№ 1-кп/755/120/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" травня 2024 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000168 від 27.05.2019 року, за обвинуваченням: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Києва, українки, громадянки України, працюючої тренером-викладачем із плавання у Київському ліцеї № 303, заміжньої, з вищою освітою, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 368, ч. 1 ст. 191 КК України;

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки м. Києва, українки, громадянки України, працюючої тренером-викладачем із плавання у Київському ліцеї № 303, заміжньої, з вищою освітою, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 368 КК України,

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Дніпровського районного суду м. Києва перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000168 від 27.05.2019 року, за обвинуваченням: ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 368, ч. 1 ст. 191 КК України; ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 368 КК України.

У підготовчому судовому засіданні захисник ОСОБА_4 в інтересах обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 заявив клопотання про закриття кримінального провадження у зв`язку з закінченням строку досудового розслідування, після повідомлення особі про підозру, на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України, мотивуючи його тим, що як вбачається з обвинувального акту та матеріалів судової справи, слідчим відділом Печерського УП ГУ НП у м. Києві здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості щодо якого внесені до ЄРДР за № 0000168 від 27.05.2019 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 368, ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 368, ч. 2 ст. 191 КК України.

07 червня 2019 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, тобто, в одержанні службовою особою неправомірної вигоди для себе за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, будь-якої дії з використанням наданої їй влади та службового становища, поєднаному з вимаганням неправомірної вигоди.

01 листопада 2019 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 368 КК України, тобто, в пособництві в одержанні службовою особою неправомірної вигоди для себе за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, будь-якої дії з використанням наданої їй влади та службового становища, поєднаному з вимаганням неправомірної вигоди.

29 листопада 2019 року ОСОБА_5 повідомлено про нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 368, ч. 2 ст. 191 КК України, тобто, в одержанні службовою особою неправомірної вигоди для себе за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, будь-якої дії з використанням наданої їй влади та службового становища, поєднаному з вимаганням неправомірної вигоди, та у розтраті чужого майна шляхом зловживання службовим становищем.

Відповідно до ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_7 від 31.10.2019 року, строк досудового розслідування було продовжено до 6 місяців тобто до 03.12.2019 року.

29 листопада 2019 року підозрюваним та їх захисникам старшим слідчим СВ Печерського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_8 було вручено повідомлення про завершення досудового розслідування та відкриття сторонам матеріалів досудового розслідування.

Після ознайомлення стороною захисту з матеріалами досудового розслідування, 21.12.2019 року старшим слідчим СВ Печерського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_8 було складено обвинувальний акт, затверджений прокурором, на той час, Київської місцевої прокуратури № 6 ОСОБА_9 .

Відповідно до ухвали Печерського районного суду в справі № 757/255/20-к, встановлено, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до ЄРДР за № 0000168 від 27.05.2019 року за обвинуваченням ОСОБА_5 за ознаками складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 368, ч. 2 ст. 191 КК України, та ОСОБА_6 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 368 КК України, надійшов до суду 09.01.2020 року. Крім того, під час підготовчого засідання за участю прокурора, 18.02.2021 року судом було прийнято рішення про повернення вищезазначеного обвинувального акту прокурору Київської місцевої прокуратури № 6, для усунення недоліків.

Не погоджуючись з ухвалою суду, заступник керівника Печерської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_9 , безпосередньо до суду першої інстанції, 06 липня 2021 року подав апеляційну скаргу, в якій, крім іншого, наявне клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Печерського районного суду м. Києва від 18 лютого 2021 року, вказуючи на поважність причин пропуску, оскільки, як зазначив прокурор, одразу після закінчення засідання повний текст судового рішення вручений не був, дата оголошення повного тексту ухвали призначена не була, у зв`язку з чим, сторона обвинувачення фактично була позбавлена можливості отримати інформацію про результат проведеного підготовчого засідання в даному кримінальному провадженні. Прокурор також зазначав і про те, що оскаржувана ухвала місцевого суду на адресу Печерської окружної прокуратури міста Києва надійшла лише 25 червня 2021 року.

