяльності ОСОБА_7 , де виявилось що дійсно її адвокатська діяльність була зупинена в період часу з 31 липня 2018 року по 31 жовтня 2018 року, але, не зважаючи на це, адвокат ОСОБА_7 приймала участь у судовому засіданні 02 серпня 2018 року, де здійснювала захист обвинуваченого. Так, зрозумівши те, що адвокат ОСОБА_7 , не маючи на те повноважень приймала участь у засіданні, де здійснювала захист обвинуваченого, він вирішив повідомити до відповідних органів про вказані обставини, з єдиною метою, а саме надати юридичну оцінку таким діям адвоката, та при необхідності внести відомості до ЄРДР за ст.4001 КК України (протокол допиту від 15 червня 2023 року);

- допитано у якості свідка ОСОБА_7 , яка повідомила, що звернулась із вказаною заявою у зв`язку із тим, що вважає що ОСОБА_15 завідомо неправдиво повідомив про вчинення нею злочину, тим самим вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 383 КК України. Вважає, що такими діями ОСОБА_9 також намагається вчиняти перешкоди у здійсненні правомірної діяльності захисника ОСОБА_7 - по захисту обвинуваченого ОСОБА_16 під час розгляду судом кримінального провадження №0000943 від 13 лютого 2016 року за ч.2 ст.186 КК України. Крім того, ОСОБА_7 вважає що вказаними діями ОСОБА_9 її принизив, у зв`язку із чим їй спричинено моральну шкоду, яку вона спочатку оцінила у розмірі 90 000 грн, а станом на 21 вересня 2023 року в 450 000,00 грн. Вважає, що ОСОБА_9 посягнув на її честь, гідність та ділову репутацію, адвоката, не тільки як адвоката по кримінальному провадженню №0000943, але і взагалі (протокол допиту від 22 вересня 2023 року);

- витребувано у копіях матеріали досудового розслідування кримінального провадження № 0000423, внесені до ЄРДР 02 лютого 2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 400-1 КК України, відповідно до яких постановою слідчого від 23 лютого 2019 року вказане кримінальне провадження закрите на підставі п. 1 ч. 1 ст. 284 КК України. Зі змісту вказаної постанови встановлено, що ОСОБА_7 , дійсно приймала участь в судовому засіданні 02 серпня 2018 в Суворовському районному суді м. Одеси у судді ОСОБА_17 , який розглядав обвинувальний акт по кримінальному провадженню №000094 за обвинуваченням ОСОБА_16 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України. Однак, про існування рішення дисциплінарної палати КДКА Одеської області від 31 липня 2018 року вона дізналась лише 08 серпня 2018 року.

З аналізу наведених доказів, слідчим встановлені обставини, які свідчать про відсутність у діях ОСОБА_9 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 383 КК України.

На переконання колегії суддів апеляційного суду, рішення слідчого є законним, оскільки викладені висновки відповідають фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, підстави, які виключають провадження у справі та обумовлюють її закриття вмотивовані, ґрунтуються на оцінці доказів з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, оскільки не встановлено факту повідомлення ОСОБА_9 неправдивої інформації.

Так, ОСОБА_9 , звертаючись із заявою по вчинення злочину від 24 січня 2019 року (вхід. № 38), повідомляв певні обставини, які відповідають дійсності, а саме: 1) ОСОБА_7 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_16 , приймала участь у судовому засіданні 02 серпня 2018 року під час розгляду кримінального провадження 000094; 2) наявність в Єдиному реєстрі адвокатів України відомостей про зупинення права на зайняття адвокатською діяльністю адвоката ОСОБА_7 . Тобто, ОСОБА_9 був переконаний у протиправності дій ОСОБА_7 та просив надати їм юридичну оцінку, оскільки, захисником не може бути адвокат, стосовно якого у Єдиному реєстрі адвокатів України містяться відомості про зупинення права на зайняття адвокатською діяльністю.

Натомість, вказану заяву не можна вважати завідомо неправдивою, оскільки останньому не було відомо, що станом на 02 серпня 2018 року (дата судового засідання у якому адвокат ОСОБА_7 діяла в інтересах обвинуваченого ОСОБА_16 ) адвокат ОСОБА_7 не проінформована про рішення КДКА про зупинення адвокатської діяльності.

За таких обставин, у діях ОСОБА_9 відсутня суб`єктивна сторона кримінального правопорушення, передбаченого ст. 383 КК України, а тому відсутній склад такого. У свою чергу, помилкова думка особи про відповідність відомостей дійсності виключає відповідальність за ст. 383 КК України.

У свою чергу, під час досудового розслідування вказаного кримінального провадження всі процесуальні дії зафіксовано в належній процесуальній формі, а слідчі дії - проведено належним чином і в обсязі, необхідному для встановлення всіх обставин кримінального провадження, а саме повністю, всебічно та неупереджено перевірено всі обставини, у тому числі й на які вказувала ОСОБА_7 , детально проаналізовано встановлені під час досудового розслідування обставини кримінального провадження в їх сукупності, перевірено й надано належну правову оцінку всій сукупності зібраних у справі доказів і на підставі належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів прийнято рішення про закриття кримінального провадження, яке відповідає вимогам п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 40 КПК України слідчий уповноважений проводити слідчі (розшукові) дії та негласні слідчі (розшукові) дії у випадках, встановлених цим Кодексом.

Апеляційний суд звертає увагу, що відповідно до ч. 5 ст. 40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Главою 20 КПК України передбачено види слідчих (розшукових) дій та порядок їх здійснення.

Частинами першою, другою статті 223 КПК України визначено, що слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні. Підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.

Аналізуючи доводи апеляційної скарги у тій частині, що слідчий не провела одночасний допит між ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , слід зазначити, наступне.

Одночасний допит двох чи більше вже допитаних осіб - слідча (розшукова) дія, що полягає в почерговому допиті в присутності один одного двох чи більше, раніше допитаних з тих самих обставин осіб, з числа свідків, потерпілих, підозрюваних, аналізі та безперервному порівнянні (зіставленні) показань, що поступають, усуненні в них суттєвих розбіжностей з метою встановлення істини у конкретному кримінальному провадженні.

Виходячи з викладеного вище, основна мета одночасного допиту в становлення істини по спірним обставинам.

Повертаючись до обставин справи, апеляційний суд констатує, що слідчим під час досудового розслідування було безпосередньо допитано ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , однак, з аналізу змісту протоколів їх допиту не вбачається підстав для проведення додаткових одночасних допитів.

При цьому, колегія суддів, враховує, що процесуальне керівництво досудовим розслідуванням та здійснення функції обвинувачення покладено на прокурора (статті 36 КПК), зокрема, прокурор уповноважений давати вказівки щодо проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій, інших процесуальних дій, чи брати участь у них, а в необхідних випадках - особисто проводити слідчі (розшукові) та процесуальні дії в порядку, визначеному КПК, скасовувати незаконні та необґрунтовані постанови слідчих, ініціювати перед керівником органу досудового розслідування питання про відсторонення слідчого від проведення досудового розслідування та призначення іншого слідчого за наявності підстав, передбачених КПК, для його відводу, або у випадку неефективного досудового розслідування та інші повноваження (пункти 4,7-8 частини 2 статті 36 КПК).

Так, процесуальним керівником прокурором Суворовської окружної прокуратури ОСОБА_18 , з метою повно, всебічно та об`єктивно досудового розслідування надавались письмові вказівки слідчому 10 квітня 2020 року та 21 червня 2023 року, щодо необхідності проведення певних слідчих дій, зокрема: здійснити допит заявника ОСОБА_7 ; отримати тимчасовий доступ до матеріалів кримінального провадження № 0000423, внесеного до ЄРДР 02 лютого 2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 400-1 КК України; здійснити допит ОСОБА_9 .

У свою чергу, вказані слідчі дії слідчим виконі у повному обсязі, а мотивувальна частина оскаржуваної постанови містить аналіз доказів, отриманих у наслідок їх проведення, тобто доводи апеляційної скарги щодо наявності невиконаних вказівок прокурора спростовуються матеріалами справи.

Слід також, зазначити, що надання прокурором письмової вказівки слідчому від 21 червня 2023 року свідчить про виконання ухвали слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси від 24 січня 2022 року (справа 523/2948/20; провадження 1-кс/523/231/22 (а.с.19 т.1) та ухвали Суворовського районного суду м. Одеси від 14 лютого 2022 року ( справа 523/2948/20; провадження 1-кс/523/610/22 ( а.с.20 т.1)).

Також у апеляційній скарзі ОСОБА_7 зазначає, що слідчий не витребував та не долучив до матеріалів кримінального провадження документи щодо спричинення моральної шкоди. Натомість, заявник ОСОБА_7 протягом строку досудового розслідування (4 роки, 1 місяць, 29 днів) не скористувалась законною можливістю долучити до матеріалів провадження гіпотетично наявні у неї докази для підтвердження заподіяної моральної шкоди на зазначені в заяві суми. При цьому, ОСОБА_7 є кваліфікованим адвокатом, тобто, безумовно заявник детально обізнана із процедурою досудового розслідування.

Відтак твердження апелянта про необхідність здійснення будь-яких інших слідчих (розшукових) дій не ґрунтується на будь-яких фактичних обставинах справи, оскільки орган досудового розслідування в залежності від описаних заявником обставин, в яких такий вбачає ознаки кримінального правопорушення, самостійно, за внутрішнім переконанням, визначає які саме процесуальні дії та коли належить здійснити для встановлення обставин, які підлягають доказуванню у певному кримінальному провадженні.

Щодо нерозгляду заяви ОСОБА_7 про визнання потерпілою належним чином, слід зазначити наступне.

Постановою слідчого СВ ВП № 2 ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 від 13 вересня 2023 року відмовлено у визнанні ОСОБА_7 потеплілою у кримінальному провадженні № 0000059 (а.с.108 т.1). Вказана постанова ОСОБА_7 була оскаржена до слідчого судді. Ухвалою слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси від 12 жовтня 2023 року відмовлено у задоволені скарги ОСОБА_7 на постанову слідчого про відмову у визнанні потерпілою (справа № 523/17459/23 (провадження № 1-кс/523/3139/23 ( а.с. 121-122 т.1))

Слід також, зазначити, постанова слідчого про відмову у визнанні потерпілою від 13 вересня 2023 року свідчить про виконання ухвали слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси від 27 червня 2023 року (справа 523/6867/23; провадження 1-кс/523/2078/23(а.с.21 т.1).

Також, у своїх доводах апелянт наводить аргументи, які стосуються невиконання ухвал слідчих суддів Суворовського районного суду м. Одеси, а саме ухвали: 1) с. ОСОБА_11 від 09 листопада 2021 pоку; 2) с. ОСОБА_13 від 21 вересня 2023 року; а також ухвали Одеського апеляційного суду від 20 вересня 2023 року, які не знайшли свого підтвердження при апеляційному розгляді справи, у зв`язку з ти що:

- ухвалою слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси від 09 листопада 2021 року було скасовано постанову слідчого від 07 листопада 2020 року про закриття кримінального провадження № 0000059, внесеного до ЄРДР 01.08.2019 року. При цьому, вказана ухвала не містить зобов`язана слідчого або прокурора здійснити певну слідчу дію (а.с.18 т.1);

-ухвалою слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси від 21 вересня 2023 року було надано роз`яснення ухвалі слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси від 04 липня 2023 року. У свою чергу, роз`яснення рішення - це викладення рішення у більш ясній і зрозумілій формі (а.с.23 т.1);

- ухвалою Одеського апеляційного суду від 20 вересня 2023 року було призначено новий розгляд скарги ОСОБА_7 щодо скасування рішення прокурора про відмову у задоволенні скарги на недотримання розумних строків, відмову у визнанні її потерпілою в рамках кримінального провадження № 0000059, внесеного до ЄРДР 01.08.2019 року, та бездіяльність щодо невнесення відомостей до ЄРДР. Тобто, апеляційним судом було перевірено законність та обґрунтованість ухвали слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси від 12 липня 2023 року, що передбачає оцінку його відповідності нормам матеріального і процесуального права, фактичним обставинам справи та дослідженим доказам.

Крім того, ОСОБА_7 взагалі не зазначає, що саме повинен був виконати слідчий, з огляду на суть прийнятих вищезазначених рішень, та яким чином це впливає на законність рішення слідчого про закриття кримінального провадження.

Також слід зазначити, що оскаржувана постанова за формою та змістом відповідає вимогам частин 5, 6 статті 110 КПК, за якою постанова слідчого, дізнавача, прокурора складається з: 1) вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову; 2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу; 3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови. Постанова слідчого, дізнавача, прокурора виготовляється на офіційному бланку та підписується службовою особою, яка прийняла відповідне процесуальне рішення.

Тобто, фактично всі доводи скарги ґрунтуються на суб`єктивній незгоді ОСОБА_7 із прийнятими слідчим процесуальними рішеннями, що не відповідає вимогам статті 62 Конституції України, за якою обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.

За таких обставин слідчий суддя дійшов правильного висновку про правомірність закриття кримінального провадження слідчим на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України.

Щодо доводів про те, що в оскаржуваній ухвалі слідчого судді зазначено як підставу для закриття кримінального провадження «п.1 ч. 1 ст. 284 КПК України» замість «п.2 ч. 1 ст. 284 КПК України», слід зазначити, що ухвалою слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси від 15 лютого 2024 року вказану описку виправлено.

В апеляційній скарзі містяться також інші аргументи, які не потребують детального аналізу колегії суддів та не мають будь-якого вирішального значення в цьому провадженні. При цьому суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини стаття 6§1 Конвенції про захист прав і основоположних свобод зобов`язує суди надавати підстави для винесення рішень, однак не передбачає детальної відповіді на кожний аргумент (VandeHurk v. theNetherlands, 19 April 1994, §61), проте з рішення має бути ясно зрозуміло, що головні проблеми, порушені у даній справі, були вивчені (Boldea v. Romania, 15 February 2007§30). При цьому міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі RuizTorija v. Spain від 09 грудня 1994, № 303-A, § 29; рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010, заява № 4909/04, § 58).

Відтак, під час постановлення оскаржуваної ухвали слідчим суддею повністю дотримано вимоги процесуального законодавства, порушень норм КПК, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, в тому числі за вимогами та обставинами, викладеними ОСОБА_7 в апеляційній скарзі, колегією суддів не встановлено, у зв`язку з чим оскаржувана ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою та такою, що підлягає залишенню без змін, а відтак вимоги апеляційної скарги ОСОБА_7 підлягають залишенню без задоволення.

Керуючись статтями 284, 309, 405, 407, 422 КПК, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси від 31 січня 2024 року про відмову у задоволені скарги на постанову слідчого СВ ВП №2 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 від 29 вересня 2023 року про закриття кримінального провадження № 0000059, внесеного до ЄРДР 01.08.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.383 КК України, - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4