№ 1-кс/760/3318/ 24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2024 року Солом`янський районний суд м. Києва

в складі : головуючого слідчого судді - ОСОБА_1

за участі секретаря - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в залі суду клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого управління Головного управління СБ України і м.Києві та Київській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором у кримінальному провадженні - прокурором відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_4 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця м. Луганська, громадянина України,

проживаючого в АДРЕСА_1 ,

раніше не судимого,-

якому пред`явлено підозру в рамках кримінального провадження за №0000169 від 20.02.2023р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.ст.111 ч.1,161 ч.1 КК України ,-

за участю прокурора - ОСОБА_6

підозрюваного - ОСОБА_5

захисника - ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИВ:

До Солом`янського районного суду м. Києва надійшло клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого управління Головного управління СБ України і м.Києві та Київській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Київської міської прокуратури ОСОБА_4 , про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою в рамках кримінального провадження, відомості про злочин якого внесені до ЄРДР за №0000169 від 20.02.2023 року відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.ст.111 ч.1,161 ч.1 КК України.

На обґрунтування клопотання зазначено наступне.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 24.12.2020 року, у громадянина України ОСОБА_5 за невстановлених досудовим розслідуванням обставин виник злочинний умисел на вчинення дій на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності та інформаційній безпеці України, а саме на надання іноземній державі допомоги у проведенні підривної діяльності проти України.

Так, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 24.12.2020 року, ОСОБА_5 , будучи громадянином України, з мотивів явної зневаги до Української держави та Українського народу, надав згоду на надання допомоги представнику іноземної держави (Російської Федерації) ОСОБА_8 в проведенні підривної діяльності проти України в інформаційній сфері.

Відповідно до рішення Ради національної безпеки і оборони України (далі по тексту РНБО) від 14 вересня 2020 року "Про Стратегію національної безпеки України", затвердженої Указом Президента України № 392/2020 від 14 вересня 2020 року - Для відновлення свого впливу в Україні російська федерація, продовжуючи гібридну війну, системно застосовує політичні, економічні, інформаційно-психологічні, кібер- і воєнні засоби; посилюються угруповання збройних сил російської федерації та їх наступальний потенціал, регулярно проводяться масштабні військові навчання поблизу державного кордону України, що свідчить про збереження загрози військового вторгнення; зростає мілітаризація територій тимчасово окупованої Автономної Республіки Крим та міста Севастополя; зберігається загроза з боку російської федерації вільному судноплавству у Чорному та Азовському морях, Керченській протоці. Спеціальні служби іноземних держав, насамперед російської федерації, продовжують розвідувально-підривну діяльність проти України, намагаються підживлювати сепаратистські настрої, використовують організовані злочинні угруповання і корумпованих посадових осіб, прагнуть зміцнити інфраструктуру впливу. Деструктивна пропаганда як ззовні, так і всередині України, використовуючи суспільні протиріччя, розпалює ворожнечу, провокує конфлікти, підриває суспільну єдність. Державний суверенітет, територіальна цілісність, демократичний конституційний лад та інші життєво важливі національні інтереси мають бути захищені також від невоєнних загроз з боку Російської Федерації та інших держав, зокрема спроб спровокувати внутрішні конфлікти.

Так, згідно з злочинним наміром, громадянин ОСОБА_5 , повинен був розміщувати інформацію, в яких містяться висловлювання, які мають пропагандиський характер, формують у суспільстві антиукраїнські настрої та містять ознаки інформаційного впливу, спрямованого на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України, з метою досягнення військово-політичних цілей керівництвом Російської Федерації відносно держави Україна та надання Російській Федерації та її представникам допомоги у проведенні підривної діяльності проти України в інформаційній сфері, на особистих сторінках та каналах соціальних мереж.

