Провадження № 1-кс/638/1245/24
УХВАЛА

Іменем України

26 березня 2024 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові заяву ОСОБА_4 про відвід головуючого судді ОСОБА_5 від розгляду кримінального провадження № 0002377 від 22 червня 2020 року, щодо ОСОБА_4 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 345 Кримінального кодексу України

в с т а н о в и в:

У провадженні Дзержинського районного суду м. Харкова знаходиться кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002377 від 22 червня 2020 року, відносно ОСОБА_4 за ознаками кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 345 Кримінального кодексу України.

20 березня 2024 року обвинуваченим ОСОБА_4 заявлено відвід головуючому судді ОСОБА_5 від розгляду кримінального провадження.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 заявлений відвід підтримав, та просив відвести головуючого суддю ОСОБА_5 від розгляду даного кримінального провадження, оскільки останній упереджено ставиться до обвинуваченого. Незважаючи на те, що у кримінальному провадженні є всі докази, головуючий суддя не бере участі у справі.

Прокурор в судовому засіданні проти заявленого відводу заперечувала, зазначила, що кримінальне провадження розподілено головуючому судді ОСОБА_5 нещодавно, а тому головуючий суддя а-пріорі не вчинив жодних дій, які б могли свідчити про його упередженість. Прокурор вважає заявлений відвід необґрунтованим.

Заслухавши учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження в межах заявленого відводу, суд дійшов висновку про відсутність підстав для відводу з огляду на таке.

Судом встановлено, що у провадженні Дзержинського районного суду м. Харкова знаходиться кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002377 від 22 червня 2020 року, відносно ОСОБА_4 за ознаками кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 345 Кримінального кодексу України.

На підставі розпорядження керівника апарату Дзержинського районного суду м. Харкова ОСОБА_6 від 21.02.2024 року, №02-06/35, на виконання Наказу Голови суду №02-04/33 від 14 лютого 2024 року «Про надання відпустки по вагітності та пологах ОСОБА_7 », призначено повторний автоматичний розподіл справи №638/14435/20 (провадження №1-кп/638/419/24). Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.02.2024 справа розподілена судді ОСОБА_5 .

Ухвалою суду від 22 лютого 2024 року у складі головуючого судді ОСОБА_5 кримінальне провадження призначити до розгляду у підготовчому судовому засіданні.

У підготовчому судовому засіданні 20 березня 2024 року обвинуваченим заявлений відвід головуючому судді з підстав упередженого ставлення судді до обвинуваченого, тобто на підставі п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України.

Відповідно до положень ч. 5 ст. 80 КПК України відвід повинен бути вмотивований.

Обставини, що виключають участь слідчого судді, судді або присяжного в кримінальному провадженні визначені ст. 75 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 КПК України суддя не має право брати участь у кримінальному провадженні: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; 5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Головна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи. Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

Із заявленого обвинуваченим відводу вбачається, що фактичною підставою для відводу є упереджене, на думку обвинуваченого, ставлення головуючого судді до нього, яке виявилося в тому, що суддя при наявності всіх доказів його невинуватості не виніс рішення ні про закриття провадження, ні виправдувальний вирок.

Суд наголошує, що не може бути підставою для відводу судді заява, яка містить тільки припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами.

Частиною 1 статті 129 Конституції України встановлено, що суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Як зазначалося вище, підстави для відводу (самовідводу) судді визначені ч.1 ст.75 КПК України.

З огляду на нормативний зміст пункту п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України відвід судді може бути заявлений і з інших підстав, відмінних від перелічених у пунктах 1 - 3 частини першої цієї ж статті. У будь-якому разі оцінюватися має саме те, чи викликають певні обставини розумний сумнів у неупередженості або об`єктивності судді у стороннього спостерігача.

Суд звертає увагу на те, що стандарт безсторонності ґрунтується, насамперед, на тому, що судді мають розглядати справи на основі фактів та згідно з законом, без жодних обмежень, неналежного впливу, спонукання, тиску, погроз чи втручань, прямих чи непрямих, з будь-чийого боку або з будь-якої причини. Також неупередженість стосується способу мислення або ставлення суду до питань і сторін у конкретній справі. Тож слово "неупереджений" передбачає виключення (усунення) розумних та обґрунтованих сумнівів щодо упередженості судді, як реальної, так і суб`єктивної.

Варто зауважити, що жодна норма національного права не визначає зміст нормативної конструкції «неупередженість («безсторонність») судді», а тому під час з`ясування основних критеріїв неупередженості суд вважає за потрібне керуватися джерелами міжнародного права, зокрема принципами, сформульованими у практиці Європейського суду з прав людини.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини обґрунтованість підстав для надання висновку щодо безсторонності суду для мети пункту 1 статті 6 Конвенції має встановлюватися згідно з:

(і) "об`єктивним критерієм", який передбачає, що встановлення наявності упередженості суду (суддів) має бути визначено окремо від поведінки судді, тобто має бути з`ясовано, чи є очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. Своєю чергою вирішальне значення має саме наявність відповідних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, які свідчать про обґрунтованість сумніву в неупередженості суду, а позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною;

(іі) "суб`єктивним критерієм", який вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і тільки після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність. Тому особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів іншого.

Отже, для підтвердження порушення (або можливого порушення) суддею принципу неупередженості, заявнику потрібно довести наявність відповідних зазначених вище суб`єктивних та/або об`єктивних елементів стандарту неупередженості (зокрема, але не винятково, йдеться про такі ознаки як особисте переконання та поведінка конкретного судді, що вказують на його безпосередню зацікавленість у результатах розв`язання справи, неналежне забезпечення конкретним судом та його складом, визначеним для розгляду справи, дотримання процесуальних прав і свобод сторін та осіб, які беруть участь у справі тощо).

Водночас як указано в Бангалорських принципах поведінки судді від 19 травня 2006 року, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27 липня 2006 року № 2006/23, об`єктивність судді є потрібною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті ухваленого рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його ухвалення.

Сприйняття об`єктивності визначається за допомогою критерію "розумного спостерігача". У разі, коли є підстави передбачати, що суддя є необ`єктивним (з різних причин) - це дискредитує суспільну довіру до судової влади. Тому суддя мусить уникати будь-яких дій, які дають підставу передбачати, що на його рішення можуть вплинути сторонні чинники, зокрема такі як зацікавленість у розв`язанні конкретної справи. З огляду на це навіть прояви неупередженості мають значення.

Тому коли сторони стверджують про те, що судді необ`єктивні, питання про наявність фактичного упередження не має значення, адже "правосуддя не тільки має бути здійснене, але й сприйматися як очевидно і без сумніву здійснене". Іншими словами, коли виникає питання про відвід, значення має не те, чи справді у судді є усвідомлене або неусвідомлене упередження, а те, чи виникла б у розумної та належним способом поінформованої особи підозра про існування такого упередження. У цьому сенсі обґрунтована підозра в упередженості не просто заміняє докази, яких бракує, чи доказовий засіб для встановлення вірогідності неусвідомленого упередження, а є виявом пильнішої уваги до іміджу правосуддя, тобто домінантної зацікавленості громадськості в тому, щоб існувала впевненість у чесності процесу.

Одночасно суд підкреслює, що не можуть бути підставою для відводу суддів заява, яка містить тільки припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними, достатніми, достовірними і допустимими доказами. Тому відвід має бути вмотивований, тобто в ньому неодмінно мають бути наведені аргументи, а до самої заяви долучені відповідні докази, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Надаючи оцінку обґрунтованості заяви про відвід головуючого судді ОСОБА_5 від розгляду даного провадження суд також бере до уваги те, що окрім переліку обставин, які є безумовними підставами для відводу судді, у процесуальному законі також зазначені й виняткові випадки, за яких заявлення відводу a priori не може бути підставою для застосування цього процесуального інституту.

Крім того, у заяві про відвід не наведено фактів прояву суддею ОСОБА_5 поведінки, яка б свідчила про його упередженість чи небезсторонність при розгляді даного провадження.

Отже, аргументи, якими обвинувачений мотивує свою заяву про відвід судді ОСОБА_5 не викликають обґрунтованих сумнівів у об`єктивності судді, оскільки немає жодних доказів, які містили б належні, достатні, допустимі та достовірні дані щодо порушення гарантій неупередженості судді ОСОБА_5 як з погляду «суб`єктивного критерію», так і з погляду «об`єктивного критерію», якими керується у своїй процесуальній діяльності Європейський суд з прав людини.

Інших обставин, визначених статтею 75 КПК України, які б свідчили про особисту упередженість судді ОСОБА_5 або його необ`єктивність під час розгляду кримінального провадження у заяві не вказано, а суд під час розгляду заяви таких обставин також не встановив.

З урахування викладеного вище, суд відмовляє ОСОБА_4 у задоволенні заяви про відвід судді ОСОБА_5 від розгляду кримінального провадження.

Керуючись ст. 75, 80, 81, 372 КПК України, суд

у х в а л и в:

У задоволенні заяви ОСОБА_4 про відвід головуючого судді ОСОБА_5 від розгляду кримінального провадження № 0002377 від 22 червня 2020 року, щодо ОСОБА_4 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 345 Кримінального кодексу України, - відмовити.

Кримінальне провадження № 0002377 від 22 червня 2020 року, щодо ОСОБА_4 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 345 Кримінального кодексу України повернути головуючому судді ОСОБА_5 для продовження розгляду.

Ухвала набирає законної сили негайно після проголошення та оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали проголошено 27 березня 2024 року об 11 год 00 хв.

Суддя ОСОБА_1