УХВАЛА

Справа № 495/13955/23

Номер провадження 1-кп/495/36/2024

07 березня 2024 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Білгород-Дністровський клопотання прокурора Білгород-Дністровської окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченій у кримінальному провадженню внесеному до ЄРДР за № 0001247 від 22 жовтня 2023 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.121, ч.4 ст. 185 КК України.

сторони кримінального провадження:

прокурор Білгород-Дністровської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_5

обвинувачена- ОСОБА_4

захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_4

потерпілі- ОСОБА_7 ОСОБА_8

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з 22 грудня 2023 року знаходиться кримінальне провадження № 0001247 від 22 жовтня 2023 року за обвинуваченням: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.121, ч.4 ст. 185 КК України.

До суду від прокурора ОСОБА_5 надійшло клопотання про продовження обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченої ОСОБА_4 підтримане ним в судовому засіданні, яке обґрунтоване тим, що в наявний час ризики, що були підставою для обрання під час підготовчого судового засідання такого запобіжного заходу, як тримання під вартою не зникли та не перестали існувати, а судове провадження по розгляду обвинувального акта не розпочато.

Захисник в інтересах обвинуваченої ОСОБА_6 та обвинувачена ОСОБА_9 в судовому засіданні не заперечували проти задоволення клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Суд, розглянувши клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченої ОСОБА_4 , заслухавши обґрунтування прокурора, думку обвинуваченої та ії захисника, дослідивши матеріали кримінального провадження, приходить до наступного висновку:

Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України під час судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати,змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, ораний щодо обвинуваченого.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3)незаконно впливати на потерпілого, свідка іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженню; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчинені особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснювати дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Згідно ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків, наявність у підозрюваного обвинуваченого постійного місця роботи чи навчання, репутацію підозрюваного, обвинуваченого, майновий стан, наявність судимостей, дотримання умов застосованих запобіжних заходів, наявність повідомлення особи про підозру у вчинені іншого кримінального правопорушення, розмір майнової шкоди у завдані якої обвинувачується особа.

Відповідно до п. 79 рішення в справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року «розумність строку тримання під вартою не може оцінюватися абстрактно. Вона має оцінюватися в кожному окремому випадку залежно від особливостей конкретної справи, причин, про які йдеться у рішеннях національних судів, переконливості аргументів заявника, викладених у його клопотанні про звільнення. Продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості».

Згідно з ч. 4 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніш не судимої особи, яка обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років

. Згідно Рішення Конституційного Суду України від 08.07.2003 року № 14-рп/2003, тяжкість злочину не є єдиною підставою для обрання виключного запобіжного заходу, як тримання під вартою, а враховується разом з іншими обставинами по справі.

Так, згідно обвинувального акту обвинувачена ОСОБА_4 обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 121 та ч.4 ст. 185 КК України,які є тяжкими. та зважаючи на обставини інкриминованих ОСОБА_4 злочинів, один з яких передбачений ч.1 ст. 121 КК України який є насильницьким, та ч.4 ст. 185 КК України який є тяжким, їх характеру та зухвалісті,тяжкості та суспільній небезпечності, а також можливої міри покарання,яка може бути їй призначена у разі визнання обвинуваченої ОСОБА_4 винуватою,з урахуванням положень ст. ст. 177, 178, 183 КПК України, оскільки є об`єктивні підстави вважати,що до теперішнього часу продовжують існувати ризики, передбачені п.п. 1,5 ч.1 ст. 177 КПК України, зокрема, обвинувачена може переховуватися від суду,вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення іншим чином.

У рішенні по справі "W проти Швейцарії " від 26.01.1993 року Європейський суд з прав людини вказав,що врахування тіжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатьньо високим ступенем імовірності ії поведінку,беручи до уваги,що майбутне покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того,що підозрюваний може ухилитися від слідства.

Також,Європейський суд з прав людини у справі " Ілійков проти Болгарії " закріпив,що " Суворість передбаченого покарання " є суттєвим елементом при оцінюванні " ризиків переховування або повторного вчинення злочинів".

Підтвердженням існування зазначених ризиків слугує характерстика обвинуваченої ОСОБА_4 яка офіційно не працевлаштована, має на утриманні неповнлітініх дітей, а також,зважаючи на те,що остаточне рішення по справі відносно обвинуваченої ОСОБА_4 не прийнято і на теперішній час судовий розгляд кримінального провадження триває, потерпілі та свідкі підлягають безпосередньому допиту судом, суд вважає що в данному випадку існує ризик можливого незаконного впливу обвинуваченої на потерпілих та свідків у вказаному кримінальному провадження.

На підставі викладеного та враховуючи наявність обвинувачення, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченій ОСОБА_4 у разі визнання ії винуватою, а саме те, що досудове розслідування інкримінує обвинувачення, які відповідно до ст. 12 КК України відносяться до категорії тяжких злочинів, за яке передбачене покарання у вигляді позбавленням волі на строк від п*яти до вісьми років На даний час по кримінальному провадженню не допитані обвинувачена, потерпілі та свідкі, суд дійшов висновку про те, що обвинувачена може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, що унеможливлює запобігання ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України. Крім того будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків передбачених ст. 177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченої більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою в судовому засіданні не встановлено.

Оцінивши обставини, визначені ст. 178 КПК України, враховуючи, що обвинувачена ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі понад п`ять років, за станом здоров`я може триматися під вартою, не працює, має постійне місце проживання, раніше судима, застосований до неї раніше запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не порушувала у зв`язку з відсутністю об`єктивної можливості такого порушення, що не залежало від ії волі, а також те, що обвинувачена має реальну можливість переховуватись від суду, може перешкоджати кримінальному провадженню, що не надасть можливості забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченої та виконання процесуальних рішень, суд прийшов до висновку, що клопотання прокурора, заявлене під час підготовчого судового розгляду обвинувального акту відносно обвинуваченого є обґрунтованим і підлягає задоволенню та продовжити вартою на строк шістдесят днів з моменту постановлення наявної ухвали, тобто з 07.03.2024 року.

Суд приходить до висновку, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були підставою для застосування відносно ОСОБА_4 такого запобіжного заходу, як тримання під вартою, не зменшилися та не перестали існувати, обставини, що були враховані при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою також існувати не перестали.

Судом встановлено, що судове провадження по кримінальному провадженню не розпочато, строк обраного під час досудового слідства запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 відповідно до ухвали судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 19.01. 2024 рокузакінчується 17.03.2024 року.

З урахуванням наведеного, відповідно до вимог ст. ст. 177, 178, 183, 197, 199 КПК України, суд прийшов до висновку про необхідність продовження запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою з утриманням в Державній установі «Ізмаїльський слідчий ізолятор» строком на шістдесят днів з 07.03.2024 року по 05.05.2024 року, у зв`язку з чим клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченої ОСОБА_4 у кримінальному провадженні за ії обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 121 та ч.4 ст. 185 КК України, підлягає задоволенню.

Керуючись п.п. 1, 2 ч. 4 ст. 183 КПК України, суд вважажє за необхідне не визначати розмір застави у кримінальному провадженні, оскільки ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні насильницького злочину проти життя потерпілого.

Керуючись ст. ст. 177-178, 182-184 ,314-315 КПК України,

УХВАЛИВ:

Задовольнити клопотання прокурора Білгород-Дністровської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_10 щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченої ОСОБА_4 .

Продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у Державній установі «Ізмаїльській слідчій ізолятор» строком на 60 днів, який діє по 05.05. 2024 року включно.

Строк дії ухвали про продовження міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 закінчується 06.05.2024 року.

Ухвала про продовження міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Керуючись п.п. 1, 2 ч. 4 ст. 183 КПК України, суд не визначає розмір застави у кримінальному провадженні.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1