Справа № 303/2315/24
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

01.05.2024 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретарки судових засідань ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження №11-сс/4806/220/24, за апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою слідчого судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 18 березня 2024 року, частково задоволено погоджене прокурором клопотання слідчого СВ Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_6 , (далі - слідчий), у кримінальному провадженні № 0000172, внесеному 04 березня 2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі ЄРДР), про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_2 , громадянина України, із середньою спеціальною освітою, непрацюючого, неодруженого, раніше не судимого.

Цією ухвалою щодо підозрюваного ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час доби із 22 год 00 хв по 07 год 00 хв без застосування електронного засобу контролю на строк два місяці, до 15 травня 2024 року включно з покладенням на підозрюваного таких процесуальних обов`язків: прибувати до слідчого, прокурора та суду за кожною вимогою; заборонити у період часу з 22:00 год до 07:00 год наступної доби залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

З матеріалів за клопотанням убачається, що 16 березня 2024 року, до слідчого судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області звернувся слідчий із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України. У клопотанні слідчий вказує на те, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.307 КК України, а саме у незаконному зберіганні психотропних речовин та особливо небезпечного наркотичного засобу, з метою збуту, що відповідно до ст. 12 КК України, скоєне діяння відноситься до категорії тяжких злочинів, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до від 6 до 10 років. У клопотанні слідчий посилається на наявність доказів, які слугували підставою для висунення підозри, на існування передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України ризиків, а саме: підозрюваний ОСОБА_7 , перебуваючи на волі, може : переховуватись від органу досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей та документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, оскільки їх покази мають вагоме значення у кримінальному провадженні, а окрім цього існує ймовірність того, що, перебуваючи на волі, підозрюваний ОСОБА_7 може вчинити інше кримінальне правопорушення. З огляду на наведене вище, слідчий вважає, що інші, більш м`які запобіжні заходи, окрім як тримання під вартою не забезпечать належну процесуальну поведінку підозрюваного, - просить застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з можливістю внесення застави у максимальному розмірі.

В ухвалі слідчий суддя зазначає, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, а саме у незаконному зберіганні психотропних речовин та особливо небезпечного наркотичного засобу, з метою збуту, що відповідно до ст. 12 КК України, вчинене діяння відноситься до категорії тяжких злочинів, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до від 6 до 10 років. Слідчий суддя вважає, що наведені у клопотанні обставини є підставами для висновку про існування ризиків, передбачених п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: підозрюваний ОСОБА_7 , перебуваючи на волі, може : переховуватись від органу досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні з метою схилити їх до зміни чи відмови від показань для уникнення кримінальної відповідальності. Інші ризики, на існування яких слідчий вказує у клопотанні, а саме: знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей та документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення та вчинити інше кримінальне правопорушення є припущенням, оскільки не доведені ні слідчим, ні прокурором у судовому засіданні. Крім того, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів оцінив у сукупності всі обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема відсутність доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення за фактом зберігання психотропної речовини метамфітаміну, оскільки на момент розгляду клопотання, експертиза наркотичних засобів не проведена; тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному ОСОБА_7 , у разі визнання його винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, його вік; наявність сталих соціальних зв`язків на місці проживання та відсутність судимостей. З огляду на наведене, слідчий суддя вважає, що для убезпечення вищезазначених ризиків відносно підозрюваного ОСОБА_7 достатньо буде обрати більш м`який запобіжний захід домашній арешт у нічний час доби з покладенням на підозрюваного ОСОБА_7 відповідних процесуальних обов`язків.

В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_5 вказує на незаконність та необґрунтованість ухвали слідчого судді, просить її скасувати. Зазначає, що слідчий суддя при постановленні ухвали про відмову в задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_7 прийняв рішення, яке не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження. Вважає, що слідчим суддею не взято до уваги наявність вказаних у клопотанні ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме: існує ризик того, що підозрюваний ОСОБА_7 , перебуваючи на волі, може переховуватись від органу досудового розслідування та суду, оскільки міцних соціальних зв`язків немає, не одружений, дітей чи батьків похилого віку ОСОБА_7 на утриманні не має, офіційно не працює, нерухомістю не володіє. Окрім цього, існування інших ризиків, на які вказує слідчий у клопотанні, доведено належними та достатніми доказами. Просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову, якою щодо підозрюваного ОСОБА_7 застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.

