Справа № 148/640/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2024 року м. Тульчин

Тульчинський районний суд

Вінницької області у складі: судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у залі суду м. Тульчина матеріали кримінального провадження № 0000053 по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Черкаси, Черкаська область, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючої без реєстрації, за адресою: АДРЕСА_2 , з професійно-технічною освітою, не працюючої, не одруженої, не судимої, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, за участю сторін кримінального провадження: прокурора - ОСОБА_4 , обвинуваченої - ОСОБА_3 , захисника - ОСОБА_5 , -

ВСТАНОВИВ:

До Тульчинського районного суду Вінницької області надійшов обвинувальний акт щодо обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, разом з угодою про визнання винуватості, відповідно до якої, у період дії воєнного стану в Україні, запровадженого Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 (з подальшим продовженням), 17.01.2024 близько 14:00 год, з метою допомогти в побуті, ОСОБА_3 прийшла до будинку особи похилого віку ОСОБА_6 , за адресою: АДРЕСА_2 .

Перебуваючи в приміщенні зазначеного будинку ОСОБА_3 помітила, як ОСОБА_6 дістала із схованки, яка знаходилась на пічці під килимком, грошові кошти для розрахунку за купівлю продуктів харчування із соціальним працівником, яка у той час зайшла до останньої, після чого у ОСОБА_3 виник раптовий умисел на заволодіння грошима потерпілої.

У подальшому ОСОБА_3 реалізовуючи свій злочинний умисел щодо вчинення крадіжки зазначених коштів, дочекавшись коли ОСОБА_6 вийшла із вказаного приміщення, розуміючи, що вчиняє протиправні дії у період дії воєнного стану в Україні, з метою незаконного збагачення, таємно, умисно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу переконавшись, що за її діями ніхто не спостерігає, протиправно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно - небезпечні наслідки і бажаючи їх настання здійснила крадіжку грошових коштів з вищевказаного місця їх зберігання у загальній сумі 1000 грн, належних потерпілій ОСОБА_6 .

Після вказаних дій ОСОБА_3 , викрадені кошти поклала до кишені своєї куртки та залишила місце вчинення кримінального правопорушення, розпорядившись ними на власний розсуд, спричинивши потерпілій майнової шкоди на загальну суму 1000 грн.

Крім того, у період дії воєнного стану в Україні, запровадженого Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 (з подальшим продовженням), ОСОБА_3 продовжуючи свою злочинну діяльність, 07.02.2024 близько 14:00 год, з метою повторного вчинення крадіжки грошових коштів, заздалегідь знаючи, що цього дня ОСОБА_6 отримує пенсійні виплати, прийшла до будинку останньої, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 .

Реалізовуючи свій злочинний умисел ОСОБА_3 , знаходячись у будинку, почала спілкуватися з потерпілою та у цей час листоноша принесла ОСОБА_6 пенсію, після чого остання перерахувавши отримані кошти, помістила їх у поліетиленовий пакет, який у подальшому сховала до однієї з кишень своєї куртки, що висіла над ліжком у кімнаті будинку.

У подальшому ОСОБА_3 , за вказаних вище аналогічних обставин дочекавшись коли ОСОБА_6 вийде із будинку на вулицю і реалізовуючи свій злочинний умисел, з метою незаконного збагачення, розуміючи, що вчиняє протиправні дії у період воєнного стану в Україні, таємно, з корисливих мотивів, умисно, повторно, шляхом вільного доступу переконавшись, що за її діями ніхто не спостерігає, протиправно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання здійснила крадіжку із вищевказаного місця, грошових коштів у сумі 3500 грн, належних ОСОБА_6 .

Після вказаних дій ОСОБА_3 , викрадені кошти поклала до кишені своєї куртки та залишила місце вчинення кримінального правопорушення, розпорядившись ними на власний розсуд, спричинивши потерпілій майнової шкоди на загальну суму 3500 грн.

На досудовому розслідуванні, 15.03.2024 між сторонами кримінального провадження: прокурором Тульчинської окружної прокуратури ОСОБА_4 та обвинуваченою ОСОБА_3 , в присутності захисника ОСОБА_5 , укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно даної угоди, прокурор та обвинувачена дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_3 за ч. 4 ст. 185 КК України, обвинувачена в повному обсязі сформульованого обвинувачення визнала свою винуватість у вчиненні даних кримінальних правопорушень.

Також, сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_3 повинна понести за вчинені кримінальні правопорушення, а саме: у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років, відповідно до ст. 75 КК України, звільнити її від відбування покарання з іспитовим строком, та покласти на останню обов`язки, передбачені п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.

Роз`яснено щодо наслідків укладення та затвердження угоди, передбачених ст. 473, 474 КПК України та невиконання угоди, передбачених ст. 476 КПК України і щодо умисного невиконання угоди про визнання винуватості.

У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 зазначила, що вона цілком розуміє характер обвинувачення, яке їй пред`явлено. Визнала себе винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, щиро розкаялася, визнала фактичні обставини кримінального провадження, що встановлені досудовим розслідуванням. Крім того, зазначила, що вона розуміє надані їй законом права, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ст. 473 КПК України, наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України, дала згоду на застосування узгодженого виду та строку покарання у разі затвердження угоди. Просила угоду про визнання винуватості затвердити та призначити узгоджене покарання.

Захисник, також просив затвердити угоду про визнання винуватості.

Потерпіла ОСОБА_6 у судове засідання не з`явилася, подала до суду клопотання, у якому просить провести судове засідання за її відсутності, так як, не зможе з`явитися до суду у зв`язку зі станом здоров`я. Укладену угоду про визнання винуватості від 15.03.2024 підтримує повністю.

Прокурор у судовому засіданні вважає, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги та правила КПК України і КК України, просив угоду про визнання винуватості затвердити і призначити обвинуваченій узгоджене в угоді покарання.

Заслухавши доводи сторін кримінального провадження, перевіривши умови укладання угоди про визнання винуватості, відповідність угоди за змістом вимогам процесуального законодавства, роз`яснивши та з`ясувавши в обвинувачуваченої про повне розуміння нею її процесуальних прав, добровільності та відсутності будь-яких обставин, які примусили ОСОБА_7 погодитися на підписання угоди про визнання винуватості, характеру висунутого обвинувачення, виду і строку покарання та наслідки постановлення вироку на підставі угоди про визнання винуватості, суд дійшов висновку про те, що у даному провадженні можливо затвердити надану угоду про визнання винуватості з наступних підстав.

Згідно ч. 2 ст. 474 КПК України, розгляд щодо угоди проводиться судом під час підготовчого судового засідання за обов`язкової участі сторін угоди з повідомленням інших учасників судового провадження.

Відповідно до правил ст. 468, 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Згідно обвинувального акту, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, які згідно положень ст. 12 КК України, відноситься до тяжких злочинів.

Аналізуючи та оцінюючи обставини кримінального провадження та всі докази в їх сукупності, пояснення обвинуваченої, суд вважає, що дії обвинуваченої ОСОБА_7 , слід кваліфікувати за ч. 4 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

Обставинами, які відповідно до ст. 66 КК України, пом`якшують покарання обвинуваченої, суд визнає - щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставиною, яка відповідно до ст. 67 КК України, обтяжує покарання обвинуваченої, суд визнає - вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.

Суд у порядку ст. 474 КПК України, шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

При цьому, судом з`ясовано, що ОСОБА_7 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винним, цілком розуміє свої права, визначені ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ст. 473 КПК України, а також наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Умови угоди про визнання винуватості відповідають інтересам суспільства та не порушують права, свободи, інтереси сторін та інших осіб.

Судом встановлені обґрунтовані підстави вважати, що взяті обвинуваченою на себе за угодою про визнання винуватості обов`язки, очевидно можливі для виконання.

Враховуючи викладене, вивчивши надані матеріали, перевіривши угоду про визнання винуватості від 15.03.2024 на відповідність вимогам КПК і КК України, суд дійшов до висновку про наявність всіх правових підстав для її затвердження.

За вчинене кримінальне правопорушення обвинувачена ОСОБА_7 підлягає покаранню, яке відповідає санкції ч. 4 ст. 185 КК України, і яке узгоджене сторонами в угоді про визнання винуватості.

Обвинуваченій ОСОБА_7 на досудовому розслідуванні обраний запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час, згідно ухвали слідчого судді Тульчинського районного суду Вінницької області від 29.02.2024, з метою запобігання ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, міру запобіжного заходу залишити в силі до вступу вироку в законну силу.

Речові докази та процесуальні витрати у кримінальному провадженні - відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. 75, 76, ч. 4 ст. 185 КК України, ст. 368, 371, 374, 394, 395, 468, 469, 472-475 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 15.03.2024 між прокурором Тульчинської окружної прокуратури ОСОБА_4 та обвинуваченою ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0000053 по обвинуваченню ОСОБА_3 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України.

Визнати винною ОСОБА_3 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити їй покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк на 2 (два) роки.

Згідно п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, зобов`язати ОСОБА_3 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 у вигляді домашнього арешту у нічний час, обраний згідно ухвали слідчого судді Тульчинського районного суду Вінницької області від 29.02.2024, залишити в силі до вступу вироку в законну силу.

Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду через Тульчинський районний суд Вінницької області протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений:

1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 КПК України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 КПК України, угода не може бути укладена.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченій, захиснику та прокурору.

Учасникам процесу, які не були присутні під час проголошення вироку направити поштовим зв`язком.

Суддя: