Справа № 496/5733/23
Провадження № 1-кп/496/277/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

повний текст

27 червня 2024 року Біляївський районний суд Одеської області в складі:

Судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Біляївського районного суду Одеської області клопотання обвинуваченого про закриття кримінального провадження у зв`язку із з дійовим каяттям у кримінальному провадженні № 0000843 від 03.12.2022 р. за обвинуваченням:

- ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець смт. Миколаївка Березівського району Одеської області, громадянина України, раніше не судимого, ФОП «Орищук», 3 вищою освітою, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , приступив до керування автомобілем марки «ВАЗ 21074», реєстраційний номер НОМЕР_1 (далі - «ВАЗ»).

Близько о 06 год. 50 хв. того ж дня в Одеській області Одеському районі в с. Маяки, на автодорозі М-15 40 км.+50 м., на якій організовано двосторонній рух, проїзна частина має по одній смузі для руху в обох напрямках, напрямки якого розділено вузькою суцільною лінією, яка поділяє транспортні потоки протилежних напрямків, п. 1.1 «Правил дорожнього руху», затверджених Постановою КМУ № 1306 від 10.10.2001 (далі - Правил), водій ОСОБА_4 , рухаючись в зазначеному транспортному засобі зі швидкістю 30-40 км/год, без вантажу, по асфальтному вологому, чистому дорожньому покритті, на прямій ділянці дороги, при світанку в умовах метеорологічної видимості 4 км. при похмурій погоді, в бік м. Рені, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, який позначений дорожніми знаками п. 5.38.1 - 5.38.2 Розділу 33 Правил та дорожньою розміткою 1.14.1 Розділу 34 Правил, вкрай уважним не був, заходів, що виключають виникнення і розвиток аварійної ситуації не вжив, маючи об`єктивну можливість визначити факт наближення до нерегульованого пішохідного переходу, на якому можуть знаходитись люди, не зменшив швидкість, щоб дати дорогу пішоходу, для якого може бути створена небезпека, а проявляючи протиправну самовпевненість, тобто передбачаючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків своїх дій, але легковажно розраховував на їх відвернення, продовжив рух не зменшуючи швидкість у порушення вимог пунктів 1.5, 2.3, 18.1 та 12.3. Правил, якими передбачено:

1.5 «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров?ю громадян, завдавати матеріальних збитків»;

2.3 «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов?язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»;

12.3. «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об?єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об?їзду перешкоди»

18.1 «Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека», в результаті чого здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка переходила проїзну частину з права на ліво в межах нерегульованого пішохідного переходу відносно руху автомобіля марки ВАЗ.

В результаті ДТП, пішохід ОСОБА_5 , отримала наступні ушкодження: закритий перелом нижньої гілки правої лобової кістки; розрив піхви; садна та синці обличчя, стегон, тазу, колін та кистей рук.

Ушкодження у вигляді закритого перелому нижньої гілки правої лобової кістки, розриву піхви, саден та синців тазу та стегон, складають єдиний морфологічний комплекс ушкоджень та оцінюється разом, спричинили тривалий розлад здоров`я строком понад трьох тижнів (більш ніж 21 день) та згідно з п. 2.2.2. і 4.6 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» відносяться до ушкоджень середньої тяжкості.

В даній дорожній обстановці, водій автомобіля ВАЗ при наближенні до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебував пішохід, був повинен зменшити швидкість руху керованого автомобіля, а при необхідності зупинитися, для того щоб дати дорогу пішоходам, для яких могла бути створена перешкода чи небезпека, тобто діяти відповідно до вимог п. 18.1

Правил. Водій автомобіля ВАЗ мав технічну можливість запобігти наїзду на пішохода шляхом зниження швидкості руху аж до зупинки, що регламентовано вимогою п. 18.1 Правил.

Дії водія автомобіля ВАЗ не відповідали вимогам п. 18.1 Правил та з технічної точки зору знаходяться у причинному зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної події. Таким чином, ОСОБА_4 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, а саме в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Обвинувачений ОСОБА_4 27.06.2024 р. подав до суду клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі ст. 45 КК України у зв`язку з дійовим каяттям.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачене ч.1 ст.286 КК України, при обставинах, викладених у обвинувальному акті визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення. Пояснив, що після події, яка мала місце 03.12.2022 року, він вибачився перед потерпілою ОСОБА_5 , та відшкодував завдані матеріальні та моральні збитки. Обставини кримінального провадження він не оспорює. Крім, того в матеріалах кримінального провадження наявна розписка потерпілої від 12.01.2023 року, складена та підписана потерпілою в присутності свідків, про те, що їй було відшкодовано 2 500 (дві тисячі, п`ятсот) доларів США, претензій матеріального або морального характеру по відношенню до ОСОБА_4 вона не має. Тому, заявив клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності передбаченої ч.1 ст.286 КК України на підставі ст. 45 КК України у зв`язку із дійовим каяттям.

Враховуючи викладене, суд, заслухавши пояснення обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

Кримінально-протиправні дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфіковані вірно за ч. 1 ст. 286 КК України, а саме: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Потерпіла у судові засідання не зв`являлась, та від її сина надійшла заява, в якій він повідомив, що його мати - ОСОБА_5 померла 17.12.2023 року, надав копію лікарського свідоцтва, та повідомив, що є найближчим родичем потерпілої, приймати участь в розгляді кримінального провадження не бажає, претензій морального та матеріального характеру до обвинуваченого ОСОБА_4 не має, просить призначити покарання відповідно закону.

Суд вважає за необхідне, перед тим як надати оцінку підставам для звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності, звернути увагу, на наступне. Відповідно до наданого до матеріалів справи лікарського свідоцтва № 97 від 18.12.2023 року, остання померла від «набряку мозку, інфаркт мозку, не уточнений», що відповідно до обставин справи не знаходиться в причинному зв`язку з травмами отриманими потерпілою у цьому кримінальному провадженні, а отже ОСОБА_6 син потерпілої ОСОБА_5 ні є потерпілим у цьому кримінальному провадженні у розумінні ст. 55 КПК України.

Прокурор в судовому засіданні не заперечував проти закриття кримінального провадження та звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 45 КК України - у зв`язку із дійовим каяттям, так як він вперше вчинив кримінальне правопорушення, у вчиненому щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення і повністю відшкодував завдані потерпілій збитки, яка не має до нього жодних претензій, надав суду розписку від потерпілої про виплату шкоди обвинуваченим, яка перебувала в матеріалах прокурора.

Суд, вислухавши думки учасників судового провадження, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_4 на підставі ст. 45 КК України підлягає до задоволення, виходячи з наступного:

Відповідно до положень п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Згідно з ч. 1 ст. 285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст.286 КПК України, звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом.

Згідно з ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 288 КПК України, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

За змістом. 44 КК України, особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом. Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюються виключно судом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.

Згідно з ст. 45 КК України, особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень або кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона після вчинення кримінального правопорушення щиро покаялася, активно сприяла розкриттю кримінального правопорушення і повністю відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Положеннями п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 12 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» визначено, що звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку з дійовим каяттям можливе в разі вчинення нею вперше злочину невеликої тяжкості.

Дійове каяття полягає в тому, що після вчинення злочину особа щиро покаялась, активно сприяла його розкриттю та повністю відшкодувала завдані збитки або усунула заподіяну шкоду. Відсутність хоча б однієї із зазначених складових дійового каяття виключає звільнення особи від кримінальної відповідальності за ст. 45 КК України. Виняток можуть становити лише випадки вчинення злочину чи замаху на нього, внаслідок яких не заподіяно шкоду або не завдано збитки.

Щире розкаяння характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого злочину, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася.

Активним сприянням розкриттю злочину слід вважати надання особою органам дізнання або досудового слідства будь-якої допомоги в установленні невідомих їм обставин справи.

Повне відшкодування завданих збитків або усунення заподіяної шкоди полягає в добровільному задоволенні винним або іншими особами, зокрема батьками чи близькими родичами, обґрунтованих претензій потерпілого щодо відшкодування заподіяної злочином матеріальної та моральної шкоди, загладжуванні її в інший спосіб, наприклад, шляхом прилюдного вибачення за завдану образу.

Передбачене у ст. 45 КК України звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язковим.

Зазначена правова позиція міститься у Постанові ККС ВС від 11.04.2019 ( справа № 308/7582/17, провадження № 51-4104км18 ).

ОСОБА_4 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.286 КК України, а саме: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Кримінальним кодексом України за вчинення протиправного діяння, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, на час скоєння передбачено кримінальне покарання : штраф від трьох тисяч до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправні роботи на строк до двох років, або арешт на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до трьох років, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років.

Відповідно до ст. 12 КК України залежно від ступеня тяжкості кримінальні правопорушення поділяються на кримінальні проступки і злочини, та нетяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше п`яти років.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачений ОСОБА_4 раніше не судимий, тобто вперше вчинив зазначене кримінальне правопорушення.

Також, в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 має постійне місце проживання, за місцем мешкання характеризується з позитивної сторони, за ступенем тяжкості вчинене ним кримінальне правопорушення є нетяжким злочином, та необережним, свою вину визнав в повному обсязі, щиро розкаявся у скоєному, добровільно відшкодував всі збитки, вибачився перед потерпілою та її близькими родичами, які не маю претензій будь-якого характеру по відношенню до нього. Крім того, активно сприяв розкриттю зазначеного кримінального правопорушення, ретельно виклавши всі обставини вчиненого кримінального правопорушення, що підтвердив у судовому засіданні також прокурор.

У наданій суду розписці, потерпіла ОСОБА_5 , під особистий підпис в присутності свідків, зазначила, що їй відшкодована шкода в повному обсязі, та претензій матеріального та морального характеру до ОСОБА_4 , вона не має.

Таким чином, суд приходить до переконання, що наявні всі обов`язкові підстави, передбачені ст. 45 КК України, для звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності у зв`язку із дійовим каяттям.

За вказаних обставин суд вважає, що кримінальне провадження, внесене до ЄРДР 03.12.2022 року за № 0000843 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, слід закрити та звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, на підставі ст. 45 КК України у зв`язку із дійовим каяттям.

Обставин, які б виключали звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та закриття даного кримінального провадження у зв`язку з дійовим каяттям, судом не встановлено.

На підставі наведеного, суд приходить до висновку що клопотання обвинуваченого про звільнення від кримінальної відповідальності є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Запобіжний захід щодо підозрюваного ОСОБА_4 не обирався.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

В даному кримінальному провадженні понесено витрати на проведення експертиз в розмірі 16 937,16 грн, які підтверджуються відповідними довідками про витрати на проведення експертиз тому, відповідно до ст. 124 КПК України, вказану суму слід стягнути з обвинуваченого в дохід держави.

Питання речових доказів слід вирішити у відповідності до вимог статті 100 КПК України.

На підставі ст. 45 КК України , керуючись ст.ст.284-286, 288, 369, 372 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання обвинуваченого про звільнення від кримінальної відповідальності - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України у зв`язку з дійовим каяттям на підставі ст. 45 КК України.

Закрити кримінальне провадження, яке внесене до ЄРДР № 0000843 від 03.12.2022 р. за обвинуваченням ОСОБА_4 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Біляївського районного суду Одеської області від 13.12.2022 року справа № 496/5997/22, провадження 1-кс/496/2270/22.

Речовий доказ автомобіль ВАЗ 210740-110-30, реєстраційний номер НОМЕР_1 , зеленого кольору, номер шасі НОМЕР_2 вважати повернутим власнику ОСОБА_4 , відповідно розписки від 10.01.2023 року.

Стягнути з ОСОБА_4 витрати на залучення експертів на користь державі у розмірі 16 937,16 грн.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали проголошено 02 липня 2023 року о 11 годині 00 хвилин.

Суддя ОСОБА_1