Апеляційна скарга розглядаються за відсутності сторін обвинувачення та захисту, неявка яких, з огляду на положення ст. 405, 422 КПК України, не перешкоджає її розгляду. Приймаючи рішення про розгляд справи за відсутності вищевказаних сторін апеляційний суд бере до уваги, що: сторони обвинувачення та захисту належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги; заяви про відкладення розгляду апеляційної скарги на інший день від прокурора не надходило і апеляційним судом не визнавалась обов`язковість явки прокурора на розгляд судового провадження.

Заслухавши доповідь судді про суть ухвали слідчого судді, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, перевіривши матеріали судового провадження, та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги не має.

Відповідно до ст. 177 КПК України запобіжні заходи застосовуються з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста в цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України для цього підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби, а відповідно до ч. 6 даної статті строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію, і запобіжний захід вважається скасованим.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти передбаченим статтею 177 цього Кодексу ризикам, крім випадків, передбачених частиною п`ятою ст. 176 цього Кодексу.

Колегія суддів вважає, що висновок слідчого судді місцевого суду про те, що клопотання про застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 подано до суду в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування й відповідає вимогам ст. 184 КПК України, ґрунтується на вимогах закону та змісті викладених у ньому доводів.

Із журналу судового засідання вбачається, що у розгляді клопотання брали участь як підозрюваний ОСОБА_7 , так і його захисник адвокат ОСОБА_8 , що свідчить про дотримання права підозрюваного ОСОБА_7 на захист.

Обґрунтованим є й висновок слідчого судді про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення. Указаний висновок підтверджується приєднаними до клопотання доказами, зокрема: витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 04.03.2024, протоколом огляду місця події від 15.03.2024, протоколом затримання ОСОБА_7 за підозрою у скоєнні кримінального правопорушення від 19.03.2024, висновком експерта про віднесення вилучених предметів до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено від 18.03.2024, та іншими матеріалами, на підставі яких слідчий виніс повідомлення ОСОБА_7 про підозру в скоєнні кримінального правопорушення, яке 16.03.2024 йому вручено. Погоджуючись з указаним висновком, колегія суддів також враховує позицію Європейського суду з прав людини, відображену в п. 175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990, п. 32, Series A, N 182). При цьому, колегія суддів доходить висновку про те, що додані до клопотання докази підтверджують причетність ОСОБА_7 до скоєння кримінального правопорушення, а також підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг вчинити кримінальне правопорушення. Разом із тим, колегія суддів зазначає, що висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінальних проваджень. Крім того, колегія суддів враховує і те, що обґрунтованість підозри ОСОБА_7 сторонами кримінального провадження не оспорюється.

Окрім того, апеляційний суд вважає, що тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_7 , у разі визнання його винним у скоєнні інкримінованого йому злочину (позбавлення волі на строк від 6 до 10 років ), дає обґрунтовані підстави вважати, що існують передбачені ст. 177 КПК України ризики, зокрема того, що з метою ухилення від кримінальної відповідальності підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, експертів та інших учасників кримінального провадження.

Одночасно колегія суддів обґрунтованим визнає висновок слідчого судді про недоведеність ризиків знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей та документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Разом із тим, апеляційний суд погоджується і з висновками слідчого судді про те, що слідчим та прокурором не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти передбаченим ст. 177 КПК України й вищенаведеним ризикам. Погоджуючись з указаним висновком, апеляційний суд вважає, що стороною обвинувачення не надано доказів, які б свідчили про те, що інший, більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, буде недостатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_7 . Тому, апеляційний суд вважає, що доводи слідчого та прокурора в цій частині ґрунтуються на припущеннях, які не підтверджені будь-якими доказами як під час розгляду слідчим суддею клопотання, так і апеляційним судом під час розгляду апеляційної скарги.

Апеляційний суд також вважає, що клопотання слідчого та доводи апеляційної скарги прокурора не містять переконливого обґрунтування про наявність у підозрюваного наміру перешкоджати ходу досудового розслідування у такий спосіб, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, буде недостатнім для запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Погоджуючись із висновками слідчого судді, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано врахував дані про особу підозрюваного (вік підозрюваного ОСОБА_7 , наявність сталих соціальних зв`язків на місці проживання та відсутність судимостей).

Разом із тим, до апеляційної скарги прокурором не додано доказів, які б із певною вірогідністю свідчили, що обрання ОСОБА_7 менш суворого запобіжного заходу, ніж взяття під варту, не забезпечить його належну процесуальну поведінку, а також про те, що підозрюваний ОСОБА_7 не виконував чи не виконує покладені на нього процесуальні обов`язки. Окрім того, при оцінці доводів апеляційної скарги та прийнятті судового рішення, колегія суддів враховує матеріали судового провадження, які не містять даних про те, що у період з моменту пред`явлення ОСОБА_7 підозри - 16.03.2024 до часу розгляду апеляційної скарги, підозрюваний ОСОБА_7 порушував покладені на нього обов`язки, ухилявся від слідства, впливав на свідків, експертів й перешкоджав кримінальному провадженню іншим чином чи вчинив інші кримінальні правопорушення.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що слідчим та прокурором не доведено, що інший, більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, зокрема, домашній арешт у період з 22 год по 07 год щоденно буде недостатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного та виконання покладених на нього обов`язків як підозрюваного, а також запобігання передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України ризикам.

При прийнятті судового рішення враховуються положення, які містяться у п. п. 3 і 4 ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, колегія суддів зазначає, що сама по собі тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , не може бути безумовною підставою для застосування щодо нього найбільш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки ця обставина повинна враховуватись у сукупності разом з іншими обставинами.

Тому, колегія суддів доходить висновку про те, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час доби забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_7 у кримінальному провадженні.

Доводи апеляційної скарги про те, що слідчим суддею не враховано ризики, передбачені ст. 177 КПК України, підозрюваний ОСОБА_7 не одружений, дітей чи батьків похилого віку на утриманні не має, офіційно не працює, нерухомістю не володіє, і застосований запобіжний захід не зможе запобігти таким ризикам, - апеляційний суд відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження, ґрунтуються виключно на припущеннях сторони обвинувачення та жодним чином не спростовують висновків слідчого судді про можливість застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в нічний час доби.

На підставі наведеного вище, як такі, що жодним чином не впливають на висновки слідчого судді про можливість застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в нічний час доби, апеляційний суд відхиляє і доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від 6 до 10 років.

На інші доводи в обґрунтування незаконності судового рішення в апеляційній скарзі не вказується, і таких даних у ході розгляду апеляційної скарги колегією суддів не встановлено.

Разом із тим, слідчим суддею встановлено строк дії запобіжного заходу відповідно до вимог ч. 6 ст. 181 КПК України.

Процесуальних порушень, які б могли слугувати підставами для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.

За таких обставин, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а ухвала слідчого судді, відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни.

Приймаючи рішення колегія суддів також бере до уваги положення ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що під час апеляційного розгляду не встановлено фактів, які б могли вплинути на висновки слідчого судді чи спростувати їх, і прокурором не надано доказів, які б достовірно підтверджували наведені в клопотанні та апеляційній скарзі доводи, що прокурор апелянт, будучи з огляду на приписи КПК України зобов`язаний доводити обґрунтованість доводів апеляційної скарги, не з`явившись на її розгляд, позбавив себе можливості довести їх обґрунтованість.

Керуючись ст. ст. 176-183, 194, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу, яку подав прокурор ОСОБА_5 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 18 березня 2024 року, якою частково задоволено погоджене прокурором, клопотання слідчого, у кримінальному провадженні № 0000172, внесеному 04 березня 2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань та обрано відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.307 КК України, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час доби із 22 год 00 хв по 07 год 00 хв без застосування електронного засобу контролю на строк два місяці, до 15 травня 2024 року, включно, з покладенням на підозрюваного процесуальних обов`язків, - залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й відповідно до ч. 4 ст. 424 КПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: