Ухвала

Іменем України

11 березня 2024 року

м. Київ

справа № 161/19150/23

провадження № 51-1259 ск 24

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючої ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу потерпілої ОСОБА_4 на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13 листопада 2023 року та ухвалу Волинського апеляційного суду від 07 лютого 2024 року відносно ОСОБА_5 ,

встановив:

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13 листопада 2023 року заяву лікаря-психіатра відділення № 1 КП «Волинська обласна психіатрична лікарня м. Луцька» Волинської обласної ради ОСОБА_6 - задоволено, змінено застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом на надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку по місцю проживання, під наглядом районного психіатра.

Ухвалою Волинського апеляційного суду від 07 лютого 2024 року ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13 листопада 2023 року щодо ОСОБА_5 залишено без змін, а апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_4 - без задоволення.

Не погоджуючись із вказаними рішеннями, потерпіла ОСОБА_4 звернулася до Суду з касаційною скаргою, в якій просить: скасувати ухвали Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13 листопада 2023 року та Волинського апеляційного суду від 07 лютого 2024 року; зобов`язати ВОПЛ №1 виконати ухвалу суду щодо направлення ОСОБА_5 до психіатричної лікарні з суворим режимом у м. Дніпропетровськ.

На обґрунтування доводів касаційної скарги вказує, що Волинський міськрайонний суду Волинської області не мав повноважень розглядати заяву від лікаря-психіатра відділення №1 «Волинська обласна психіатрична лікарня м. Луцька» Волинської обласної ради, з огляду на те, що ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 лютого 2019 року, при розгляді клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру, постановлено застосувати до ОСОБА_5 примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим режимом, у зв`язку із чим, на думку потерпілої, таким закладом є Дніпропетровська психіатрична лікарня, а тому, з огляду на положення ст. 514 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), розгляд вказаного клопотання мав провадитися у межах юрисдикції м. Дніпропетровська.

Перевіривши доводи касаційної скарги, Суд дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити на таких підставах.

Питання щодо застосування примусових заходів медичного характеру або щодо відмови в їх застосуванні, врегульовано положеннями статті 512 КПК України, зокрема у частині 2 визначено, що судовий розгляд завершується постановленням ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру або про відмову в їх застосуванні.

При цьому, саме у межах такого обсягу передбачено оскарження, зазначених рішень у касаційному порядку. Так, відповідно до ч. 1 ст. 424 КПК України, у касаційному порядку можуть бути оскаржені вироки та ухвали про застосування або відмову у застосуванні примусових заходів медичного чи виховного характеру суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, а також судові рішення суду апеляційної інстанції, постановлені щодо зазначених судових рішень суду першої інстанції.

Разом із тим, питання щодо продовження, зміни, припинення застосування примусових заходів медичного характеру врегульовано статтею 514 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 516 КПК України, ухвала суду про застосування чи відмову в застосуванні примусових заходів медичного характеру, продовження, зміну, припинення застосування примусових заходів медичного характеру або відмова у цьому може бути оскаржена в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Як вбачається із матеріалів провадження, рішення суду про зміну застосування примусових заходів медичного характеру стосовно ОСОБА_5 прийнято в порядку глави 39 КПК України і переглянуто в апеляційному порядку.

Таким чином, потерпілою ОСОБА_4 реалізовано право на перевірку законності прийнятого рішення судом вищої інстанції відповідно до вимог ст. 516 КПК та передбачене законом право на доступ до суду.

Відповідно до положень п. 8 ч. 1 ст. 129 Конституції України, основними засадами судочинства є також забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках на касаційне оскарження судового рішення.

Водночас, за змістом положень частини 1, 2 статті 424 КПК України, не передбачено оскарження ухвали суду першої інстанції про зміну застосування примусових заходів медичного характеру після їх перегляду в апеляційному порядку, а також ухвали суду апеляційної інстанції за результатами такого перегляду. Тобто кримінальним процесуальним законом не передбачено можливості оскарження таких судових рішень у касаційному порядку.

До того ж, оскаржуване судове рішення суду апеляційної інстанції не перешкоджає подальшому кримінальному провадженню, а тому, з урахуванням зазначеного та положень п. 8 ч. 2 ст.129 Конституції України, не може бути предметом перевірки в касаційному порядку.

Наведене узгоджується із позицією колегії суддів Верховного Суду Третьої судової палати Касаційного кримінального суду, викладеною в ухвалі від 06 вересня 2022 року (справа № 333/7602/21, провадження № 51- 2373 ск 22).

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК України, суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Таким чином, беручи до уваги те, що касаційну скаргу подано на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в касаційному порядку, колегія суддів вважає за необхідне відмовити у відкритті касаційного провадження на підставі п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК.

Враховуючи наведене та керуючись пунктом 1 частиною 2 статті 428 КПК, Суд

постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою потерпілої ОСОБА_4 на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13 листопада 2023 року та ухвалу Волинського апеляційного суду від 07 лютого 2024 року відносно ОСОБА_5 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3