20 вересня 2021 року Київським апеляційним судом було розглянуто клопотання прокурора про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Печерського районного суду м. Києва від 18 лютого 2021 року, про що постановлено ухвалу про відмову у задоволенні зазначеного клопотання.

Колегія суддів Київського апеляційного суду мотивувала своє рішення тим, що, будучи старшим прокурором групи прокурорів у даному кримінальному провадженні ОСОБА_9 , маючи функції підтримання державного обвинувачення у суді, будь-яких заходів, щоб дізнатись про стан відомого йому кримінального провадження, не вжив, і лише після отримання ухвали поштовою кореспонденцією 25 червня 2021 року, апеляційну скаргу подав 06 липня 2021 року, тобто, з пропуском навіть семиденного строку на апеляційне оскарження, при цьому, жодних об`єктивних причин пропуску строку апеляційного оскарження ухвали суду, які б перешкодили йому своєчасно подати апеляційну скаргу, в клопотанні не зазначено.

У своєму рішенні колегія суддів Київського апеляційного суду послалася на практику Європейського суду з прав людини, а саме: «Зазначений висновок повністю узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, щодо поновлення строків на оскарження. Так, у своєму рішенні «Пономарьов проти України» Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмежними. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте, навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження».

Не зважаючи на мотиви прийнятого 20.09.2021 року Київським апеляційним судом рішення, лише 16.11.2021 року прокурором Печерської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 було затверджено складений старшим слідчим слідчого відділу Печерського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_10 змінений обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до ЄРДР за № 0000168 від 27.05.2019 року за обвинуваченням ОСОБА_5 за ознаками складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 368, ч. 2 ст. 191 КК України та ОСОБА_6 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 368 КК України.

Враховуючи те, що ч. 1 ст. 28 КПК України не передбачає можливість перевищення закріплених у КПК України строків і той факт, що у діючому КПК України визначено загальні строки досудового розслідування, у зв`язку з чим, керуючись ч. 1 ст. 28 КПК України, навіть після повернення обвинувального акта прокурору строк досудового розслідування у такому провадженні не може перевищувати строки, закріплені у ст. 219 КПК України.

Порушення таких строків призводить до обмеження прав та гарантій, передбачених чинним законодавством, які регулюють статус обвинуваченого. Відповідно до ч. 5 ст. 28 КПК України, кожен має право, щоб обвинувачення щодо нього в найкоротший строк або стало предметом судового розгляду, або щоб відповідне кримінальне провадження щодо нього було закрите.

Строк досудового розслідування у кримінальному провадженні, яке перебуває на розгляді суду, відповідно до положень п. 4 ч. 3 ст. 219 КПК України, становить 6 місяців із дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, тобто з 07.06.2019 року, а відповідно, днем закінчення строку досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні є 03.12.2019 року. Разом з тим, обвинувальний акт стосовно ОСОБА_5 та ОСОБА_6 складений та підписаний після усунення недоліків, визначених ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 18 лютого 2021 року, лише 16.11.2021 року. Крім того, слід зазначити, що Київським апеляційним судом надана оцінка поважності причин пропуску строків подачі апеляційної скарги на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 18 лютого 2021 року.

Таким чином, у цьому провадженні виправлення недоліків обвинувального акту тривало 270 днів, близько дев`яти місяців, що навряд чи узгоджується з обов`язком вчиняти процесуальні дії в розумний строк, як того вимагає частина 1 статті 28 КПК України, та свідчить про очевидне порушення прокурором вимог кримінального процесуального законодавства. Аналогічну позицію висловив Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у своїй постанові від 08.11.2022 у справі № 636/336/21, де зазначено, що будь-яка сторона кримінального провадження має передбачати можливість несприятливого для неї розвитку подій у провадженні, у тому числі, і ухвалення судових рішень, що вимагатимуть додаткового часу для їх виконання, як, наприклад, рішення про повернення обвинувального акту прокурору. Виходячи з цих міркувань Суд вважає, що законодавець, встановлюючи граничні строки досудового розслідування, визначав їх з урахуванням подібних ускладнень з якими може стикнутися сторона, і вона має враховувати можливість таких ускладнень при плануванні своєї діяльності.

Враховуючи, що злочини, які інкримінуються обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , не належать до категорій тяжких чи особливо тяжких злочинів проти життя та здоров`я особи, підлягає застосуванню п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Обвинувачені підтримали клопотання захисника.

Прокурор у судовому щодо заявленого клопотання заперечила, мотивуючи тим, що 21.12.2019 року обвинувальний акт відносно ОСОБА_5 за ч. 3 ст. 368, ч. 2 ст.191 КК України та ОСОБА_6 за ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 368 КК України складено, затверджено та 23.12.2019 року, на підставі ст. 116 КПК України, за допомогою поштового зв`язку скеровано до суду в межах строків досудового розслідування. У подальшому, 18.02.2021 року ухвалою Печерського районного суду міста Києва обвинувальний акт повернуто прокурору для усунення недоліків з формальних підстав, у зв`язку з тим, що в обвинувальному акті не зазначено анкетні дані викривача, який у вказаному кримінальному провадженні відсутній. Зазначену ухвалу Печерського районного суду міста Києва прокурором у кримінальному провадженні оскаржено в апеляційному порядку. 10 листопада 2021 року заступником керівника Печерської окружної прокуратури міста Києва у ЄРДР викладено відмітку про повернення обвинувального акту, змінено групу прокурорів у вказаному кримінальному провадженні та визначено старшого групи прокурорів у вказаному кримінальному провадженні прокурора Печерської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 16 листопада 2021 року прокурором Печерської окружної прокуратури обвинувальний акт затверджено, того ж дня вручено обвинуваченим, їх захисникам та скеровано до Печерського районного суду міста Києва. Лише 24.11.2021 року до Печерської окружної прокуратури міста Києва через Печерський районний суд міста Києва повернулись матеріали справи з Київського апеляційного суду з ухвалою про відмову у задоволенні клопотання прокурора про поновлення строків на апеляційне оскарження. Так, відповідно до положень ч. 1 ст. 290 КПК України, досудове розслідування вважається завершеним після повідомлення стороні захисту про його завершення та відкриття матеріалів. Дії слідчого і прокурора, передбачені ч. 1 ст. 291 та ст. 293 КПК України (складання обвинувального акта, його затвердження, вручення стороні захисту і направлення до суду), є формою закінчення досудового розслідування у кримінальному провадженні. Повернення обвинувального акта не передбачає поновлення закінченого досудового розслідування. У чинному КПК України законодавець відмовився від інституту додаткового розслідування, який існував за КПК 1960 року. Відсутність можливості проведення додаткового розслідування після звернення до суду з обвинувальним актом очевидна з тексту Кодексу. У разі повернення судом обвинувального акта, який не відповідає вимогам КПК України, повноваження прокурора обмежені лише усуненням недоліків цього обвинувального акта. Про це неодноразово зазначав Верховний суд, зокрема, у постанові колегії суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у справі № 681/1033/20 від 07.12.2022 року. Також, Верховний Сул констатував, що якщо стороною обвинувачення обвинувальний акт направлено до суду в межах строку досудового розслідування, однак, його було повернуто судом, то період між поверненням обвинувального акта і направленням до суду нового обвинувального акта не входить до строку досудового розслідування, адже його закінчено зверненням до суду з таким актом вперше і не може йтися про будь-яке досудове розслідування в цей період, а також проведення слідчих дій та збирання доказів, зазначене підтверджується постановою ВС від 07.12.2022 (справа № 681/1033/20). Така позиція колегії суддів узгоджується з висновками Верховного Суду, висловленими в постановах від 26 жовтня 2022 року в справі № 686/10785/16-к (провадження № 51-1321км22), від 18 жовтня 2022 року в справі № 753/6486/21 (провадження № 51-5845км21) та від 04 жовтня 2018 року в справі № 752/4900/15-к (провадження № 51-3742км 18). Крім того, у пояснювальній записці до проекту Кодексу зазначалося, що: «одним з основних напрямів реформування ... стала ліквідація можливості відправлення справи на додаткове розслідування», «підвищенню гарантій прав підозрюваних та обвинувачених сприятиме також ...скасування інституту повернення справи на додаткове розслідування». З цього випливає, що повернення обвинувального акту не може використовуватися стороною обвинувачення для проведення будь-яких процесуальних дій, крім приведення його у відповідність до вимог статті 291 КПК України. З іншого боку, КПК України, передбачаючи можливість повернення обвинувального акта прокурору, передбачає, що він має відповідні повноваження для усунення його недоліків на виконання вказівок суду. Суд зазначає, що КПК України не передбачає не лише обов`язку, але й можливості відновлення досудового розслідування у випадку повернення обвинувального акту прокурора, оскільки відповідно до статті 282 КПК України, ця обставина не є підставою для такого відновлення. Також, повернення обвинувального акта прокурору не є підставою для продовження строку досудового розслідування, оскільки, відповідно до статті 295 КПК України, строк розслідування може бути продовжений, якщо додатковий строк необхідний для отримання доказів, які можуть бути використані під час судового розгляду, або для проведення чи завершення проведення експертизи, за умови що ці дії не могли бути здійснені чи завершені раніше з об`єктивних причин. Однак, як вже Суд зазначив вище, повернення обвинувального акта прокурору не дає стороні обвинувачення повноважень проводити такі дії. Суд відзначає, що КПК України не містить положення, яке б визначало строк, протягом якого після повернення судом обвинувального акта прокурору сторона обвинувачення має виправити недоліки обвинувального акту і звернутися до суду з виправленим обвинувальним актом. У той же час, відповідно до частини 2 статті 113 КПК України, будь-які процесуальні дії мають бути виконані без невиправданої затримки. Про це зазначив Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у справі № № 753/6486/21 від 18.10.2022 року. Крім того, як вказав Верховний Суд при прийнятті 17.11.2022 року рішення у справі № 199/7939/21, досудове розслідування, яке має наслідком звернення до суду з обвинувальним актом, включає три ключові стадії: початок - визначається внесенням відомостей до ЄРДР; завершення - пов`язується з фактом відкриття матеріалів досудового розслідування підозрюваному, його захиснику, законному представнику, захиснику та іншим особам відповідно до положень ст. 290 КПК; закінчення - фіксується направленням до суду обвинувального акта, тобто кінцевим моментом строку досудового розслідування є саме його закінчення, як це передбачено у ст. 219 цього Кодексу. Як зазначалося, з терміном «закінчення досудового розслідування» у законі пов`язується кінець досудового розслідування як стадії кримінального провадження, одночасно з настанням якого процесуальний строк досудового розслідування припиняє свій перебіг, кримінальне провадження або потрапляє до наступної стадії, а саме - судового провадження, або закривається, тобто взагалі припиняє своє подальше існування. У зв`язку з викладеним, обвинувальний акт прокурором скеровано до суду в межах строків досудового розслідування, а клопотання сторони захисту про закриття кримінального провадження на підставі п.10. ч. 1 ст. 284 КПК України задоволенню не підлягає.