Надалі, на виконання вказаного злочинного умислу, ОСОБА_5 , будучи обізнаним про здійснення Російською Федерацією збройної агресії проти України, а також про проведення Російською Федерацією, її організаціями та представниками підривної діяльності проти України в інформаційній сфері, усвідомлюючи що своїми діями надає допомогу в даній підривній діяльності, керуючись ідеологічними та корисливими мотивами, діючи умисно на шкоду суверенітету, територіальній цілісності та недоторканості, інформаційній безпеці України, що виразилось в наданні іноземній державі, іноземній організації та їх представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, почав розміщувати публікації, зокрема:

1. 04.03.2021 року - ОСОБА_5 під нікнеймом « ОСОБА_10 » (посилання « ІНФОРМАЦІЯ_2 »), опублікував на Інтернет-сторінці сайту «Вконтакте» за посиланням « ІНФОРМАЦІЯ_3 », публікацію, яка починається словами: « ІНФОРМАЦІЯ_4 » та закінчується словами: « ІНФОРМАЦІЯ_5 »;

2. 24.12.2020 року - ОСОБА_5 під нікнеймом « ОСОБА_10 » (посилання « ІНФОРМАЦІЯ_2 »), опублікував на Інтернет-сторінці сайту «Вконтакте» за посиланням « ІНФОРМАЦІЯ_3 », публікацію, яка починається словами: « ІНФОРМАЦІЯ_13.»;

3. 24.12.2020 року - ОСОБА_5 під нікнеймом « ОСОБА_10 » (посилання « ІНФОРМАЦІЯ_2 ») перерепостив публікацію за посиланням « ІНФОРМАЦІЯ_6 », яка починається словами: «ІНФОРМАЦІЯ_14.»;

4. 01.02.2021 року - ОСОБА_5 під нікнеймом « ОСОБА_10 » (посилання « ІНФОРМАЦІЯ_2 »), опублікував на Інтернет-сторінці сайту « ІНФОРМАЦІЯ_7 » за посиланням « ІНФОРМАЦІЯ_8 », публікацію яка починається словами: « ІНФОРМАЦІЯ_9 » та закінчується словами: « ІНФОРМАЦІЯ_15.»

Відповідно до висновку експертів Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України від 27.12.2023 року № 26457/23-61/26685/23-36 у вказаних вище текстах публікацій містять ознаки інформаційного впливу, спрямованого на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній, економічній чи інформаційній безпеці України.

Крім цього, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 24.12.2021 року, у громадянина України ОСОБА_5 , у зв`язку з наданням допомоги представнику іноземної держави іноземної держави - російської федерації ОСОБА_8 у проведенні підривної діяльності проти України в інформаційній сфері виник злочинний умисел на розпалювання релігійної і національної ворожнечі та ненависті і приниження національної честі та гідності українського народу.

Так, згідно з злочинним наміром, громадянин ОСОБА_5 , повинен був розміщувати інформацію, в яких містяться висловлювання, які мають ознаки розпалювання релігійної і національної ворожнечі та ненависті і приниження національної честі та гідності українського народу.

Надалі, на виконання вказаного злочинного умислу, ОСОБА_5 , з метою розпалювання релігійної і національної ворожнечі та ненависті і приниження національної честі та гідності українського народу, почав розміщувати публікації, зокрема:

1. 04.03.2021 року - ОСОБА_5 під нікнеймом « ОСОБА_10 » (посилання « ІНФОРМАЦІЯ_2 »), опублікував на Інтернет-сторінці сайту «Вконтакте» за посиланням « ІНФОРМАЦІЯ_3 », публікацію, яка починається словами: « ІНФОРМАЦІЯ_4 » та закінчується словами: « ІНФОРМАЦІЯ_5 »;

2. 24.12.2020 року - ОСОБА_5 під нікнеймом « ОСОБА_10 » (посилання « ІНФОРМАЦІЯ_2 »), опублікував на Інтернет-сторінці сайту «Вконтакте» за посиланням « ІНФОРМАЦІЯ_3 », публікацію, яка починається словами: « ІНФОРМАЦІЯ_13.»;

3. 24.12.2020 року - ОСОБА_5 під нікнеймом « ОСОБА_10 » (посилання « ІНФОРМАЦІЯ_2 ») перерепостив публікацію за посиланням « ІНФОРМАЦІЯ_6 », яка починається словами: «ІНФОРМАЦІЯ_14.»;

4. 01.02.2021 року - ОСОБА_5 під нікнеймом « ОСОБА_10 » (посилання « ІНФОРМАЦІЯ_2 »), опублікував на Інтернет-сторінці сайту « ІНФОРМАЦІЯ_7 » за посиланням « ІНФОРМАЦІЯ_8 », публікацію яка починається словами: « ІНФОРМАЦІЯ_9 » та закінчується словами: « ІНФОРМАЦІЯ_15.»

Відповідно до висновку експертів Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України від 27.12.2023 року № 26457/23-61/26685/23-36 у вказаних вище текстах містяться висловлювання, в яких наявні ознаки розпалювання релігійної і національної ворожнечі та ненависті і приниження національної честі та гідності українського народу.

Таким чином, за викладених вище обставин, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 111, ч. 1 ст. 161 КК України.

29.12.2023 громадянину України ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 111, ч. 1 ст. 161 КК України.

Повідомлення про підозру ОСОБА_5 у даному кримінальному провадженні обґрунтовуються зібраними доказами, а саме:

- рапортом про виявлене кримінальне правопорушення № 1064 від 10.02.2023 року, відповідно до якого, у ході проведення комплексу контррозвідувальних заходів встановлено, що ОСОБА_5 підтримує російську агресію проти України, має сталий зв`язок з генерал-майором фсб рф у запасі ОСОБА_8 та посадовцями окупаційної влади на ТОТ Луганської області, займається громадською діяльністю на шкоду національним інтересах України;

- повідомленням УКР ГУ СБУ у м. Києві та Київській області № 51/1/2-7445 від 20.10.2023 року, відповідно до якого ОСОБА_5 до початку провномасштабного вторгнення російської федерації в Україну, відвідував тимчасово окуповане м. Луганськ, де за підтримки генерал-майора фсб рф ОСОБА_8 , який входить до складу апарату прикомандированих співробітників 5-ї служби оперативної інформації та міжнародних звязків фсб рф, де, на умовах конфіденційного співробітництва та виконання поставлених йому завдань, займався підривною діяльністю на шкоду національним інтересам України, підтримуючи російську агресію та органи окупаційної влади.

- повідомлення УКР ГУ СБУ у м. Києві та Київській області № 51/1/2-2248 від 07.04.2023 року, відповідно до якого ОСОБА_5 , у період з 2018 по 2023 роки неодноразово відвідував тимчасово окуповану територію України, а також перетинав пункти пропуску при виїзді за кордон.

- повідомлення УКР ГУ СБУ у м. Києві та Київській області № 51/1/2-7707 від 01.11.2023 року та листа ГУР МО України № 222/10Д/5882 від 13.10.2023 року, відповідно до якого громадянин рф ОСОБА_8 , проходив військову службу в КГБ, ФСБ, а також державну службу у державних органах управління російської федерації, а також здійснював свою діяльність у некомерційних організаціях, зокрема, з 2020 року на посаді директора автономної некомерційної організації «Национальный институ исследований и развития проэктов в сфере межнациональных, межконфессиональных, межэтнических, межкультурных в межстрановых комуникаций»;

- протоколом огляду Інтернет-сайтів № 2097 від 17.03.2022 року, відповідно до якого у мережі Інтернет виявлено публікації та репости ОСОБА_5 під нікнеймом « ОСОБА_10 » (посилання « ІНФОРМАЦІЯ_2 »), а саме: ІНФОРМАЦІЯ_10 - публікація на Інтернет-сторінці сайту «Вконтакте» за посиланням « ІНФОРМАЦІЯ_3 », яка починається словами: « ІНФОРМАЦІЯ_4 » та закінчується словами: « ІНФОРМАЦІЯ_5 »; 24.12.2020 року - публікація на Інтернет-сторінці сайту «Вконтакте» за посиланням « ІНФОРМАЦІЯ_3 », яка починається словами: « ІНФОРМАЦІЯ_11 » та закінчується словами: «Ну и так далее.»; 24.12.2020 року - репост публікації за посиланням « ІНФОРМАЦІЯ_6 », яка починається словами: «ІНФОРМАЦІЯ_14.»; 01.02.2021 - публікація на Інтернет-сторінці сайту «Союз землячества Луганщины» за посиланням « ІНФОРМАЦІЯ_8 », яка починається словами: « ІНФОРМАЦІЯ_9 » та закінчується словами: « ІНФОРМАЦІЯ_15.»;

- висновком експертів Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України від 27.12.2023 року № 26457/23-61/26685/23-36, відповідно до якого у вказаних вище текстах публікацій містять ознаки інформаційного впливу, спрямованого на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній, економічній чи інформаційній безпеці України, а також розпалювання релігійної і національної ворожнечі та ненависті і приниження національної честі та гідності українського народу;

- протоколом огляду № 414 від 09.01.2024 року, відповідно до якого, оглядом вилученого під час обшуку автомобіля «Hyundai Tucson», НОМЕР_1 , у ОСОБА_5 його власного мобільного телефона «Xiaomi», виявлено контакти: представників спецслужб рф, зокрема ОСОБА_8 (генерал-майор фсб), ОСОБА_13 (колишній співробітник міністерства закордонних справ рф, на даний час - віце-президент по інформаційній безпеці ПАТ «ГМК «Норильськ Нікель», керівником якого є ОСОБА_8 ); керівників «Партії Регіоніва», як то ОСОБА_14 (колишній перший заступник лідера партії), ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 ; правоохоронних органів рф, як то ОСОБА_18 (генерал-полковник поліції рф); представників державних органів управління рф ( ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 ); представників та керівників так званого «ЛНР», як то ОСОБА_23 (голова Ради міністрів «ЛНР», колишній керівник «ЛНР»), ОСОБА_24 (міністр охорони здоров`я «ЛНР»), ОСОБА_25 (міністр культури, молоді та спорту «ЛНР»), ОСОБА_26 (заступник міністра молоді та спорту «ЛНР»), ОСОБА_27 (перший віце-прем`єр-міністр «ЛНР»), ОСОБА_28 (співробітник поліції «ЛНР»), ОСОБА_29 (помічник депутата «ЛНР»), ОСОБА_30 (перший заступник голови адміністрації «ЛНР»), ОСОБА_31 (перший застуиник міністра освіти та науки «ЛНР»), а також представників громадських організацій «ЛНР» та рф.;

- протоколом огляду № 664 від 23.01.2024 року, відповідно до якого, оглядом вилученого під час обшуку автомобіля «Hyundai Tucson», НОМЕР_1 , у ОСОБА_5 його власного мобільного телефона «Xiaomi», виявлено активні сторінки ОСОБА_5 у соціальних мережах « Вконтакте » (« ІНФОРМАЦІЯ_2 ») та «Однокласники», у яких містяться численні контакти, переписки, обмін посилань на новинні ресурси рф з підтримкою російської пропаганди, зокрема й щодо провінційного штучного створення України та української мови, її неспроможності як самостійної держави, зокрема у повідомленні відправленому у мережі «Однокласники» ОСОБА_5 особі під нійкнеймом «ОСОБА_11», а також виявлено підтвердження участі ОСОБА_5 у громадських заходах на території так званої «ЛНР»;

- протоколом огляду № 665 від 22.01.2024 року, відповідно до якого, оглядом вилученого під час обшуку у помешканні ОСОБА_5 ( АДРЕСА_1 ), речей та документів, встановлено: контакти, зокрема листування між генерал-майором фсб ОСОБА_8 та ОСОБА_5 ; контакти з представниками так званої «ЛНР» та фсб рф, зокрема: запрошення голови адміністрації м. Луганська так званої «ЛНР» ОСОБА_33 на участь у заходах «ЛНР», листування з пенсійним фондом так званої «ЛНР», документи участі ОСОБА_5 у пропагандистських заходах так званого «ЛНР» (брошура програми з його участю), подарункові книги представників так званої «ЛНР» та фсб рф з авторськими підписами-побажаннями; паролі та логіни доступу до аккаунтів соціальних мереж ОСОБА_5 , зокрема до сторінки за посилання « ІНФОРМАЦІЯ_2 », на якій розміщувалися вказані вище публікації; лекції (у друкованому вигляді), публікації ОСОБА_5 , які містять ознаки закликів до насильницької зміни чи повалення конституційного ладу, або на захоплення державної влади, посягання на територіальну цілісність і недоторканість України, які потребують додаткового експертного дослідження; а також виявлено Постанову Кабінету міністрів України № 180 від 16.02.1998 року (для службового користування) «Про затвердження положення про забезпечення режиму секретності під час обробки інформації що становить державну таємницю в автоматизованих системах»;

- протоколом допиту потерпілого ОСОБА_34 , відповідно до якого потерпілий, ознайомившись з публікаціями ОСОБА_5 , вважає їх такими, що спрямовані на поширення російської пропаганди, які полягають у запереченні існування України, держава Україна подається в негативному іміджі, в якій відбувся державний переворот та діє незаконна влада, а створення «лнр» та «днр» подається в позитивному значенні та вбачається їх об`єднання з російською федерацією, що у свою чергу веде до розпалювання національної ворожнечі та ненависті, а також приниження гідності українців як народу, і, у зв`язку з цим, принижує честь і гідність потерпілого, як громадянина України;

- іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

29.12.2023 року ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва до громадянина України ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 25.02.2024 року.

21.02.2023 року ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва підозрюваному ОСОБА_5 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строком до 29.03.2024 року.

У кримінальному провадженні проведено значну кількість слідчих (розшукових) та процесуальних дій, однак через особливу складність провадження, діючий воєнний стан у країні, постійні повітряні тривоги, складність судових лінгвістичних експертиз та завантаженість експертних установ у цьому напрямку, обмежені часи роботи підприємств, організацій та установ, що не сприяло проведенню досудового розслідування, у найкоротші строки завершити досудове розслідування у тримісячний строк до 29.03.2024 року не виявляється можливим, оскільки для повного та неупередженого розслідування у кримінальному провадженні необхідно виконати наступне:

- отримати висновок комплексної судової лінгвістичної семантико-текстуальної експертизи, проведення якої доручено експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України;

- провести лінгвістичні семантико-текстуальні експертизи публікацій, переписок, повідомлень, висловлювань ОСОБА_5 , виявлених під час огляду речей і документів, вилучених за результатами проведених обшуків у кримінальному провадженні;

- за результатами проведення вказаних експертиз вирішити питання про остаточну кваліфікацію кримінального правопорушення;

- повторно допитати підозрюваного ОСОБА_5 за результатами проведених експертиз;

- встановити та допитати свідків вчинення вказаних кримінальних правопорушень;

- отримати актуальну інформацію щодо судимостей та перебування на обліках у психіатричних та наркологічних диспансерах стосовно підозрюваного ОСОБА_5 ;

- систематизувати матеріали кримінального провадження;

- виконати вимоги, передбачені ст. 290 КПК України;

- скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування;

- провести інші процесуальні та слідчі (розшукові) дії, потреба в яких може виникнути під час досудового розслідування.

Проведення вказаних слідчих, процесуальних дій та отримання їх результатів з метою забезпечення об`єктивного і всебічного дослідження всіх обставин кримінального провадження, має вагоме значення для судового розгляду та кримінального провадження в цілому, оскільки вони будуть мати доказове значення для доведення вини підозрюваної особи.

Здобуті таким чином докази забезпечать встановлення всіх обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, забезпечать його повне, всебічне та неупереджене розслідування, а також виконання завдань кримінального провадження.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених у п.п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які на даний час не відпали, а саме: переховуватись від органів досудового слідства та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Крім іншого, при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою, крім наявності ризиків, зазначених вище, сторона обвинувачення також враховує вік та стан здоров`я підозрюваного, міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини, наявність у підозрюваного постійного місця роботи та майновий стан.

Враховуючи характер кримінального правопорушення, яке пов`язане із злочинами проти основ національної безпеки України, майновий стан підозрюваного та інші обставини, визначені ст. 178 КПК України орган досудового розслідуваннявважає, що застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою наддасть можливість запобігти ризикам зазначеним у клопотанні.

Разом з тим, ч. 6 статтею 176 КПК України встановлено, що під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Крім того, враховуючи положення ст. 183 КПК України, просить не визначити розмір застави у кримінальному провадженні.

Зазначив у клопотанні, що застосування інших більш м`яких запобіжних заходів не забезпечать запобігання зазначеним ризикам і не забезпечить дієвість кримінального провадження.

При цьому найтяжче з двох кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_5 , а саме кримінальне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 111 КК України, згідно з ч. 6 ст. 12 КК України, є особливо тяжкими.

Застосування інших більш м`яких запобіжних заходів не забезпечать запобігання зазначеним ризикам і не забезпечить дієвість кримінального провадження.

Враховуючи викладене, з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування і суду, зважаючи на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 111, ч. 1 ст. 161 КК України, та наявність ризиків, а також на те, що строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_5 закінчується 29.03.2024 року, просить продовжити відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, до 29.06.2024 року, без визначення розміру застави.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_6 клопотання підтримав та просив його задовольнити. Долучив копію ухвали Солом`янського районного суду міста Києва від 25.03.2024 року про продовження строку досудового розслідування.

Захисник ОСОБА_7 у судовому засіданні заперечував щодо задоволення клопотання, вважаючи, що відсутні підстави для обрання підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки ризики зазначені слідчим та прокурором, на думку захисника, необґрунтовані, долучив характеризуючи матеріали ОСОБА_5 (зокрема посвідчення ветерана праці, пенсійне посвідчення, нагороди, військовий квиток, дипломи, свідоцтво про шлюб, результати медичного дослідження підозрюваного). Крім того, просив ОСОБА_5 обрати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту або застави.

Підозрюваний ОСОБА_5 у судовому засіданні підтримав думку захисника, зазначив, що висловлював особисті думки, підозру не визнає. Ухилятись від явки до органу досудового розслідування та суду не збирається, вважає, достатнім застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Крім того, в судове засідання з`явилась дружина підозрюваного ОСОБА_35 , яка просила про передачу підозрюваного ОСОБА_5 під особисту поруку.

Згідно з ч. 4 ст. 107 Кримінального процесуального кодексу України, фіксування судового засідання здійснювалось за допомогою технічних засобів.

Заслухавши сторін провадження, дослідивши матеріали провадження, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 8 КПК України, кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з ч. 5 ст. 9 КПК Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Протоколи до неї є частиною національного законодавства України, відповідно до статті 9 Конституції України, як чинний міжнародний договір, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Ратифікація Конвенції відбулася на підставі Закону України N 475/97-ВР від 17.07.1997 Конвенція набула чинності для України 11.09.1997.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» № 3477-IV від 23.02.2006 передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Згідно з положенням ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканність можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

У відповідності до ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Клопотання про продовження строку тримання під вартою подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування. Клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Частиною 4 статті також передбачено, що слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

У відповідності до ч.4 ст. 176 КПК України запобіжні заходи застосовуються під час досудового розслідування та до початку підготовчого судового засідання

За приписами ч.1 ст. 219 КПК Україхни строк досудового розслідування обчислюється з моменту повідомлення особі про підозру до дня звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності, клопотанням про закриття кримінального провадження або до дня ухвалення рішення про закриття кримінального провадження.

Відповідно до ухвали Солом`янського районного суду міста Києві від 25.03.2024 року строк досудового розслідування у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000169 від 20.02.2023 року за підозрою ОСОБА_5 у вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 111, ч. 1 ст. 161 КК України, продовжено до шести місяців, тобто до 29 червня 2024 року.

Щодо обґрунтованості підозри, то вона є обґрунтованою щодо дій ОСОБА_5 .

Поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві України, тому, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України та позиції Європейського суду з прав людини, відображеної у п. 175 рішення від 21.04.2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, також вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 року).

За таких умов, дослідивши матеріали клопотання та долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів, лише щодо пред`явленої підозри, з точки зору достатності та взаємозв`язку, слідчий суддя приходить до обґрунтованого висновку про наявність у провадженні доказів, передбачених параграфами 3-5 Глави 4 КПК України (показання, речові докази і документи та інші), які свідчать про обґрунтованість підозри у вчиненні кримінального правопорушення, які могли б об`єктивно зв`язувати його з ними, тобто підтвердити існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг вчинити дане кримінальне правопорушення.

Щодо клопотання ОСОБА_36 про передачу ОСОБА_5 на особисту поруку, слідчий суддя виходить з наступного.

Так, ст. 180 КПК України передбачено, що особиста порука полягає у наданні особами, яких слідчий суддя, суд вважає такими, що заслуговують на довіру, письмового зобов`язання про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків відповідно до статті 194 цього Кодексу і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу. Кількість поручителів визначає слідчий суддя, суд, який обирає запобіжний захід. Наявність одного поручителя може бути визнано достатньою лише в тому разі, коли ним є особа, яка заслуговує на особливу довіру.

Таким чином, особиста порука належить до запобіжних заходів, які поєднані із психологічним впливом на поведінку підозрюваного, що ґрунтується на моральній відповідальності цієї особи перед тими особами, які за нього поручилися.

Крім того, однією з умов обрання такого запобіжного заходу є впевненість слідчого судді в тому, що поручитель дійсно може впливати на поведінку підозрюваного та забезпечити його доставлення до органу досудового розслідування чи суду на першу про те вимогу. При цьому важливою передумовою ефективної дії запобіжного заходу у вигляді особистої поруки є почуття довіри і поваги підозрюваного до поручителя. Такі взаємовідносини гарантують, з одного боку, прагнення самої особи до дотримання цього запобіжного заходу, а з другого - забезпечують можливість реального впливу поручителів на її поведінку.

Тягар доказування обставин, що свідчать про те, що особи, які виявили бажання стати поручителями заслуговують на довіру або особливу довіру, а також обставин, що свідчать про фінансову спроможність вказаних осіб сплатити грошове стягнення у разі невиконання ними взятих на себе зобов`язань, покладається на сторону кримінального провадження, що заявила клопотання про застосування запобіжного заходу у виді поруки.

Разом з тим, в заяві ОСОБА_37 не наведено достатніх доводів на обґрунтування тверджень, що вона зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного під час досудового розслідування, а також зможе доставити підозрюваного до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу. Вказані обставини не дають підстав стверджувати, що така особа, має достатній вплив на підозрюваного для того аби мати реальну можливість виконати зобов`язання, які можуть бути покладені на нього судом якби таке клопотання було задоволено.

Крім того, в судовому засіданні не було надано будь-яких доказів, аналізуючи які, слідчий суддя міг би зробити висновок, що вказана особа зможе ефективно виконати свої зобов`язання як поручителя. Зокрема характеристики, інформацію про те, чи притягувалися вона до адміністративної чи кримінальної відповідальності, чи була поручителем в інших кримінальних провадженнях, і якщо так, то чи не порушувались нею зобов`язання.

Аналізуючи зазначені вимоги чинного кримінального процесуального законодавства та дослідженні у судовому засіданні клопотання з долученими до нього документами, слідчий суддя приходить до висновку, що взаємовідносини ОСОБА_37 з підозрюваним не гарантують реальний вплив на поведінку підозрюваного, а застосування запобіжного заходу у вигляді особистої поруки значно ускладнить контроль за повним та своєчасним виконанням підозрюваним своїх процесуальних обов`язків і не виключає наявних ризиків.

Більше того, зважаючи на тяжкість злочину та його суспільну небезпеку, слідчий суддя вважає, що на даний час запобіжний захід у виді особистої поруки є неспівмірним з ризиками, передбаченими ст. 177 КПК України.

Згідно зі ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Разом із цим вирішуючи питання про наявність відносно підозрюваного ризиків з числа передбачених ст. 177 КПК України, суд приходить до висновку про доведеність ризиків щодо переховування від органів досудового розслідування або суду, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином та вчинення іншого кримінального правопорушення, в разі застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Зазначені ризики є суттєвими, і, як засвідчили обставини, якими обґрунтовується клопотання, їм неможливо запобігти в умовах застосування до підозрюваного будь-якого іншого запобіжного заходу, оскільки інші запобіжні заходи не пов`язані з виключними запобіжниками у комунікації та переміщеннях підозрюваного не можуть їм запобігти.

Метою і підставою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є запобігання спробам підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється особа.

Таким чином, суд приходить до висновку, що прокурором доведено, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів, окрім як тримання під вартою, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, та у відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 183 КПК України може бути застосованим до ОСОБА_5 .

Згідно з Листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04.04.2013 р. №511-550/0/4-13 вирішуючи питання про застосування, продовження, зміну або скасування запобіжного заходу при розгляді відповідних клопотань, слідчий суддя, суд щоразу зобов`язаний враховувати, що запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканність, гарантовані ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року (Конвенція), а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ).

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 111 КК України, відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 Європейськийсуд з прав людини зазначив, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилятись від слідства.

В даному випадку злочин, в якому обвинувачується підозрюваний, ще й характеризується підвищеним ступенем суспільної небезпечності, оскільки мова йде про шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній чи інформаційній безпеці України.

Слідчим в клопотанні та прокурором в судовому засіданнідоведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Отже, тримання під вартою, як запобіжний захід, в даному випадку є пропорційним тому ступеню небезпеки, ризики якого існують у кримінальному провадженні, а також відповідає тим завданням, які має досягти орган досудового розслідування. Вказаний запобіжний захід забезпечить швидке та повне проведення досудового розслідування, а також виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування до підозрюваного більш м`якого, окрім виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Даних, які б беззаперечно унеможливлювали перебування підозрюваного під вартою, матеріали клопотання не містять. Даних щодо неможливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за станом здоров`я слідчому судді не надано.

Суд приймає до уваги доводи прокурора про те, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється зокрема у вчиненні особливо тяжкого злочину, і вказана обставина є важливою, але не єдиною. Крім того, суд вважає наявними ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що ймовірність вчинення ОСОБА_5 нового кримінального правопорушення достатньо велика.

Згідно абз. 8 ч. 4 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

Враховуючи, що ОСОБА_5 підозрюється зокрема у вчиненні особливо тяжкого злочину, суд вважає необхідним не визначати розмір застави в даному кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Отже, на підставі вищевикладеного слідчий суддя дійшов висновку, про те, що клопотання підлягає частковому задоволенню, а строк тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , повинен бути продовжений, на 60 днів, тобто до 24.05.2024 року.

Керуючись ст. ст. 131, 132, 176-179, 183, 184, 196, 309, 376 ч. 2 КПК України,

УХВАЛИВ:

Клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого управління Головного управління СБ України і м. Києві та Київській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором у кримінальному провадженні - прокурором відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_4 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 задовольнити частково.

Продовжити підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 24.05.2024 року включно без визначенням в якості альтернативного запобіжного заходу застави.

В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_5 на домашній арешт чи заставу - відмовити.

В задоволенні клопотання ОСОБА_38 про передачу підозрюваного ОСОБА_5 під особисту поруку - відмовити.

Контроль за виконанням ухвали покласти на Київську міську прокуратуру.

Повний текст ухвали буде виготовлено та проголошено 29.03.2024 р. о 15.30.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1