Провадження № 1-кп/582/65/24
Справа № 582/277/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"14" березня 2024 р.

Недригайлівський районний суд Сумської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглядаючи у підготовчому судовому засіданні в залі суду в смт. Недригайлів кримінальне провадження № 0000071 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Хмелів, Роменського району Сумської області, громадянина України, з середньою освітою, пенсіонера, одруженого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

який обвинувачується в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

Досудовим розслідуванням встановлено, що 18.01.2024. працівники ВП №1 (с.Недригайлів) Роменського районного відділу поліції ГУНП в Сумській області, поліцейський СРПП ОСОБА_6 та поліцейський СРПП ОСОБА_7 , згідно графіку затвердженого начальником, заступили на чергування 17.01.2024 з 08:00 год до 08:00 год 18.01.2024 та несли службу на службовому автомобілі «Reno Duster» з державним номерним знаком « НОМЕР_1 ».

Близько 06:25 год. 18.01.2024 під час патрулювання на службовому автотранспорті марки «Рено», моделі «Дастер» з державним номерним знаком « НОМЕР_1 » по населеному пункту с. Недригайлів па перехресті вулиць Сумська, Незалежності та Шевченка черговим нарядом працівників СРПП ВП №1 (с. Недригайлів) було помічено білий автомобіль марки ГАЗ, у якого було відсутнє освітлення заднього державного реєстраційного номеру, що є порушенням правил дорожнього руху, відповідно до пункту 2.9 в (відсутність освітлення на транспортному засобів в темний період часу). Для недопущення та профілактики таких випадків на автодорозі Т-19-04 в напрямку с. Баба було зупинено марки «ГАЗ».

Зупинивши цей транспортний засіб о 06:32 год. 18.01.2024 працівник поліції ОСОБА_6 відповідно до чинного законодавства України, керуючись ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію» та ст.40 даного нормативно-правового акту, повідомив водію своє прізвище, спеціальне звання, причину зупинки цього транспортного засобу (відсутності освітлення державного номерного знаку, передбаченого пункту 2,9 в правил дорожнього руху), а також те, що здійснюється відео фіксація їхньої розмови з місця події на нагрудний прилад фіксації. Після чого водій в особі ОСОБА_3 разом з працівником поліції наблизилися до задньої частини автомобіля «ГАЗ», в якої дійсно було відсутнє освітлення. Громадянину було запропоновано налагодити освітлення на місці зупинки транспортного засобу, на що ОСОБА_3 погодився та вирішив налагодити освітлення. В той час, до них підійшов колега ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , який здійснював прикриття свого напарника, який безпосередньо здійснював контакт з цим громадянином. В свою чергу поліцейський попросив водія надати відповідні документи про реєстрацію транспортного засобу, щоб надалі його колега здійснив перевірку транспорту. Після того як ОСОБА_3 надав документи, він продовжив намагатися відремонтувати несправність освітлення заднього державного номерного знаку. В той час, під час спілкування із громадянином у поліцейського ОСОБА_6 виникла підозра у тому, що ОСОБА_3 може перебувати у стані алкогольного сп`яніння, зокрема, у даного громадянина було чути характерний запах перегару з ротової порожнини. Відповідно до пункту 2.5 правил дорожнього руху ОСОБА_3 було висунуто усну вимогу проти тестування на вміст алкоголю та в подальшому, працівник поліції, підійшовши до задньої частини службового автомобіля «Renault Duster» розпочав виймати спеціалізований прилад, для вимірювання рівня алкоголю в парах повітря з ротової порожнини ОСОБА_3 . Приготувавши прилад, поліцейський ОСОБА_6 повідомив ОСОБА_3 , що необхідно пройти тестування па рівень алкоголю, та на що останній розпочав говорити працівникам поліції, що він дійсно вживав невелику кількість алкоголю та просити не проходити тестування, посилаючись на те, що він має інший шлях для вирішення даної проблеми, зокрема, котрий пов`язаний із наданням неправомірної вигоди у грошовому еквіваленті службовій особі. В свою чергу, поліцейський неодноразово повторював ОСОБА_3 , що за це існує кримінальна відповідальність, проте останній діючи у власних інтересах, усвідомлюючи протиправність і суспільну небезпеку своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи настання таких, в котре будучи попередженим про те, що здійснюється звуко-відеофіксація в порядку ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», намагався запропонувати поліцейському неправомірну вигоду у розмірах 3000 грн., 4000 грн., щоб не проходити тестування на стан алкогольного сп`яніння. Однак поліцейський неодноразово повідомляв ОСОБА_3 про настання кримінальної відповідальності за пропозицію неправомірної вигоди службовій особі. Отримавши відмову та будучи неодноразово попередженим працівником поліції про кримінальну відповідальність, яка передбачена за пропозицію службовій особі неправомірної вигоди, діючи з єдиним прямим умислом та єдиною метою щодо непроходження тестування на стан алкогольного сп`яніння, ОСОБА_3 близько 06:42 год. 18.01.2024 запропонував поліцейським неправомірну вигоду у розмірі 5000 грн, однак поліцейські, усвідомлюючи, що дії ОСОБА_3 у виді пропозиції надання поліцейським неправомірної вигоди є неправомірними та є діями які передбачають кримінальну відповідальності», оскільки поліцейські відповідно до Закону України «Про Національну поліцію» є службовими особами, категорично відмовилися від цієї пропозиції та вкотре попередили ОСОБА_3 про кримінальну відповідальність, передбачену за пропозицію службовій особі неправомірної вигоди.

Такі дії ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 1 ст. 369 КК України, як пропозиція службовій особі надати їй неправомірну вигоду за невчинення службовою особою в інтересах того, хто надає таку вигоду будь-якої дії з використанням наданої їй влади чи службового становища.

Під час досудового слідства, 26 лютого 2024 року між прокурором Недригайлівського відділу Роменської місцевої прокуратури ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_3 укладено угоду про визнання винуватості, згідно якої підозрюваний ОСОБА_3 визнає себе винуватим у скоєнні за вказаних обставин кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України.

Прокурор та підозрюваний визначили міру покарання у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн.

Сторони угоди також узгодили долю речових доказів у цьому кримінальному провадженні. Зокрема вирішили що, докази - 2 оптичні комп`ютерні диски під назвою «Alerus» типу CD-R, об`ємом 700 мб., 80 Min., 52х., на яких відкопійовано відео файли з цифрової нагрудної відеокамери «Tecsar» зроблені 19.01.2024 з фіксацією пропозиції надання неправомірної вигоди слід зберігати в матеріалах кримінального провадження № 0000071 від 18.01.2024.

У судовому засіданні прокурор вважає, що ця угода відповідає вимогам чинного закону. Обвинувачений ОСОБА_3 визнав свою винуватість у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення, добровільно, без будь-якого примусу уклав угоду з прокурором про визнання винуватості, отже вона може бути затверджена судом у підготовчому судовому засіданні. Сторони дійшли згоди про вид покарання за угодою у виді штрафу у розмірі 17 000 грн та узгодили долю інших речових доказів.

Обвинувачений ОСОБА_3 зазначив, що розуміє надані йому законом права, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ст. 473 КПК України, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про визнання винуватості, застосування інших заходів кримінально-правового характеру, а саме спеціальної конфіскації та наполягає на затвердженні угоди.

Захисник ОСОБА_5 позицію свого підзахисного підтримав та пояснив, що укладення угоди про визнання винуватості відбувалося в його присутності, права обвинуваченого при її укладенні не були порушені, укладення угоди відповідає інтересам обвинуваченого.

Суд, проаналізувавши надані матеріали, вислухавши пояснення обвинуваченого, його захисника, прокурора, дійшов наступного висновку.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим, а згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити таку угоду.

Згідно з ч. 2 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого.

Згідно п. 1 ч. 4 ст. 469 цього Кодексу угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів.

Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Як вбачається зі змісту угоди про визнання винуватості та наданих суду матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_3 беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України, щиро розкаявся та активно сприяв розкриттю злочину. Злочин, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 згідно ст.12 КК України є нетяжким злочином, внаслідок вчинення якого шкода завдана лише державним інтересам.

ОСОБА_3 погодився на призначення йому покарання за цей злочин у межах санкції ч. 1 ст. 369 КК України, у виді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімімумів дооді громадян, що становить 17000 грн.

Сторонами узгоджено долю речових доказів.

Угода за змістом укладена відповідно до ст. 472 КПК України і має усі необхідні реквізити та відомості, у т.ч. стосовно міри та виду узгодженого між сторонами покарання та наслідків невиконання угоди.

Судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє свої права, передбачені ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання та інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Крім того, суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Умови укладеної угоди не суперечать вимогам КПК України; правова кваліфікація дій ОСОБА_3 є правильною і передбачає можливість укладення угоди про визнання винуватості; умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб; наявні підстави для визнання винуватості.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що укладена угода про визнання винуватості відповідає нормам матеріального та процесуального закону і її можливо затвердити.

Цивільний позов по справі не заявлений, процесуальні витрати відсутні.

Долю речових доказів вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 100, 373-376, 392, 394-395, 473, 474, 475 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду укладену 26 лютого 2024 року між прокурором Недригайлівського відділу Роменської місцевої прокуратури ОСОБА_4 і обвинуваченим ОСОБА_3 про визнання винуватості.

Визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України та призначити йому покарання за цей злочин у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн.

Речові докази у кримінальному провадженні: 2 оптичні комп`ютерні диски під назвою «Alerus» типу CD-R, об`ємом 700 мб., 80 Min., 52х., на яких відкопійовано відео файли з цифрової нагрудної відеокамери «Tecsar» зроблені 19.01.2024 з фіксацією пропозиції надання неправомірної вигоди - зберігати в матеріалах кримінального провадження №0000071 від 18.01.2024.

Вирок суду може бути оскаржено до Сумського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором і обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений в апеляційному порядку:

1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу, угода не може бути укладена.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копія вироку після його проголошення негайно вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя:підпис З оригіналом згідно

Суддя: ОСОБА_1