Вислухавши думки учасників судового провадження, дослідивши клопотання захисника, заперечення прокурора, вивчивши наявні матеріали, суд приходить до наступних висновків.

Згідно з п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція), кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Положеннями ч. 1 ст. 21 КПК України кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 КПК, досудове розслідування - це стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності, клопотання про закриття кримінального провадження.

Згідно з ч. 4 ст. 110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.

Відповідно до ст. 113 КПК України, процесуальні строки - це встановлені законом або відповідно до нього прокурором, слідчим суддею або судом проміжки часу, у межах яких учасники кримінального провадження зобов`язані (мають право) приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії.

Будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу (ч. 2 ст. 113 КПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 219 КПК України, строк досудового розслідування обчислюється з моменту повідомлення особі про підозру до дня звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності, клопотанням про закриття кримінального провадження або до дня ухвалення рішення про закриття кримінального провадження.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 219 КПК України, досудове розслідування повинно бути закінчене протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.

Частина 4 ст. 219 КПК України встановлює, що строк досудового розслідування може бути продовжений у порядку, передбаченому параграфом 4 глави 24 цього Кодексу.

Згідно з ч. 5 ст. 294 КПК України, строк досудового розслідування, що закінчився, поновленню не підлягає.

Відповідно до ст. 283 КПК України, прокурор зобов`язаний у найкоротший строк після повідомлення особі про підозру здійснити одну з таких дій: закрити кримінальне провадження, звернутися до суду з клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності, або звернутися до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.

Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 5-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений ст. 219 цього Кодексу, крім випадку повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи.

Велика палата ЄСПЛ у п. 68 рішення у справі Карт проти Туреччини (Kart v. Turkey, заява № 8917/05) зазначила, що право на розгляд справи протягом розумного строку базується на необхідності гарантувати, що обвинуваченим доведеться залишатись занадто довго у стані невизначеності щодо результатів кримінальних звинувачень проти них. Так само ЄСПЛ у п. 18 рішення в справі Вемхофф проти Німеччини (Wemhoff v. Germany, заява №2122/64) вказував, що чітка мета відповідного положення п. 1 ст. 6 Конвенції у кримінальних справах полягає у забезпеченні того, щоби обвинувачені особи не перебували занадто довго під обвинуваченням та обвинувачення було визначене.

У постанові від 17 лютого 2021 року у справі № 344/6630/17 Верховний Суд України констатував, що закон пов`язує закінчення досудового розслідування з ухваленням процесуального рішення - постанови про закриття кримінального провадження, або вчиненням комплексу процесуальних дій, пов`язаних з направленням до суду обвинувального акту чи відповідного клопотання. У § 1 гл. 24 КПК України розкриваються відповідні форми закінчення досудового розслідування.

Як зазначено у постанові Верховного Суду справа № 711/3111/19: «перевірка судом першої інстанції у підготовчому провадженні дотримання прокурором вимог, передбачених статтями 291, 293 КПК України, а також виконання ним приписів статті 219 КПК в частині направлення обвинувального акта у строки досудового розслідування є передумовою набуття підозрюваним у вчиненні злочинів, які не є тяжкими чи особливо тяжкими проти життя та здоров`я особи, процесуального статусу обвинуваченого стосовно якого, відповідно до частини 1 статті 337 КПК, має здійснюватися судовий розгляд.

Направлення прокурором обвинувального акта після закінчення досудового розслідування до суду поза межами строків досудового розслідування у кримінальних провадженнях щодо злочинів, які не є тяжкими чи особливо тяжкими проти життя та здоров`я, виключає набуття особою процесуального статусу обвинуваченого (підсудного), а, отже, унеможливлює розгляд в суді кримінального провадження по суті та тягне за собою закриття кримінального провадження на підставі пункту 10 частини 1 статті 284 КПК України.

Аналогічні висновки зроблені у постановах ККС/ВС від 29.11.2021 року, справа № 405/3805/20, від 01.07.2021, справа № 752/3218/20, від 07.12.2021 року справа № 946/1753/20, від 26.05.2020 у справі № 556/1381/18, від 26.05.2020 у справі № 712/6375/18.

Судом встановлено, що, відповідно до наявних документів та реєстру матеріалів досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, 07 червня 2019 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України (т. 1 а.п. 26, 204-205). 29 листопада 2019 року ОСОБА_5 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 368, ч. 2 ст. 191 КК України (т. 1 а.п. 29, 213-214), та згідно висунутого прокурором обвинувачення, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 368, ч. 2 ст. 191 КК України, тобто одержанні службовою особою неправомірної вигоди для себе за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, будь-якої дії з використанням наданої їй влади та службового становища, поєднаному з вимаганням неправомірної вигоди, та у розтраті чужого майна шляхом зловживання службовим становищем.

Зокрема, 01 листопада 2019 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 368 КК України (т. 1 а.п. 29, 215-216), та згідно висунутого прокурором обвинувачення, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 368 КК України, тобто пособництві в одержанні службовою особою неправомірної вигоди для себе за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, будь-якої дії з використанням наданої їй влади та службового становища, поєднаному з вимаганням неправомірної вигоди.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 31.10.2019 року, строк досудового розслідування було продовжено до шести місяців, тобто до 03.12.2019 року (т. 1 а.п. 212).

29 листопада 2019 року ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та їх захисників було повідомлено про завершення досудового розслідування та відкриття матеріалів кримінального провадження та 20.12.2019 року останні ознайомилися з матеріалам. Ця обставина підтверджується і протоколами про надання доступу до матеріалів (додаткових матеріалів) досудового розслідування, де зазначено, що підозрювані та захисники ознайомилися з матеріалами в повному обсязі (т. 1 а.п. 217-248).

21 грудня 2019 року прокурором Київської місцевої прокуратури № 6 м. Києва ОСОБА_9 було затверджено та підписано обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудового розслідування за № 0000168 від 27.05.2019 року (т. 1 а.п. 195-196).

23 грудня 2019 року, за один день до закінчення строку досудового розслідування, засобами поштового зв`язку обвинувальний акт було направлено на адресу Печерського районного суду м. Києва, який, згідно даних відбитку штемпеля суду на супровідному листі, фактично отримано судом 09.01.2020 року, (т. 1 а.п. 201-203).

Відповідно до постанови Верховного Суду від 23.03.2023 року у справа № 708/938/20, колегія суддів Касаційного суду вважала за доцільне навести в даному аспекті позицію, викладену в постанові колегії суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 16 січня 2023 року (справа № 635/7519/20).

Згідно з постановою Верховного Суду від 16.01.2023 року у справа № 635/7519/20, у розумінні положень ст. 116 КПК України посадовою особою, яка уповноважена приймати документ чи скаргу, є особа того органу, до якого подається відповідний документ чи скарга.

Таким чином, у контексті ст. 116 КПК України, особою, уповноваженою на прийняття обвинувального акту, є відповідний працівник суду, уповноважений на прийняття вхідної кореспонденції, у даному випадку 09.01.2020 року надходження обвинувального акту безпосередньо до суду поза межами строку досудового розслідування.

Крім того, ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 18.02.2021 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудового розслідування за № 0000168 від 27.05.2019 року повернуто прокурору Київської місцевої прокуратури м. Києва для усунення недоліків, а саме для виконання вимог п. 3-1 ч. 2 ст. 291 КПК України.

У подальшому, 06.07.2021 року (майже через п`ять місяців після повернення обвинувального акту для усунення недоліків) заступник керівника Печерської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_9 звернувся з апеляційною скаргою до Київського апеляційного суду, в якій, крім іншого, наявне клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Печерського районного суду м. Києва від 18 лютого 2021 року.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 20.09.2021 року у задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Печерського районного суду м. Києва від 18 лютого 2021 року відмовлено.

16 листопада 2021 року прокурором Печерської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 було затверджено та підписано новий обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудового розслідування за № 0000168 від 27.05.2019 року та повторно направлено до Печерського районного суду м. Києва, який того ж дня судом отримано.

У подальшому, за поданням голови Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_11 , ухвалою Київського апеляційного суду від 29.05.2023 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000168 від 27.05.2019 року за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 368, ч. 2 ст. 191 КК України, ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 3. ст. 368 КК України, направлено для розгляду до Дніпровського районного суду м. Києва.

Будь-яка сторона кримінального провадження має передбачати можливість несприятливого для неї розвитку подій у провадженні, у тому числі і ухвалення судових рішень, що вимагають додаткового часу для їх виконання, як, наприклад, рішення про повернення обвинувального акта прокурору. Таким чином, законодавець, встановлюючи граничні строки досудового розслідування, визначав їх з урахуванням подібних ускладнень, з якими може зіткнутися сторона, і вона має враховувати можливість таких ускладнень під час планування своєї діяльності. Надалі касаційний суд звернув увагу на те, що перший раз сторона обвинувачення звернулася з обвинувальним актом до суду із наявністю в неї додаткового часу в півтора місяця на досудове розслідування. Між цим поновлене нею розслідування тривало понад зазначений строк. Таким чином, скерування другого обвинувального акта до місцевого суду відбулося поза межами цього строку (постанови Верховного Суду у справах № 636/336/21 від 08.11.2022 року та № 543/391/20 від 14.02.2023 року).

У кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000168 від 27.05.2019 року, прокурор звернувся до Київського апеляційного суду з апеляційною скаргою на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 18 лютого 2021 року, якою повернуто обвинувальний акт прокурору Київської місцевої прокуратури м. Києва для усунення недоліків, лише 06.07.2021 року, тобто майже через п`ять місяців після повернення обвинувального акту, що навряд чи узгоджується з обов`язком вчиняти процесуальні дії в розумний строк, як того вимагає частина 1 статті 28 КПК. Сторона обвинувачення мала представити, але не представила дуже переконливі докази обставин, які перешкодили їй виправити ці недоліки раніше.

Зокрема, свою думку щодо відсутності у прокурора поважних причин для реалізації свого процесуального права висловила колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в ухвалі від 20.09.2021 року про відмову в задоволенні клопотання прокурора про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Печерського районного суду м. Києва від 18 лютого 2021 року, а саме зазначила, що, будучи старшим прокурором групи прокурорів у даному кримінальному провадженні ОСОБА_9 , маючи функції підтримання державного обвинувачення в суді, будь-яких заходів щоб дізнатись про стан відомого йому кримінального провадження не вжив, і лише після отримання ухвали поштовою кореспонденцією 25 червня 2021 року апеляційну скаргу подав 06 липня 2021 року, тобто з пропуском навіть семиденного строку на апеляційне оскарження, при цьому жодних об`єктивних причин пропуску строку апеляційного оскарження ухвали суду, які б перешкодили йому своєчасно подати апеляційну скаргу - у клопотанні не зазначено. За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про відсутність у заступника керівника Печерської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_9 поважних причин для нереалізації свого процесуального права, передбаченого ч. 2 ст. 395 КПК України, щодо апеляційного оскарження ухвали Печерського районного суду м. Києва від 18 лютого 2021 року в строки, передбачені кримінальним процесуальним законом. Зазначений висновок повністю узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, щодо поновлення строків на оскарження. Так, у своєму рішенні «Пономарьов проти України» Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Таким чином, повторне направлення обвинувального акта до суду відбулося також поза межами строку досудового розслідування, тому доводи сторони обвинувачення, що обвинувальний акт направлено до суду повторно з таким значним проміжком часу з об`єктивних причин, не знайшло своє підтвердження, оскільки кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правам та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Оскільки обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень і яким завершується досудове розслідування, про що вказує ч. 4 ст. 110 КПК України, а відповідно до ст. 219 КПК України, досудове розслідування закінчується зверненням до суду з обвинувальним актом, тож суд приходить до висновку, що складання (прийняття процесуального рішення) та скерування (вчинення процесуальної дії) до суду обвинувального акту відбулось поза межами строку досудового розслідування, що прямо суперечить КПК України, а тому суд, ураховуючи, що кримінальні правопорушення, які інкримінувалися ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , не належить до категорій тяжких чи особливо тяжких злочинів проти життя та здоров`я особи, приходить до висновку про необхідність закриття кримінального провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України у підготовчому судовому засіданні.

Таким чином, клопотання захисника про закриття провадження підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись, ст. ст. 27, 28, 116, 219, 284, 294, 314-315, 369, 372 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання захисника - адвоката ОСОБА_4 в інтересах обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 - задовольнити.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000168 від 27.05.2019 року, за обвинуваченням: ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 368, ч. 1 ст. 191 КК України; ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 368 КК України, закрити у зв`язку з закінченням строку досудового розслідування, після повідомлення особі про підозру, на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом семи днів з дня її оголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію ухвали.

Копію ухвали негайно після її проголошення вручити ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , захиснику та прокурору.

Головуючий суддя: