справа № 208/1371/20
№ провадження 1-кп/208/209/24
УХВАЛА

08 квітня 2024 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі: головуючого, судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 , представника потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 , адвоката ОСОБА_6 ,

у відкритому судовому засіданні по справі кримінального провадження № 0000153, відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, громадянина України, який обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 121 КК України,

розглянувши клопотання сторони захисту про визнання доказів очевидно недопустимими, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду перебуває зазначене кримінальне провадження.

Під час судового розгляду справи допитані свідки, оголошені всі матеріали справи, досліджені відеозаписи.

В судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_5 , адвокат ОСОБА_6 заявив клопотання про визнання протоколів огляду місця події від 22.01.2018 року та 27.01.2018 року очевидно недопустимими доказами, яке аргументував наступним.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 , яка записана понятою при зазначених слідчих діях, пояснила, що підпис в протоколі огляду від 22.01.2018 року їй не належить. В цей день вона дійсно була на зміні, протокол підписувала, але як з`ясувалось, нею підписано протокол вилучення речей від 27.01.2018 року. В цей день на роботі вона не була і участь в слідчих діях не приймала.

Посилаючись на пояснення свідка ОСОБА_8 адвокат зазначає, що фактична відсутність одного з понятих при проведенні слідчих дій, є порушенням норм КПК України та свідчить про огляд місця події та вилучення речей не в процесуальний спосіб. Протоколи слідчих дій не містить номеру кримінального провадження по якій вона проводилась, його аркуші підписані учасниками не суцільно, а тільки на останніх сторінках.

Окремо, адвокат зазначає, що протокол від 27.01.2018 року не містить відомостей про вилучення та упакування речей, хоча для проведення відповідної експертизи доставлений згорток в опечатаному поліетиленовому пакеті.

Його правова позиція підтверджена чисельними рішеннями ВС.

Не процесуальний спосіб проведення огляду місця події та вилучення речей, тягне за собою застосування доктрини «плодів отруєного дерева», яка міститься в правових позиціях рішень ЄСПЛ, тому просив також визнати очевидно недопустимими похідні доказі - постанову слідчого ОСОБА_9 від 27.01.2018 року про визнання речовими доказами; висновок № 609 МК від 07.06.2018 року експерта-криміналіста ОСОБА_10 ; висновок експерта ОСОБА_11 в трасологічній експертизі № 24/4.2/372 від 23.03.2018 року; висновок експерта ОСОБА_12 в цитологічній експертизі № 134 від 07.03.2018 року.

Обвинувачений підтримав думку адвоката.

Прокурор та представник потерпілої сторони, кожен окремо, заперечували проти задоволення клопотання сторони захисту, зазначивши про його необґрунтованість.

Суд розглянувши клопотання сторони захисту, вислухав прокурора та представника потерпілої, вивчивши матеріали справи, встановив наступне.

Відповідно до ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Статтею 86 КПК України встановлено, що доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Визнання доказів недопустимими регламентовано ст. 89 Кодексу, згідно якої суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті, при ухвалення судового рішення.

У разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате.

Сторони кримінального провадження, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, мають право під час судового розгляду подавати клопотання про визнання доказів недопустимими, а також наводити заперечення проти визнання доказів недопустимими.

Насамперед окресливши процесуальні норми суд зазначає, що всі докази у справі вже досліджено.

КПК не передбачає обов`язкової участі понятих при огляді, якщо він проводиться не в житловому приміщенні, а більярдний клуб не є житлом.

Пояснення свідка ОСОБА_13 в суді, надані нею більш ніж через шість років після події. Свідок зазначає, що була присутня на роботі 22.01.2018 року, підписувала протокол. Не була присутня на роботі 27.01.2018 року та не приймала участь в слідчих діях. Підпис в протоколі 22.01.2018 року їй не належить. Підпис в протоколі 27.01.2018 року виконаний нею.

На даній стадії судового розгляду суд не вважає за можливе погодитись з показаннями свідка ОСОБА_13 , чи навпаки підвергнути їх сумніву.

Що стосується відсутності в протоколах слідчих дій номеру кримінального провадження та не зазначення про спосіб упакування вилучених речей, суд встановив наступне.

Правова позиція ВС у справі № 473/2485/17 полягає в тому, «що не у всіх випадках порушення навіть фундаментальних прав і свобод особи під час кримінального провадження має прямий вплив на дотримання гарантій справедливого судового розгляду, зокрема й на допустимість доказів.

Оцінюючи обставини провадження, які можуть мати значення для встановлення процесуальних порушень і їх впливу на допустимість доказів та, відповідно, на справедливість провадження в цілому, Суд має зважати на дійсні обставини, а не лише на формальні ознаки документів, в яких вони зафіксовані. Характеристика тієї чи іншої дії стороною не є обов`язковою для суду, який визначає правову природу процесуальної дії на підставі її суттєвих ознак.

Таким чином, сторона, яка стверджує про процесуальні порушення, має не лише довести наявність таких порушень, а й обґрунтувати, що ці порушення позначилися або могли позначитися на результаті судового розгляду, у тому числі на допустимості доказів, використаних у судовому розгляді»

Достатнє тлумачення терміну «очевидної недопустимості» в чинному КПК не розкрито, єдності судової практики в цьому питанні немає, що характеризує це поняття як оціночне або ситуативне, тобто визначення доказу за такими критеріями віднесено виключно до дискреційних повноважень суду.

Аналіз процесуального законодавства та встановлених правових позицій, визначає сутність «очевидної недопустимості» як безсумнівними, безперечними порушеннями, і саме в силу цього не потребують здійснення їх перевірки і співставлення з іншими доказами, наданими учасниками судового провадження.

Вважати очевидно недопустимими докази наведені в клопотання адвоката, без дослідження їх у взаємозв`язку з іншими доказами, на думку суду не вбачається за можливе, так як за встановлених обставин рішення суду про задоволення клопотання адвоката без надання оцінки доказів у їх сукупності, суперечило б загальним засадам кримінального судочинства.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 84-86, 89, 350 КПК України, суд

у х в а л и в :

Клопотання сторони захисту у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_7 за ст. 121 ч.2 КК України, про визнання очевидно недопустимими доказами у справі:

- протоколів огляду місця події від 22.01.2018 року та 27.01.2018 року;

- постанови слідчого ОСОБА_9 від 27.01.2018 року про визнання речовими доказами;

- висновку № 609 МК від 07.06.2018 року експерта-криміналіста ОСОБА_10 ;

- висновку експерта ОСОБА_11 в трасологічній експертизі № 24/4.2/372 від 23.03.2018 року;

- висновку експерта ОСОБА_12 в цитологічній експертизі № 134 від 07.03.2018 року,

залишити без задоволення.

Ухвалу окремому оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1