Справа № 357/4230/20 Головуючий в суді 1-ї інстанції - ОСОБА_1
Провадження №11-кп/824/2206/2024 Доповідач у суді 2-ї інстанції - ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 квітня 2024 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду

кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

суддів: ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження за апеляційними скаргами захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_10 , захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_9 та обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 05 січня 2022 року, яким:

ОСОБА_7 ,ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біла Церква Київської області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, працюючого зварювальником в ПП «ІНФОРМАЦІЯ_6», проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , раніше судимого 15.10.2019 Білоцерківським міськрайонним судом за ч.3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки,-

визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.187, ч.1 ст.152, ч.1 ст.130 КК України,-

та

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Біла Церква Київської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.187, ч.1 ст.153 КК України,-

В С Т А Н О В И Л А :

Як встановлено судом першої інстанції, 15 лютого 2020 року близько 22 години 30 хвилин ОСОБА_7 спільно з ОСОБА_8 , знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, перебували неподалік будинку АДРЕСА_3 . В цей час, ОСОБА_7 побачивши потерпілу ОСОБА_13 , у нього виник умисел на вчинення розбійного нападу з метою заволодіння особистими речами останньої.

З метою реалізації свого злочинного умислу, ОСОБА_7 запропонував ОСОБА_8 здійснити розбійний напад на ОСОБА_13 , з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, на вказану пропозицію ОСОБА_8 погодився, при цьому розподіливши ролі.

Надалі, реалізовуючи спільний злочинний умисел, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 почали переслідувати потерпілу ОСОБА_13 та для полегшення здійснення нападу, ОСОБА_7 взяв у ОСОБА_8 розкладний ніж, з метою його застосування для подолання супротиву з боку потерпілої.

В цей час, ОСОБА_7 реалізовуючи спільний злочинний умисел спрямований на заволодіння майном потерпілої, усвідомлюючи суспільну небезпечність вчинюваного діяння та бажаючи настання його суспільно небезпечних наслідків, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, підійшов до потерпілої ОСОБА_13 та здійснив напад - схопив лівою рукою за її шию, при цьому правою рукою, тримаючи ножа, висловлюючи незаконні вимоги передачі особистих речей, наніс три удари ножем в область тулуба останньої, в результаті чого ОСОБА_13 отримала тілесні ушкодження у вигляді трьох непроникаючих колото-різаних ран грудної клітки праворуч.

Після чого, ОСОБА_7 повалив потерпілу ОСОБА_13 на землю, сівши на неї з верху та почав її душити, тим самим подолавши під час нападу її волю до супротиву. ОСОБА_7 , розуміючи, що потерпіла ОСОБА_13 перебуває у безпорадному стані, налякана, ніякого супротиву не вчиняє, у ОСОБА_7 виник умисел на задоволення власної статевої пристрасті з останньою, шляхом вчинення по відношенню до потерпілої ОСОБА_13 , дії сексуального характеру пов`язані із вагінальним проникненням в тіло останньої з використанням геніталій, без її добровільної згоди (зґвалтування).

Надалі, реалізовуючи спільний злочинний умисел на заволодіння чужим майном, в той час коли ОСОБА_7 вступив в статеві зносини з ОСОБА_13 всупереч її волі, ОСОБА_8 , не зволікаючи, почав перевіряти особисті речі потерпілої ОСОБА_13 на предмет матеріальної наживи за рахунок чужого майна. Надалі, ОСОБА_8 побачив, що на землі, в безпосередній близькості, поряд з потерпілою ОСОБА_13 , лежить її жіноча куртка (полу шубок). Після чого, ОСОБА_8 усвідомлюючи незаконність своїх дій, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, умисно, відкрито, з вищевказаної куртки (полу шубку) потерпілої ОСОБА_13 , викрав мобільний телефон марки «Remdi Note 4» чорного кольору, вартістю 1800 грн. та наручний годинник марки «Geneva» вартістю 172 грн. 43 коп.

Після заволодіння майном потерпілої на загальну суму 1972 грн. 43 коп. ОСОБА_8 та ОСОБА_7 розпорядилися вказаним майном на власний розсуд.

Крім того, 15 лютого 2020 року близько 22 години 30 хвилини ОСОБА_7 , перебуваючи неподалік будинку АДРЕСА_3 , під час здійснення спільного з ОСОБА_8 розбійного нападу на потерпілу ОСОБА_13 , наніс потерпілій ОСОБА_13 тілесні ушкодження у вигляді трьох непроникаючих колото-різаних ран грудної клітки праворуч. Після чого, ОСОБА_7 повалив потерпілу ОСОБА_13 на землю, сівши на неї з верху та почав її душити, тим самим подолавши під час нападу її волю до супротиву. ОСОБА_7 , розуміючи, що потерпіла ОСОБА_13 перебуває у безпорадному стані, налякана, ніякого супротиву не вчиняє, у ОСОБА_7 виник умисел на задоволення власної статевої пристрасті з останньою, шляхом вчинення по відношенню до потерпілої ОСОБА_13 , дії сексуального характеру пов`язані із вагінальним проникненням в тіло останньої з використанням геніталій, без її добровільної згоди (зґвалтування).

Надалі, в цей же час, ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, з метою задоволення своєї статевої пристрасті природнім шляхом, в супереч волі ОСОБА_13 , сидячи на ній з верху, розірвав її верхній одяг, та для реалізації своєї мети, підняв потерпілу ОСОБА_13 із землі - місця вчинення нападу, та переніс її на відстань до 5 метрів ближче до гаражного приміщення неподалік будинку АДРЕСА_3 . Після чого, з метою задоволення своєї статевої пристрасті природнім шляхом, в супереч волі ОСОБА_13 , вступив із нею в статевий акт, чим вчинив дії сексуального характеру пов`язані із вагінальним проникненням в тіло останньої з використанням геніталій. Надалі, ОСОБА_7 продовжуючи свою злочинну діяльність спрямованою на зґвалтування, в супереч волі ОСОБА_13 , змушував останню змінювати позиції під час статевого акту, та продовжував вчиняти дії сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним, проникненням в тіло потерпілої ОСОБА_13 з використанням геніталій, без добровільної її згоди (зґвалтування).

Крім того, 15 лютого 2020 року близько 22 год. 30 хв. ОСОБА_7 перебуваючи неподалік будинку АДРЕСА_3 під час здійснення спільного з ОСОБА_8 розбійного нападу на потерпілу ОСОБА_13 , задовольняючи власну статеву пристрасть вирішив вступити в статевий акт з останньою, без її добровільної згоди.

При цьому, ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, усвідомлюючи небезпечний характер своїх діянь, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки, достовірно знаючи про свою хворобу - ВІЛ інфекція, клінічна стадія III, всупереч її волі вступив з ОСОБА_13 в статевий акт без застосування запобіжних заходів, не повідомивши про наявність в нього інфекційної хвороби вірусу імунодефіциту людини тобто ВІЛ - інфекції, тим самим свідомо поставивши потерпілу ОСОБА_13 в небезпеку зараження.

Крім того, 15 лютого 2020 року в період часу з 22.35 год. по 23.00 год. ОСОБА_8 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, неподалік будинку АДРЕСА_3 , в той час коли ОСОБА_7 вступив в статеві зносини з ОСОБА_13 всупереч її волі, у ОСОБА_8 виник умисел на вчинення насильницьких дій сексуального характеру, не пов`язаних із проникненням в тіло іншої особи, без добровільної згоди потерпілої особи (сексуальне насильство).

Надалі, в цей же час, ОСОБА_8 з метою задоволення власної статевої пристрасті в супереч волі ОСОБА_13 , реалізовуючи свій умисел, в супереч загальноприйнятим нормам суспільної моралі, усвідомлюючи злочинність своїх дій, спостерігаючи за статевим актом ОСОБА_7 та ОСОБА_13 , перебуваючи в безпосередній близькості від останньої, розуміючи, що супротив потерпілої подоланий ОСОБА_7 під час здійснення розбійного нападу, без добровільної згоди потерпілої вчинив насильницькі дії сексуального характеру, не пов`язаних із проникненням в тіло іншої особи, а саме демонстративно, перед потерпілою ОСОБА_13 , всупереч її волі, здійснював акт онанізму, чим задовольняв в такий спосіб свої статеві потреби та статеву пристрасть. Після чого, відразу, ОСОБА_8 перебуваючи у стані статевого збудження в супереч волі потерпілої, з метою задоволення своєї статевої пристрасті, вчинив по відношенню до потерпілої ОСОБА_13 насильницькі дії сексуального характеру не пов`язаних із проникненням в тіло іншої особи, а саме примусив потерпілу ОСОБА_13 здійснювати йому мастурбацію статевого органу.

Вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 05 січня 2022 року ОСОБА_7 визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 187, ч.1 ст.152, ч.1 ст.130 КК України і призначено йому покарання:

за ч.2 ст. 187 КК України у виді позбавлення волі на строк 9 (дев`ять) років з конфіскацією 1/2 частини майна, яке є його власністю;

за ч.1 ст. 152 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років;

за ч.1 ст. 130 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

Відповідно до ч.1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено ОСОБА_7 за сукупністю кримінальних правопорушень остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 9 (дев`ять) років з конфіскацією 1/2 частини майна, яке є його власністю. Відповідно до ч.1 ст. 71 КК України до покарання призначеного ОСОБА_7 цим вироком частково приєднати невідбуту частину покарання призначеного йому вироком Білоцерківського міськрайонного суду від 15.10.2019, призначивши ОСОБА_7 за сукупністю вироків остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 9 (дев`ять) років один місяць з конфіскацією 1/2 частини майна, яке є його власністю.Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 ухвалено обчислювати з 05 січня 2022 року. Зараховано у строк відбуття покарання ОСОБА_7 строк досудового тримання його під вартою з 16 лютого 2020 року до 04 січня 2022 року із розрахунку одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день позбавлення волі. Запобіжний захід відносно ОСОБА_7 залишено попередній - тримання під вартою до вступу вироку в законну силу, але не більш ніж на 60 днів, тобто до 05 березня 2022 року.

ОСОБА_8 визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 187, ч.1 ст.153 КК України і призначено йому покарання:

за ч.2 ст. 187 КК України у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років з конфіскацією 1/2 частини майна, яке є його власністю;

за ч.1 ст. 153 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

Відповідно до ч.1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено ОСОБА_8 за сукупністю кримінальних правопорушень остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років з конфіскацією 1/2 частини майна, яке є його власністю. Зараховано у строк відбуття покарання ОСОБА_8 строк досудового тримання його під вартою з 16 лютого 2020 року до 04 січня 2022 року із розрахунку одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день позбавлення волі Запобіжний захід відносно ОСОБА_8 залишено попередній - тримання під вартою до вступу вироку в законну силу, але не більш ніж на 60 днів, тобто до 05 березня 2022 року.

Стягнуто із ОСОБА_7 , ОСОБА_8 солідарно на користь ОСОБА_13 в рахунок відшкодування завданої майнової шкоди 1 965 (одна тисяча дев`ятсот шістдесят п`ять) грн. 86 коп.Стягнуто із ОСОБА_7 на користь ОСОБА_13 в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди 300 000 (триста тисяч) грн. Стягнуто із ОСОБА_8 на користь ОСОБА_13 в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди 150 000 (сто п`ятдесят тисяч) грн.Вирішено питання стосовно речових доказів.

Не погоджуючись з вироком суду першої інстанції захисник обвинуваченого ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_10 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 05 січня 2022 року, а кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 закрити внаслідок не встановлення достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді і вичерпані можливості їх отримати. Позов залишити без розгляду.

В обґрунтування апеляційної скарги захисник зазначає, що вказаний вирок, у частині засудження ОСОБА_7 , постановлений в наслідок істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, та неправильного застосування закону про кримінальну відповідальність.

Вважає, що обставини кримінального провадження ґрунтується на припущеннях, а доводи сторони захисту не лише не спростовані, їх взагалі необґрунтовано не взято до уваги.

Звертає увагу, що місцевим судом кваліфіковане діяння як розбій, за ч.2 ст. 187 КК України, попри умисел ОСОБА_7 лише на задоволення своїх інтимних бажань, а не на заволодіння майном. При цьому, незважаючи на той факт, що ОСОБА_8 взагалі не вчиняв жодних дій і невідомо де перебував у цей час, факт передачі ножа розцінене судом як "попередня змова", а тому таке діяння кваліфіковане як розбій за ч.2 ст.187 КК України.

Також, прокурором наданий лист головного лікаря про те, що ОСОБА_7 перебуває на обліку як ВІЧ-інфікований, то суд визнав достатніми доказами того, що останній умисно поставив ОСОБА_13 у небезпеку зараження цією хворобою і такий лист є належним доказом для кваліфікації діяння ОСОБА_7 за ч.1 ст. 130 КК України.

Вважає, що обставини, які суд вважає встановленими, ґрунтуються лише на показаннях (припущеннях) потерпілої ОСОБА_13 , яка їх неодноразово змінювала, що є непослідовними та правдивість яких викликає обґрунтовані сумніви.

Зазначає, що ОСОБА_7 в судовому засіданні неодноразово надав показання, які засвідчують про відсутність у нього жодного умислу на розбій чи інший майновий злочин. Він визнав, що дійсно мав намір вступити у статеві зносини із ОСОБА_13 . При цьому, ОСОБА_7 визнав, що з метою подолання можливого опору при наміру вступити у статеві зносини з ОСОБА_13 (а не з метою заволодіння майном її), напередодні узяв в ОСОБА_8 розкладний ніж, не повідомляючи останнього для чого, і ним наніс декілька непроникаючих уколів потерпілій. Разом з тим, ні вагінального, ні будь якого іншого проникнення до тіла ОСОБА_13 він не спромігся вчинити, попри усі старання, оскільки унаслідок фізіологічних особливостей, не зміг вчинити статевий акт. ОСОБА_7 зазначав, що не брав жодних речей потерпілої і наміру такого в нього не було. Того ж, ОСОБА_7 зазначив, що на слідчому експерименті він оговорював себе, він з усім погоджувався, що йому говорили працівники поліції, перебуваючи в остраху за своє життя.

Сторона захисту звертає увагу, що у судовому засіданні потерпіла зазначила, що проникнення «було хаотичне, грубе, через що вона відчувала сильний біль в статевих органах». Також потерпіла зазначила, що після події по прибуттю в лікарню вона була оглянута лікарем гінекологом. Проте, такі показання потерпілої суперечать висновку судово-медичної експертизи про наявність тілесних ушкоджень у потерпілої, експерт зазначає, що « ОСОБА_13 поступила зі скаргами на біль в груднині справа.., була оглянута лікарем - гінекологом.. на статевих органах видимих пошкоджень (гематом, саден) не має" та у підсумку висновку не вказано про наявність будь яких інших тілесних ушкоджень, окрім трьох непроникаючих ран груднини.

Крім того, захисник вважає, що стороною обвинувачення умисно не надано суду висновки відповідного судово-цитологічні дослідження, хоча потерпіла і обвинувачені надали біологічні зразки для експертизи, або ж таке дослідження через поспіх направити справу до суду не проводились взагалі. Таким чином, жодних беззаперечних доказів на підтвердження факту саме зґвалтування (проникнення), стороною обвинувачення не надано.

Також стверджує, що позов про моральну шкоду безпідставно задоволений, оскільки інкриміновані діяння не доведені належними та допустимими доказами. Недоведеність об`єктивної сторони пред`явленого обвинувачення вже само собою є достатньою підставою для визнання недоведеним обвинувачення в цілому.

В свою чергу, не погоджуючись з вироком суду першої інстанції захисник обвинуваченого ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 05 січня 2022 року скасувати та ухвалити новий виправдувальний вирок, яким ОСОБА_8 виправдати.

В обґрунтування апеляційної скарги захисник обвинуваченого ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_9 зазначає, що вирок незаконний у зв`язку з із невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження і неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Звертає увагу, що під час судового розгляду було встановлено, що домовленості про напад на ОСОБА_13 і заволодінням її майном між ОСОБА_7 і ОСОБА_8 не було, їхні дії не узгоджені. ОСОБА_8 про наміри ОСОБА_7 напасти на ОСОБА_13 не знав. ОСОБА_7 здійснив напад з метою зґвалтування, і його не цікавило її майно і цінності. І це видно з їхньої не узгодженої поведінки і з показів ОСОБА_13 , яка в суді неодноразово це підтверджувала, що напад був здійснений з метою зґвалтування і її майном ОСОБА_7 не цікавився.

Також зазначає, що під час судового розгляду доведено те, що в діях обвинуваченого ОСОБА_8 відсутній склад злочину, передбачений ч.2 ст. 187 КК України.

Крім того, потерпіла зазначила, що ОСОБА_8 примусив її мастурбувати половий член, якщо це і відповідає дійсності то фізичного насильства і погрози з боку ОСОБА_8 не було. І це підтвердила потерпіла. Тобто в діях ОСОБА_8 відсутній склад злочину, передбачений ч.1 ст. 153 КК України.

На всі ці докази суд першої інстанції не звернув уваги і тому висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду.

Вважає, що під час судового розгляду не доведено, що були вчинені кримінальні правопорушення, передбачені ч.2 ст. 187, ч.1 ст.153 КК України, тобто відсутня подія та склад кримінального правопорушення, і причетність ОСОБА_8 до даних злочинів.

Також, не погоджуючисьз вироком суду першої інстанції обвинувачений ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 05 січня 2022 року скасувати та ухвалити новий виправдувальний вирок.

В обґрунтування апеляційної скарги обвинувачений ОСОБА_8 зазначає, що висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Зазначає, що між ним та ОСОБА_7 домовленості не було і про те, що ОСОБА_7 має намір напасти на потерпілу він не знав, їхні дії не були узгодженні, та він не бачив коли ОСОБА_7 звернув з дороги, а коли помітив його відсутність, повернувся та побачив, що ОСОБА_7 лежить на потерпілій, а поряд лежать її речі, тоді й вирішив викрасти їх.

Стверджує, що ніяких направлених дій на заволодіння майном та доказу, що він здійснив розбійний напад встановлено не було.

Також зазначає, що фізичного насильства не робив, потерпіла підтвердила, що насильницьких дій та погроз він не здійснював.

Звертає увагу, що під час судового розгляду, не надано жодного доказу щодо кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.187, ч.1 ст.153 КК України.

Заслухавши доповідь судді,

пояснення захисника ОСОБА_10 , яка підтримала подану нею апеляційну скаргу та просила її задовольнити, також підтримала апеляційні скарги захисника ОСОБА_9 та обвинуваченого ОСОБА_8 ,

пояснення захисника ОСОБА_9 , який підтримав подану ним апеляційну скаргу та просив її задовольнити, також підтримав апеляційній скарги захисника ОСОБА_10 та обвинуваченого ОСОБА_8 ,

пояснення обвинуваченого ОСОБА_8 , який підтримав подану ним апеляційну скаргу та апеляційну скаргу захисника і просив їх задовольнити, також підтримав апеляційну скаргу захисника ОСОБА_10 ,

пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 , який підтримав апеляційні скарги та просив їх задовольнити,

пояснення прокурора ОСОБА_6 , який заперечував проти задоволення апеляційних скарг захисників та обвинуваченого,

перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційних скаргах, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до положень статей 7, 9 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження. Під час кримінального провадження суд зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Ухвалюючи вирок, суд, у відповідності зі ст. 368 КПК України, повинен вирішити питання:чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа; чи містить це діяння склад кримінального правопорушення і якою статтею закону України про кримінальну відповідальність він передбачений.

При цьому, положеннями ст. 94 КПК України встановлено обов`язок суду за його внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінювати кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів ? з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

За змістом ст. 17 та ст. 373 КПК України обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише в тому випадку, коли вина обвинуваченого доведена поза розумним сумнівом.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розуміння пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Тобто, дотримуючись засад змагальності, та виконуючи свій професійний обов`язок, передбачений ст. 92 КПК України, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія винуватості особи у вчиненні злочину, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.

На противагу доводам апеляційних прохань, судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного вироку в повному обсязі дотримано вищевказаних вимог законодавства.

Переглядаючи рішення суду першої інстанції, колегія суддів встановила, що висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 187, ч. 1 ст. 152, ч. 1 ст. 130 КК України та обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 187, ч. 1 ст. 153 КК України, за обставин, встановлених судом, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується сукупністю доказів, безпосередньо досліджених у судовому засіданні, достатній аналіз яким суд дав у вироку, та які узгоджуються між собою і є обґрунтованим.

Так, обвинувачений ОСОБА_7 свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 187, ч. 1 ст. 152, ч. 1 ст. 130 КК України не визнав та показав суду, що 15 лютого він був на дні народження ОСОБА_15 . Там вживав горілку. Потім прийшов ОСОБА_8 приблизно о 18.30, вони продовжили вживати спиртні напої. Потім ще вживали REVO . Коли він і ОСОБА_8 стояли на вуглі будинку по АДРЕСА_3 , побачив потерпілу, було це приблизно о 21.30. Вона підійшла до них попросила цигарку. Вони дали їй цигарку. Потерпіла була одягнута у щось темне. У руках була сумка жіноча. Чи був у неї пакет/ти не розгледів. Після цього потерпіла пішла від них. Вони пішли не швидко у тому ж напрямку. Вона відійшла від них приблизно на 30 метрів. Вони йшли спілкувалися між собою. Після того як побачив потерпілу взяв у ОСОБА_8 ніж. Через кущі він побачив потерпілу. У нього виник умисел змусити її вступити у статеві зносини з ним. Він взяв у ОСОБА_8 ніж і пішов за потерпілою. Коли брав ножа у ОСОБА_8 , останньому не говорив навіщо він у нього бере ножа. Ніж розкладний, був складний. Взяв ніж у ОСОБА_8 , щоб змісити потерпілу до статевих зносин. Якщо буде опиратися то налякати ножем. Він підійшов до неї, однією рукою схопив за обличчя, іншою погрожував ножем. Пам`ятає приставляв до неї ножа. Чи наносив удари потерпілій ножем чи ні, не пам`ятає. Коли приставив ніж до тулубу зправа потерпілої, остання нічого не говорила. Говорив потерпілій - роздягайся. Він хотів вступити із нею у статеві зносини, але у нього не виходило. Він вживав із потерпілою спиртні напої. Потім він відійшов від потерпілої, підійшов до ОСОБА_8 , пізніше побачив поряд з останнім ОСОБА_15 . Потім вони пішли у парк, там ОСОБА_8 показав йому мобільний телефон. Потім він побачив на собі кров. Потім він запропонував ОСОБА_8 повернутися, щоб подивитися що із потерпілою. Потерпілої на місці не було. Потім вони розійшлися кожний додому. Йому прикро за те, що сталося, просить вибачення у потерпілої. В ході досудового розслідування на нього здійснювався тиск, казали йому, щоб він говорив, що хотів згвалтувати і ограбити потерпілу. Про намір пограбування, щоб він говорив, йому сказали говорити працівники поліції. Він був наляканий. Під час слідчого експерименту захисник був, але він йому не говорив про психологічний тиск з боку працівників поліції. Перед нападом він ніж тримав у правій руці. До потерпілої підійшов ззаду. Потерпіла стояла. Чи тримала вона щось у руках не бачив. Після того як він сказав потерпілій роздягайся, вона почала роздягатися. Коли вона зняла чоботи, вона відкинула їх убік. Сидячи на землі вона зняла штани. Куртку не знімала. Вона лягла. Спустивши до низу свій одяг він ліг на неї, намагався вступити у статевий акт, але через відсутність ерекції це йому не вдалося. Крові на потерпілій у цей час не бачив. Потім він встав. Допоміг, взявши за руку, встати потерпілій. Потім вони перемістилися приблизно на 1 метр ближче до стіни. Там він знову намагався вступити у статеві зносини із потерпілою, для цього лягав на неї. Щоб рвав кофту на потерпілій, не може ні підтвердити, ні спростувати. Коли лежав на потерпілій, вона запропонували йому випити. Він погодився. Так як неподалік був ОСОБА_8 то він йому сказав, щоб останній взяв із сумки потерпілої пляшку. Коли він це говорив ОСОБА_8 , потерпіла лежала гола, він біля неї із спущеними трусами стояв. ОСОБА_8 подав їм пляшку зі спиртним, він і потерпіла випили. Потім він одягнувся, пішов до ОСОБА_8 , потім підійшов ОСОБА_15 і вони пішли. Не пам`ятає, що він пропонував ОСОБА_8 вступити із потерпілою у статеві зносини. Щоб ОСОБА_8 відносно потерпілої здійснював дії сексуального характеру не бачив. Він не бачив, щоб ОСОБА_8 заволодівав майном потерпілої. Про те, що ОСОБА_8 заволодів майном: мобільним телефоном і годинником потерпілої взнав у парку від самого ОСОБА_8 , який йому їх показав. Коли ОСОБА_15 запитав, що він робив, то він просто змовчав. Коли він залишав потерпілу, вона перебувала напівсидячи, напівлежачи до стіни без штанів. Про умисел на заволодіння майном, зміну поз при вчинені статевих актів, він вигадав на досудовому слідстві. Чому він це вигадав пояснити не може. Він ОСОБА_8 не говорив іти вчиняти якісь дії. ОСОБА_8 його про це також не запитував. Потерпілій він сказав роздягайся для вступу у статеві зносини. А не для пограбування. Із потерпілої сережку він не знімав, не бачив у потерпілої сережки і ланцюжок. Коли він був біля потерпілої, то він не бачив, що у цей час робив ОСОБА_8 . Він не бачив, як ОСОБА_8 забирав речі потерпілої. ОСОБА_8 показав речі потерпілої лише у парку. Він не просив ОСОБА_8 щось йому передати, що той йому показував. Не пам`ятає, щоб його статевий орган проникав до статевого органу потерпілої. Щоб проникав своїми пальцями до статевого органу потерпілої не пам`ятає. Презерватив не застосовував так як у нього не було ерекції. Згвалтування потерпілої нездійснював, з замахом на згвалтування погоджується. Згоди потерпілої на вступ з ним у статевий зв`язок, не було. Цивільний позов визнає частково. З позовом в частині завданих матеріальних збитків згідний, а в частині моральних збитків позов визнає частково на суму 30 000 грн. Він хворіє на ВІЛ з народження, перебуває на обліку лікарів. Не розумів, що може заразити потерпілу. Не думав тоді, що може заразити потерпілу. Згоди потерпілої не було на вступ із ним у статеві зносини. Він напад на потерпілу здійснив не з метою заволодіння її майном, а з метою подолання можливого супротиву потерпілої для її згвалтування. Жалкує про вчинене, просить вибачення у потерпілої.

Обвинувачений ОСОБА_8 свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 187, ч.1 ст. 153 КК України не визнав та показав суду, що 15 лютого він був на дні народження ОСОБА_15 . Там був ОСОБА_7 . Вони вживали спиртне. Вважає у той час був у тяжкому стані алкогольного сп`яніння. Він вживав спиртне також до того як прийшов до ОСОБА_15 . ОСОБА_15 пішов у своїх справах. ОСОБА_7 запропонував йому піти до крамниці. Потерпілу побачили біля під`їзду будинку коли йшли до крамниці. О котрій це годині було не пам`ятає. Їх обігнала жінка, яка попросила у них цигарку. ОСОБА_7 дав їй цигарку. Вона пішла далі. У руках потерпілої була жіноча сумка і пакет. Вони пішли у її напрямку. Потім ОСОБА_7 попросив у нього ножа. Ніж сріблястий, розкладний, ручка приблизно 15 см, лезо - 12 см. Він сказав дай ножа. Навіщо він йому, у ОСОБА_7 не питав. Він передав ножа ОСОБА_7 у складеному виді. Чому дає ножа, його тоді це не цікавило. Ні про що не думав. ОСОБА_7 попросив у нього ножа за метрів 15-20 до того місця де він потім побачив ОСОБА_7 і потерпілу. Він йшов збоку ОСОБА_7 , але з якого саме не пам`ятає. Потім ОСОБА_7 звернув. Але він цього не побачив. Потім коли він озирнувся ОСОБА_7 не було поряд. Потім побачив ОСОБА_7 , останній стояв з кимось. Він пішов у напрямку ОСОБА_7 і силует поряд. Коли підійшов ближче до місця де побачив перед цим ОСОБА_7 і силует, то побачив, що ОСОБА_7 лежав на потерпілій. Чи була одягнена потерпіла не звернув увагу. Потім побачив жіночу сумку і пакет. Він взяв сумку. Відійшов на пару метрів, щоб взяти щось цінне звідти. Там був гаманець, банківські картки. Потім сумку кинув на землю. Пакет почав дивитися. У пакеті були 3-4 пляшки. Речі із пакета не витягав. Коли він оглядав сумку і пакет ОСОБА_7 продовжував лежати на потерпілій. Він не зупиняв ОСОБА_7 , чому не знає. Перед цим він із ОСОБА_7 не домовлявся про пограбування потерпілої. Він це зробив тому, що бачив, що це ніхто не бачить. У нього у той час не було грошей. Він на той час не працював. Існував за рахунок батьків, на те, що вони давали. Під час того коли він переглядав вміст сумки і пакетів та після цього ОСОБА_7 і потерпіла продовжували лежати. Він сів поряд на бетон. Потім вони перейшли до гаража. Відстань від них до нього була приблизно 5 метрів. Він їх бачив. Потім ОСОБА_7 встав, потерпіла лежала. ОСОБА_7 взяв потерпілу під руку, вона почала вставати. Потерпіла була у кофті і куртці. Одягу іншого на ній не було. Вони сіли біля гаража на відстані приблизно 2 метри. Потерпіла не просила його про допомогу. Він не питав ОСОБА_7 що він робить. Не питав ОСОБА_7 чому він це робить. Потім потерпіла лягла. У ОСОБА_7 були спущені штани. Оголений статевий орган ОСОБА_7 не бачив. Він не дивився, що у цей час робили ОСОБА_7 і потерпіла. Він в цей час вчиняв акт онанізму. Це він вчиняв тому, що бачив потерпілу голою. Це його збуджувало. Він не примушував потерпілу вчиняти йому акт онанізму. Він із оголеним своїм статевим органом не підходив до ОСОБА_7 і потерпілої. Потім він перестав цим займатися, підійшов до ОСОБА_7 і потерпілої. Побачив біля них лежала куртка, взяв її - дістав звідти мобільний телефон і годинник. Він не змушував потерпілу вчиняти йому акт онанізму. Про таке його змушували говорити на слідстві. Коли потерпіла зняла куртку він не знає. Куртка потерпілої, яку він взяв, лежала від потерпілої на землі на відстані приблизно 1 метра від потерпілої. Він думав, що потерпіла не бачила, як він взяв куртку. Був п`яний. Після цього він відійшов з курткою. У кишенях він виявив мобільний телефон і годинник. Взяв їх. Потім повернувся до місця де взяв куртку і кинув куртку на землю. У цей час потерпіла лежала, а ОСОБА_7 сидів біля неї. Коли переходили ОСОБА_7 і потерпіла до гаража у ОСОБА_7 були спущені штани. Що відбувається не розумів, він був п`яний. Рухів характерних для здійснення статевого акту з боку ОСОБА_7 не бачив. Між ним і ОСОБА_7 не було домовленості про те, що давай пограбуємо жінку. Щоб ОСОБА_7 наносив удари потерпілій не бачив. Сумка, яку він взяв, була біля ніг потерпілої. ОСОБА_7 не просив його вчиняти будь-які дії стосовно майна потерпілої. Це була його ініціатива. Він не бачив, щоб ОСОБА_7 якісь речі потерпілої брав. Коли він показав ОСОБА_7 мобільний телефон і годинник, ОСОБА_7 не просив його їх йому передати. Він бачив, як ОСОБА_7 і потерпіла переходили до гаража. Він сів на бетонну бордюру. Потім він вчинив акт онанізму, а вже потім підійшовши до ОСОБА_7 і потерпілої побачив, що біля них лежить куртка. Вони на нього не звертали уваги. Він підняв куртку забрав із кишені мобільний телефон і годинник. Потім він зателефонував ОСОБА_15 . Прийшов ОСОБА_15 , який запитав де ОСОБА_7 . ОСОБА_7 вийшов. Потім вони усі пішли. ОСОБА_7 потім запропонував повернутися, подивитися, що з потерпілою. Чому ОСОБА_7 запропонував це не може сказати. Коли прийшли на те місце де була потерпіла, потерпілої уже не було. Мобільний телефон і годинник потерпілої у нього вилучили працівники поліції. ОСОБА_7 повернув йому ножа у парку у складеному вигляді. Він не оглядав його, а відразу ж поклав у свою сумку. ОСОБА_7 віддав йому ножа самостійно. Ніж ОСОБА_7 віддав йому в парку, після того як він сказав і показав мобільний телефон і годинник потерпілої. Мобільний телефон, годинник і ніж були вилучені у нього. Він не питав у ОСОБА_7 , що він робив із ножем. Він особисто не бачив, що ОСОБА_7 робив із його ножем. Він передавав з руки в руку потерпілій, яка у цей час знаходилася у положенні лежачи пляшку зі спиртним. Іншою рукою вона у цій пляшці відкрила пробку. Випила з пляшки. Він потім бачив, що цю пляшку взяв ОСОБА_7 випив з неї та потім пляшку викинув. Саме після того як вони випили із пляшки, він взяв куртку, що лежала біля потерпілої і відійшов. Думав при цьому, що вона не бачить, що він бере її куртку. Вважає, що своїми діями вчинив крадіжку, а не розбій. Цивільний позов не визнає. Жалкує про вчинене. Просить суворо не засуджувати.

Незважаючи на невизнання обвинуваченим ОСОБА_7 своєї винуватості у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 187, ч. 1 ст. 152, ч.1 ст. 130 КК України, невизнання обвинуваченим ОСОБА_8 своєї винуватості у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 187, ч.1 ст. 153 КК України, їх винуватість у вчинені зазначених кримінальних правопорушень підтверджується зібраними в матеріалах кримінального провадження доказами.

Так, визнаючи доведеним вчинення ОСОБА_7 інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 187, ч. 1 ст. 152, ч. 1 ст. 130 КК України та вчинення ОСОБА_8 інкримінованих йому правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 187, ч. 1 ст. 153 КК України, судом в основу обвинувального вироку було покладено показання допитаних в судовому засіданні потерпілої ОСОБА_13 , свідків ОСОБА_23 , та ОСОБА_15 .

Так, допитана у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_13 суду показала, що 15 лютого 2020 року з 10 години вона перебувала у квартирі АДРЕСА_4 після зміни. Вечером прийшов її співмешканець, вони вживали спиртне, посварилися, і вона вирішила піти від нього. О 22.30 вона попрямувала на АДРЕСА_5 . Йшла через гаражний кооператив. Вийшовши з гаражів на лавочці побачила двох людей. Вона попросила у них цигарку. Їй надали цигарку. Не дійшовши до 1-х гаражів вона вирішила зателефонувати колишньому чоловіку ОСОБА_13 , але не встигла, т.я. був напад, зажим за груди, удари, далі не зрозуміла. Коли на неї був напад у неї в руках був мобільний телефон. Смартфон був включений, екран горів. Потім її повалили на землю, закривали рот. Потім вона втратила свідомість. Опинилася за гаражами. Коли опритомніла була без куртки. ОСОБА_7 був біля неї, ОСОБА_8 був подалі і щось робив біля її сумки. Вона просила забрати усе що у неї є. Що їй відповіли, не пам`ятає. Потім ОСОБА_7 розірвав на ній кофту, почав стягувати штани, далі були насильницькі дії протягом приблизно 30 хвилин. Скільки точно не пам`ятає. При цьому ОСОБА_7 змінював положення. У цей час ОСОБА_8 мастурбував. Потім останній підійшов до них і звелів їй щоб вона мастурбувала йому. ОСОБА_7 запропонував ОСОБА_8 скоїти з нею статевий акт, ОСОБА_8 спробував, але вона не може сказати було при цьому проникнення ним у неї чи ні. А потім він встав. Після цього ОСОБА_7 знову почав вступати з нею у статевий зв`язок, змінюючи положення. Чула як ОСОБА_8 хтось дзвонив. Дзвінків було декілька, але ОСОБА_8 трубку не брав. Потім вона бачила, як ОСОБА_8 відійшов до третьої особи, вони розмовляли між собою. Потім ОСОБА_8 підійшов до ОСОБА_7 , вони розмовляли між собою, але скільки по часу сказати не може, т.я. була у шоковому стані. Після цього ОСОБА_8 і ОСОБА_7 забрали мобільний телефон, відійшли до гаража до третьої особи. Вона у цей час лежала на землі. Потім ОСОБА_7 повернувся. Залишив біля неї пляшку вина і цигарку, сказав щоб вона мовчала. Потім вони зайшли за гараж, коли через деякий час вона почула, що не має нікого, почала збиратися. Вона повернулася на вул. Молодіжну, там її співмешканець виклика швидку і поліцію. Коли ОСОБА_7 був зверху неї, він зняв у неї золоту сережку, куди він її дів не знає. Також при зриванні ним кофти розірвався золотий ланцюжок, що був на ній, куди він дівся їй не відомо. У лікарні вона проходила аналізи на ВІЧ, гепатіти, вони були негативні. З АДРЕСА_3 , вона побачила 2-х хлопців, їх тоді не розгледіла. Цигарку попросила у цих двох хлопців. Її пригостили цигаркою. Пішла вона у напрямку вул. Грибоєдова, 36. У тому напрямку є гаражний кооператив. Пройшла приблизно 100-200 метрів. У руках у неї було 2 пакунки і сумка на плечах. У пакунках були її особисті речі і передача батьків із села. Коли йшла чула, що ззаду неї йшли і розмовляли. Це були чоловічі голоси, двох чоловіків. Про що вони розмовляли не пам`ятає. Біля гаражного кооператива вона зупинилася, поклала сумки (пакунки) на землю. Взяла до руки мобільний телефон, щоб зателефонувати. На місці де зупинилася ліхтар не світив. Було темно. Коли взяла мобільний телефон, вибрала контакт куди зателефонувати, але виклик не встигла натиснути. На неї був здійснений напад. Напад був ззаду. Ззаду взяли за груди. Лівою рукою. У праву частину тіла нанесли три удари. Про поранення зрозуміла, коли почула гарячу кров що потекла по тілу. Її поклав ОСОБА_7 на землю. ОСОБА_7 , щось казав, але що саме не може зараз сказати через шоковий стан. Він її поклав на спину. Потім вона втратила свідомість. Коли прийшла до свідомості побачила: у боці від неї ОСОБА_8 дивився, що у неї у сумках, вивертав речі із сумок. Втратила свідомість перед гаражем, прийшла до свідомості за гаражем, відстань ця приблизно 2 метри. Змістилася приблизно на 2 метри. ОСОБА_7 у цей час був біля неї, був над нею, сидів. Сидів навприсядки над нею. Вона не розуміла що відбувається. Вона пропонувала забрати у неї усе майно. Потім ОСОБА_7 зірвав кофту, стягнув штани з неї, почав проникати своїм статевим органом: 1) коли вона лежала, він зверху, статевий акт відбувся; 2) ставив її до стіни гаража лицем, статевий акт був. У ОСОБА_7 була ерекція із самого початку. У неї з тіла, у місці нанесення ударів, йшла кров. Вона просила ОСОБА_7 цього не робити. Було багато крові, але це ОСОБА_7 не спинило. ОСОБА_7 також проникав пальцями рук у її статевий орган. ОСОБА_7 при цьому не розмовляв з нею. Вона бачила на відстані приблизно 1-2 метрів від неї як ОСОБА_8 сидячи мастурбував. Потім ОСОБА_8 підійшов до неї і ОСОБА_7 , при цьому коли вона лежала на землі, а ОСОБА_7 лежав на ній, ОСОБА_8 сказав їй мастурбувати йому. Вона погодилася через страх. Вона мастурбувала ОСОБА_8 , це було хвилин 3-5. Це правда. Після цього ОСОБА_7 запропонував ОСОБА_8 вступити з нею у статевий зв`язок. ОСОБА_8 у положенні лежачи на ній намагався вступити з нею у статеві зносини, але чи було проникнення стверджувати не може. Коли ОСОБА_8 встав з неї, після цього ОСОБА_7 почав проникати то пальцями, то своїм статевим органом, у її статевий орган. Це усе продовжувалося приблизно 30 хвилин. Чула як до ОСОБА_8 поступали на мобільний телефон дзвінки. Потім на відстані приблизно 2 метрів вона бачила третю особу, з якою ОСОБА_8 розмовляв, а ОСОБА_7 у цей час стосовно неї вчиняв насильницькі дії. Вона бачила як ОСОБА_8 забирав її мобільний телефон. Це було тоді коли ОСОБА_7 уже завершував свої насильницькі дії над нею. Далі ОСОБА_7 і ОСОБА_8 підійшли до третьої особи, розмовляли між собою приблизно 5 хвилин. Вона у цей час була роздіта, сиділа під стіною гаража. Була у стані шоку, боялася що її скинуть у прірву, яка була неподалік. При здійснені ОСОБА_7 статевих актів з нею, він не говорив їй що має хвороби. Не пропонував їй скористатися запобіжниками. Вона до цього вживала спиртне - коньяк із співмешканцем. Після нападу куди ОСОБА_7 дів ножа не бачила. Самого ножа вона також не бачила. ОСОБА_7 душив її у місці нападу. Вона чула задуху, їй не вистачало повітря. По часу ОСОБА_7 душив її до 1 хвилини. Прийшла до свідомості за гаражами, там він її уже не душив. Коли прийшла до свідомості то побачила, що ОСОБА_7 рве її чорну кофту. Білизни на ній не було. Стягував штани, зняв один чобіт, який був на замку, розстібав чобіт, розірвав труси. ОСОБА_8 був біля сумки. Кров на собі вона відчувала, але не бачила. У ОСОБА_7 спочатку не получалося, але потім відбулося проникнення. Чи була у неї біль не пам`ятає, т.я. була у шоковому стані. Проникнення було. ОСОБА_30 зняв з неї. Але ушкодження вуха у неї не було. Чи була сережка до цього застебнута сказати не може. Презервативу не було, його не бачила. Щоб ОСОБА_7 забирав її мобільний телефон, годинник не бачила. Щоб говорив ОСОБА_8 забирати їх не чула. Швидку медичну допомогу і поліцію викликав її співмешканець. При її поступленні у лікарню її оглядав лікар гінеколог, у неї бралися біологічні зразки декілька разів. Про зняття ОСОБА_7 сережки у неї вона слідчому говорила. Бачила як заволодівають її мобільним телефоном, як забирали годинник не бачила. Після події була у лікарні 3-5 днів на стаціонарному лікуванні. Потім її виписали додому. Будь-хто до неї не приходив. Вибачень не було. Її лікування тривало по часу 7-10 днів медикаментозне, знеболююче і промивання швів. Вона зверталася за допомогою до психолога, т.я. цього потребувала після пережитого. Не помиляється, що вказані дії стосовно неї вчинили саме ОСОБА_7 і ОСОБА_8 . Вважає, що напад на неї був вчинений з метою пограбування, а потім згвалтування. При нападі зрозуміла, що це пограбування. ОСОБА_7 висловлював їй вимогу передачі мобільного телефону. Вважає, що напад був з метою пограбування, а не згвалтування. Цю вимогу чув ОСОБА_8 , т.я. він був завжди поруч із ОСОБА_7 . Вважає, що дії обвинувачених при здійснені на неї нападу, її пограбуванні, були узгоджені. Вважає ОСОБА_7 міг бачити як ОСОБА_8 забирає її мобільний телефон та годинник. Обвинувачені після нападу на неї заволоділи її мобільним телефоном і годинником. Вона наполягає, що ОСОБА_7 висловлював вимогу передачі грошей і майна. Суду говорить правду. Просить задовольнити її цивільний позов. Просить стягнути із ОСОБА_8 і Удовенкам матеріальні збитки пов`язані із витратами на придбання ліків у розмірі 1965 грн. 86 коп., а також стягнути із ОСОБА_7 завдану моральну шкоду в розмірі 300 000 грн., з ОСОБА_8 в розмірі 150 000 грн. Покарання просить призначити ОСОБА_7 максимально суворе, ОСОБА_8 суворе.

Допитаний судом першої інстанції в якості свідка ОСОБА_23 суду показав, що він станом на 15 лютого 2020 року був співмешканцем потерпілої ОСОБА_13 . Вони проживали разом. Увечері цього дня він і потерпіла приготували вечерю, випили трохи коньяку. Потерпіла вжила приблизно 100 грам коньяку. Потім між ними виникла сварка. Потерпіла вирішила покинути його. Десь біля 22.30 вона покинула квартиру, у якій вони разом проживали. Він ліг спати. Потім через деякий час почув дзвінок. Було це близько 01 години. Відчинив двері. Побачив потерпілу, верхній одяг на ній був, вона сиділа навшпиньки, на її руках була кров, потім він побачив на її тілі три колоті рани. Вона була у шоці, її трусило, була дуже схвильована. Вона сказала, що на неї біля гаражу напали двоє. Він зателефонував до швидкої та поліції. Бачив порваний одяг потерпілої: блузка була розірвана, шарф був просочений кров`ю, не було бюстгалтера. На одязі була кров і бруд. Вона говорила лише про напад. Деталі вона йому не повідомляла. Пізніше, на ранок вона йому розповіла, що сталося, а саме: вона вийшла з дому, попросила у хлопців цигарку, закурила. В районі яру є гаражі, в районі гаражів мала намір покурити. Набрала колишнього щоб сказати, що повертається, але поговорити не встигла. ЇЇ обхватили зі спини за шию, потім три удари під ребра, потім потягли у глибину гаражів. Потім ОСОБА_7 сів на неї почав душити. Далі ОСОБА_7 вчиняв з нею статеві акти у різних положеннях без її добровільної згоди. Інший обвинувачений мастурбував. Потім була пропозиція помінятися. У ОСОБА_8 нічого не получилося. Потім вчиняв дії знову ОСОБА_7 . Коли усе закінчилося хтось приніс їй алкоголь і цигарку, сказав їй на покури. Потім вона збирала що могла. За станом здоров`я вона прийшла до нього, але не туди куди йшла. Він просив її нікуди не йти. В інший день на місце події приходив, збирав речі, допомагав слідчому. Третя особа ніяких дій стосовно потерпілої не вчиняла;

Допитаний судом першої інстанції в якості свідок ОСОБА_15 , суду показав, що 15 лютого 2020 р. займався домашніми справами, чекав ОСОБА_7 , щоб святкувати свій День народження. ОСОБА_7 прийшов приблизно о 16-17 годині. Вони почали випивати горілку удвох. Десь о 19.30 прийшов ОСОБА_8 і ОСОБА_31 . Це з ними пів години, годину випивали. Вжили приблизно 2 літри горілки вдвох горілки, коли прийшов ОСОБА_8 і ОСОБА_31 вжили спиртне по 2 чарки. Потім він з ОСОБА_31 пішли до ОСОБА_33 . У останнього він був до 24 години. Там також вживав спиртне. Приблизно на початку - о пів на першу він пішов додому. В 01 годині він пішов до кафе Арарат до друга ОСОБА_9. По дорозі до Арарата зустрів ОСОБА_8 біля дороги біля гаражів. До цього він зателефонував ОСОБА_8 , домовився з ним зустрітися і випити пива. ОСОБА_8 в телефонній розмову повідомив, що він і ОСОБА_7 зараз в районі гаражів. Коли зустрілися він поговорив із ОСОБА_8 . Він запитав його де ОСОБА_7 . ОСОБА_8 відповів йому, що там за гаражами, показавши. Це було за метрів 10-15 де вони стояли. ОСОБА_8 сказав, що він зайнятий. Він зацікавився. ОСОБА_8 покликав ОСОБА_7 . При цьому він не заходив за гаражі де був ОСОБА_7 . Потім вийшов ОСОБА_7 , ноги, штани у нього були в болоті. Він подумав до він впав. Джинси, кросівки були брудні. Крові на ньому не бачив. Він спитав у ОСОБА_7 : чому брудний. ОСОБА_7 махнув. Він сказав, що спішить і вони пішли. Що було за тим гаражем, до того як вийшов ОСОБА_7 , він не бачив, криків, шуму не чув. Про наявність коштів у ОСОБА_7 і ОСОБА_8 у той вечір йому нічого не відомо. Після цих подій він із ними не спілкувався. Він особисто був у сильному стані алкогольного сп`яніння;

Також, як було встановлено судом першої інстанції, вина обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих їм кримінальних правопорушень підтверджується письмовими матеріалами провадження, дослідженими судом, а саме:

- заявою потерпілої ОСОБА_13 від 16.02.2020 до Білоцерківського ВП ГУ НП в Київській області з проханням притягнути до відповідальності невідому особу, яка 15.02.2020 близько 23 години по АДРЕСА_3 , а саме біля гаражних приміщень спричинив мені тілесні ушкодження, а саме колото-різані рани;

- заявою потерпілої ОСОБА_13 від 16.02.2020 до Білоцерківського ВП ГУ НП в Київській області з проханням притягнути до відповідальності невідому особу, яка 15.02.2020 близько 23 години по АДРЕСА_3 , а саме біля гаражних приміщень ГБК «Стави» відкрито заволодів моїм мобільним телефоном марки «Редмі нот 4» із сім картою та вчинив щодо мене сексуальне насильство;

- заявою потерпілої ОСОБА_13 від 16.02.2020 до Білоцерківського ВП ГУ НП в Київській області з проханням притягнути до відповідальності невідому особу, яка 15.02.2020 близько 22:20 перебуваючи на відстані 100 метрів від будинку АДРЕСА_3 вчинила дії відносно мене сексуального характеру пов`язані з вагінальним проникненням в моє тіло без добровільної згоди під погрозою насильства;

- протоколом огляду місця події від 16.02.2020 з ілюстративною таблицею, відповідно до якого у житлі за адресою АДРЕСА_6 були виявлені та вилучені речі: жіночу куртку (пальто), вироби ймовірно із золота та срібла, спідню білизну (труси), чотири кухонних ножі;

- протоколом огляду місця події від 16.02.2020 з ілюстративною таблицею, відповідно до якого об`єктом огляду є земельна ділянка за адресою АДРЕСА_3 , поблизу будинку № 6 гаражний кооператив «Стави», в ході якого виявлено та вилучено два недопалки цигарок, запальничку, ключ з брелком, в`язану шапку, два сліди речовини бурого кольору, контрольний зразок;

- протоколом огляду місця події від 16.02.2020 з ілюстративною таблицею, відповідно до якого об`єктом огляду є земельна ділянка за адресою АДРЕСА_3 , в ході якого виявлено та вилучено частину футляра, зубну щітку, косметичку, сережку, зарядний пристрій, хрестик, пластикові стаканчики, пробки, електричний фен, скляну пляшку з маркуванням «OKVIN», залишки скляної пляшки, банку від шампуні, жіночу шапку, розчіску, частину ременя, ремінь, крем;

- протоколом огляду місця події від 16.02.2020 з ілюстративною таблицею, відповідно до якого об`єктом огляду є будинок АДРЕСА_3 (місце проживання ОСОБА_8 ), в ході якого виявлено та вилучено мобільний телефон «Redmi Note», золотистий годинник;

- протоколом огляду місця події від 16.02.2020 з ілюстративною таблицею, відповідно до якого об`єктом огляду є квартира АДРЕСА_7 (місце проживання ОСОБА_7 ), в ході якого виявлено та вилучено чоловічу куртку зі слідами бурого кольору, рюкзак зі слідами бурого кольору, спортивні кросівки зі слідами бурого кольору, чоловічу кофту з плямою речовини схожої на кров;

- протоколом затримання особи, підозрюваної у вчинені злочину від 17.02.2020 відповідно до якого в ході особистого обшуку затриманого ОСОБА_8 виявлено і вилучено: сумку натільну в якій міститься стипендіальна картка «Укрсіббанку» № … 3626, мобільний телефон «Ксіомі Редмі 6 А міні» з сім-картою Київстар та сім-картою Лайфсел , ніж складний із рукояткою срібного кольору, навушники;

- постановами про визнання речовими доказами та приєднання до кримінального провадження від 17.02.2020, 23.04.2020: мобільного телефону, годинника, стипендіальної картки «Укрсіббанку», ножа складного, навушників, мобільного телефону марки «Ксіомі Редмі 6 А з сім-карткою», жіночої шуби, металевої сережки, жіночої спідньої білизни, 4 кухонних ножів, куртки чоловічої, рюкзака, спортивних кросівок, чоловічого светра, чоловічої куртки, чоловічої кофти, жіночої куртки (пальто) чорного кольору з хутра, складного ножа із рукояткою срібного кольору;

- протоколом огляду предмету від 19.02.2020 з ілюстративною таблицею, постановою про визнання предметів речовими доказами та їх приєднання до матеріалів кримінального провадження від 19.02.2020: жіночої косметички, жіночої сумочки, жіночої шапки, зубної щітки, носової хустини, ремінця, електричного фена, крема для обличчя, гребінця, жіночого тапка, крема для вій, двох тюбіків крема для захисту від сонця, ключа, зарядного пристрою, ланцюжка, кільця, чотирьох пар сережок, виробу із золота у вигляді хрестика, мобільного телефону «Ніомі», жіночого наручного годинника «Gineva»;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 17.02.2020, відповідно до якого потерпіла ОСОБА_13 впізнала на фото № 1 (зображений ОСОБА_7 ) особу, яка15.02.2020 неподалік будинку АДРЕСА_3 вчинила напад на неї з метою заволодіння особистими речами, та вчинила статевий акт без добровільної її згоди;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 17.02.2020, відповідно до якого потерпіла ОСОБА_13 впізнала на фото № 4 (зображений ОСОБА_8 ) особу, яка15.02.2020 неподалік будинку АДРЕСА_3 відкрито заволоділа мобільним телефоном;

- протоколом слідчого експеримента від 18.02.2020 з ДВД-Р диском, в ході дослідження та перегляду відеозапису якого встановлено, що в ході вказаної слідчої дії підозрюваний ОСОБА_7 в присутності захисника ОСОБА_10 відтворив подію та обстановку, що відбулася 15.02.2020 у вечірній час;

- протоколом слідчого експеримента від 18.02.2020 з ДВД-Р диском, в ході дослідження та перегляду відеозапису якого встановлено, що в ході вказаної слідчої дії підозрюваний ОСОБА_8 в присутності захисника ОСОБА_9 розказав і показав, що ОСОБА_7 попросив у нього ножа. Він надав ОСОБА_7 ножа. Він відвернувся і побачив, що ОСОБА_7 біля жінки. Він бачив як жінка лежала на спині. ОСОБА_7 лежав на ній, на її животі. Він бачив що вони здійснюють статевий акт. Він лежав на ній зі спущеними штанами Він підійшов до них, побачив лежить сумка. Оглянув сумку, щоб забрати гроші. Сумку наче кинув. ОСОБА_7 держав жінку за куртку, вони перейшли в інше місце. Потім вона лягла на землю. Потім відбувався статевий акт. На відстані приблизно 3 метрів від них він мастурбував. Він потім підійшов до них. ОСОБА_7 був на ній. Він підняв куртку, взяв у ній мобільний телефон і годинник. Їх поклав до своєї кишені. Щоб ОСОБА_7 бив жінку не бачив. Брав мобільний телефон і годинник щоб збагатитися;

- протоколом слідчого експеримента від 18.03.2020 з СД-Р диском, в ході дослідження та перегляду відеозапису якого встановлено, як зазначено у протоколі: події, які мали місце з 15.02.2020 на 16.02.2020 за адресою АДРЕСА_3 , а саме потерпіла ОСОБА_13 розповіла, які мали місце події. Як наносив ОСОБА_7 їй тілесні ушкодження;

- висновком експерта № 86/д від 13.03.2020 відповідно до якого при вивченні медичної документації на ім`я ОСОБА_13 знайдені наступні ушкодження: три проникаючі рани грудної клітки праворуч. Дані ушкодження відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Локалізація та характер ушкоджень дають змогу вважати, що на тілі потерпілої виявлено не менше ніж три точки прикладання сили;

- висновком експерта № 115/д від 21.03.2020 відповідно до якого локалізація та характер ушкоджень у ОСОБА_13 дають змогу вважати, що вони могли виникнути при обставинах вказаних нею у протоколі проведення слідчого експерименту за її участю від 18.03.2020;

- висновками експерта №№ 116/д, 117/д від 20,21.03.2020 відповідно до яких локалізація та характер ушкоджень у ОСОБА_13 дають змогу вважати, що вони не могли виникнути при обставинах вказаних підозрюваними ОСОБА_7 , ОСОБА_8 у протоколі проведення слідчого експерименту за їх участю від 18.02.2020;

- висновками експерта №№ 52, 53 від 23.04.2020 відповідно до яких на кофті виявленій при ОМП за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_7 виявлено кров потерпілої ОСОБА_13 . На куртці, вилученій при ОМП, кров не виявлено;

- висновком експерта № 59-мк від 01.04.2020 відповідно до якого на правій полочці, спинці зверху напівшуби, в середині та відповідно їм на підкладці виявлено три наскрізні пошкодження за ознаками колото-різаних, які могли виникнути від дій наданого на дослідження ножа;

- висновком експерта № 1169 від 15.04.2020 відповідно до якого ринкова вартість станом на 16.02.2020 - мобільного телефону марки «Xiaomi" модель «Redmi Note 4» 1800 грн. та наручного годинника марки «Geneva»172 грн. 43 коп.;

- листом головного лікаря КНП БМР «Білоцерківська міська лікарня № 3» від 18.02.2020 за № 252 відповідно до якого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 перебуває на диспансерному обліку з діагнозом: ВІЛ - інфекція. Клінічна стадія III. Хронічний вірусний гепатеит С, 1а генотип;

- висновком експерта № 20 від 21.02.2020 відповідно до якого при судово-медичній експертизі гр. ОСОБА_7 знайдені наступні ушкодження: синець та садно на передній поверхні лівого колінного суглоба;

- висновком судово-психіатричної експертизи № 147 від 26.03.2020 відповідно до якого ОСОБА_7 під час скоєння інкримінованих йому дій на психічні захворювання не страждав, в тому числі не перебував в тимчасовому хворобливому розладі психічної діяльності. ОСОБА_7 під час скоєння інкримінованих йому дій міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. У ОСОБА_7 під час проведення обстеження ознак психічного захворювання не виявлено. ОСОБА_7 в даний час може усвідомлювати свої дії та керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_7 не потребує. ОСОБА_7 страждає на психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання стимуляторів. Він потребує лікування від наркотичної залежності;

- висновком судово-психіатричної експертизи № 133 від 18.03.2020 відповідно до якого ОСОБА_8 під час скоєння інкримінованих йому дій на психічні захворювання не страждав, в тому числі не перебував в тимчасовому хворобливому розладі психічної діяльності. Клінічних ознак наркоманії та алкоголізму у ОСОБА_8 під час проведення обстеження не виявлено. ОСОБА_8 під час скоєння інкримінованих йому дій міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. У ОСОБА_8 під час проведення обстеження ознак психічного захворювання не виявлено. ОСОБА_8 застосування до нього примусових заходів медичного характеру не потребує.

Дослідивши наявні в матеріалах провадження докази в їх сукупності, суд першої інстанції дійшов висновку, що вони є належними, допустимими, узгоджуються між собою та беззаперечно встановлюють винуватість ОСОБА_7 у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб, тобто за ч. 2 ст. 187 КК України; у вчиненні дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій, без добровільної згоди потерпілої особи (зґвалтування), тобто за ч. 1 ст. 152 КК України; у свідомому поставленні іншої особи в небезпеку зараження вірусом імунодефіциту людини, тобто за ч. 1 ст. 130 КК України. ОСОБА_8 , у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб, тобто за ч. 2 ст. 187 КК України; у вчиненні будь-яких насильницьких дій сексуального характеру, не пов`язаних із проникненням в тіло іншої особи, без добровільної згоди потерпілої особи (сексуальне насильство), тобто за ч. 1 ст. 153 КК України.

З даними висновками суду першої інстанції погоджується колегія суддів апеляційного суду.

Під час перегляду вироку в суді апеляційної інстанції, захисником обвинуваченого ОСОБА_7 - адвокатом ОСОБА_10 було заявлено клопотання про повторне дослідження письмових доказів, однак під час судового розгляду захисник ОСОБА_10 відмовилась від поданого клопотання, про що не заперечував обвинувачений ОСОБА_7 .

В подальшому, під час перегляду вироку в суді апеляційної інстанції обвинувачений ОСОБА_7 заявив клопотання про призначення додаткової судово-медичної експертизи та заслухавши в судовому засіданні 02.04.2024 обвинуваченого ОСОБА_7 , який підтримав клопотання, захисника ОСОБА_10 , яка також підтримала клопотання, обвинуваченого ОСОБА_8 , який не заперечував проти задоволення клопотання, захисника ОСОБА_9 , який поклався на розсуд суду та прокурора ОСОБА_6 , який заперечував проти задоволення вказаного клопотання, вивчивши доводи заявленого клопотання колегія суддів прийшла до висновку про необхідність відмовити в задоволенні клопотання у зв`язку з його необґрунтованістю.

В подальшому, під час судового засідання 02.04.2024 захисником обвинуваченого ОСОБА_7 - адвокатом ОСОБА_10 заявлено клопотання про повторне дослідження протоколу проведення слідчого експерименту від 18.03.2020 з відеозаписом на ДВД-Р диску та висновку експерта № 86/д. Заслухавши думку учасників провадження щодо заявленого захисником клопотання, колегія суддів ухвали клопотання задовольнити та повторно дослідити слідчий експеримент та висновок експерта.

У судовому засіданні 02.04.2024 колегією суддів було повторно досліджено протоколу проведення слідчого експерименту від 18.03.2020 з відеозаписом на ДВД-Р диску (т. 2 а.с. 1-3),в ході повторного дослідження та перегляду відеозапису якого встановлено, що як зазначено у протоколі: події, які мали місце з 15.02.2020 на 16.02.2020 за адресою АДРЕСА_3 , а саме потерпіла ОСОБА_13 розповіла, які мали місце події. Як наносив ОСОБА_7 їй тілесні ушкодження.

В ході повторного дослідження висновку експерта № 86/д (т.2 а.с. 8-9) встановлено, що при вивченні медичної документації на ім`я ОСОБА_13 знайдені наступні ушкодження: три проникаючі рани грудної клітки праворуч. Дані ушкодження відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Локалізація та характер ушкоджень дають змогу вважати, що на тілі потерпілої виявлено не менше ніж три точки прикладання сили.

Перевіряючи ті обставини, на які посилається захисник обвинуваченого, а саме щодо того, що у вказаному слідчому експерименті відсутні будь-які посилання як на зґвалтування та і на розбій, а лише зазначені тілесні ушкодження потерпілої ОСОБА_13 , так і у висновку експерта № 86/д не зафіксовано жодних травм, синців у потерпілої ОСОБА_13 , а тому посилання суду першої інстанції на вказані докази, як на докази вини обвинуваченого у вчиненні зґвалтування та розбійного нападу є необґрунтованими, колегія суддів зазначає наступне.

Проаналізувавши з`ясовані, в ході повторного дослідження протоколу проведення слідчого експерименту від 18.03.202 з відеозаписом на ДВД-Р диску (т. 2 а.с. 1-3) та висновок експерта № 86/д (т.2 а.с. 8-9), обставини проведення слідчого експерименту, проведення експертного дослідження та зроблені за їх результатами висновки, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що доводи сторони захисту не знайшли свого підтвердження після повторного дослідження вказаних доказів та не впливають на правильність висновків суду першої інстанції та покладення їх в основі обвинувального вироку суду, вказані докази містить відомості про факти та обставини, які мають значення для кримінального провадження і підлягають доказуванню, повністю узгоджується з іншими доказами, які містяться в матеріалах провадження та доводять винуватість обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих їм кримінальних правопорушень.

Щодо блоку доводів захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_10 , захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_9 та обвинуваченого ОСОБА_8 про те що:

- умисел ОСОБА_7 був спрямований лише на задоволення своїх інтимних бажань, а не на заволодіння майном, а обвинувачений ОСОБА_8 взагалі не вчиняв жодних дій і невідомо де перебував у цей час, а факт передачі ножа розцінене судом як "попередня змова", а тому таке діяння кваліфіковане як розбій за ч.2 ст.187 КК України;

- домовленості про напад на ОСОБА_13 і заволодінням її майном між ОСОБА_7 і ОСОБА_8 не було, їхні дії не узгоджені. ОСОБА_8 про наміри ОСОБА_7 напасти на ОСОБА_13 не знав. ОСОБА_7 здійснив напад з метою зґвалтування, і його не цікавило її майно і цінності. І це видно з їхньої не узгодженої поведінки і з показів ОСОБА_13 , яка в суді неодноразово це підтверджувала, що напад був здійснений з метою зґвалтування і її майном ОСОБА_7 не цікавився;

- між ОСОБА_8 та ОСОБА_7 домовленості не було і про те, що ОСОБА_7 має намір напасти на потерпілу ОСОБА_8 не знав, їхні дії не були узгодженні, та останній не бачив коли ОСОБА_7 звернув з дороги, а коли помітив його відсутність, повернувся та побачив, що ОСОБА_7 лежить на потерпілій, а поряд лежать її речі, тоді й вирішив викрасти їх, а тому ніяких направлених дій на заволодіння майном та доказу, що він здійснив розбійний напад встановлено не було;

колегія суддів зауважує, що належне обґрунтування вказаного факту в повній мірі висвітлено судом першої інстанції в оскаржуваному судовому рішенні, з чим погоджується і колегія суддів апеляційного суду.

Крім того, як під час судового розгляду в суд першої інстанції так і під час апеляційного перегляду кримінального провадження, встановлено, що ОСОБА_7 , ОСОБА_8 вчинили напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб - злочин, передбачений ч. 2 ст. 187 КК України, а вказані доводи про відсутність у ОСОБА_7 та ОСОБА_8 попередньої змови про вчинення вказаного злочину, суд визнає неспроможними, необгрнутованими та такими, що спростовуються матеріалами кримінального провадження та доказами у їх сукупності.

Щодо доводів захисника про те, що стороною обвинувачення не надано належних та допустимих доказів того, що ОСОБА_7 хворий на невиліковну інфекційну хворобу у т.ч. є ВІЛ-інфікований, а наданий лист головного лікаря КНП БМР «Білоцерківська міська лікарня № 3» від 18.02.2020, не є належним та допустимим доказом, оскільки факт перебування на обліку не означає, що на час інкримінованого діяння ОСОБА_7 хворий, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки, як зазначив сам обвинувачений ОСОБА_7 він хворіє на ВІЛ з народження, тобто останній усвідомлював про наявність у нього такої хвороби. Крім того, поставлення особи на вказаний облік, передбачає наявність у такої особи невиліковної інфекційної хвороби, яка не залежить від часового проміжку.

Як під час судового розгляду в суд першої інстанції так і під час апеляційного перегляду кримінального провадження, встановлено, що ОСОБА_7 вчинив свідоме поставлення іншої особи в небезпеку зараження вірусом імунодефіциту людини, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КК України.

Щодо доводів апеляційний скарг про те, що обставини, які суд вважає встановленими, ґрунтуються лише на показаннях (припущеннях) потерпілої ОСОБА_13 , яка їх неодноразово змінювала, що є непослідовними та правдивість яких викликає обґрунтовані сумніви, колегія судді зазначає, що судом першої інстанції під час судового розгляду дані аргументи сторони захисту були перевірені та проаналізовані та їм була надана належна правова оцінка, з якою погоджується і суд апеляційної інстанції.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що суд не знайшов законних підстав для відхилення показань потерпілої ОСОБА_13 щодо вчинюваних стосовно неї протиправних дій обвинуваченими ОСОБА_7 і ОСОБА_8 , незважаючи на її при неодноразовому допиті у суді більш деталізовані і конкретизовані показання, оскільки вірно вважав і визнав зазначене безпосередньо пов`язаним з її (потерпілої) пригніченим психічним станом під час та після здійснених стосовно неї злочинів, її глибокими і триваючими душевними стражданнями і переживаннями, пов`язаними із цим.

Колегія суддів при цьому звертає увагу на те, що показання потерпілої ОСОБА_13 узгоджується із іншими доказами, які містяться в матеріалах кримінального провадження.

Аналогічно не обґрунтованими є доводи сторони захисту про те, що свідки ОСОБА_23 та ОСОБА_15 не були безпосередніми свідками злочинів, а їх покази не доводять поза розумним сумнівом обвинувачення так не спростовують показання обвинуваченого ОСОБА_7 .

Колегія суддів зауважує, що такі твердження сторони захисту не відповідають змісту оскаржуваного судового рішення та матеріалам кримінального провадження, оскільки суд першої інстанції, на підтвердження доведеності факту вчинення обвинуваченими ОСОБА_7 та ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, послався не лише на показання потерпілої ОСОБА_13 та свідків ОСОБА_23 та ОСОБА_15 , а й на письмові докази, які містяться в матеріалах провадження.

Доводи сторони захисту про те, що потерпіла зазначила, що ОСОБА_8 примусив її мастурбувати половий член, якщо це і відповідає дійсності то фізичного насильства і погрози з боку ОСОБА_8 не було, тобто в діях ОСОБА_8 відсутній склад злочину, передбачений ч. 1 ст. 153 КК України, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки вони навпаки, спростовуються показаннями потерпілої ОСОБА_13 .

Як під час судового розгляду в суд першої інстанції так і під час апеляційного перегляду кримінального провадження, встановлено, що ОСОБА_8 вчинив насильницькі дії сексуального характеру, не пов`язані із проникненням в тіло іншої особи, без добровільної згоди потерпілої особи (сексуальне насильство), тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 153 КК України.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів розцінює наведені доводи сторони захисту як способом обраного захисту від обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 187, ч. 1 ст. 152, ч. 1 ст. 130, ч. 1 ст. 153 КК України, про що також вірно зазначено судом першої інстанції.

Колегія суддів вважає, що під час розгляду цього кримінального провадження суд першої інстанції не допустив істотних порушень вимог процесуального закону і правильно застосував норми матеріального закону.

Посилання в апеляційних скаргах на невідповідність висновків суду, викладених у судому рішенні, фактичним обставинам справи при розгляді даного провадження в суді першої інстанції, є безпідставними.

Вирок суду відповідає положенням статей 370, 374 КПК.

Призначене судом першої інстанції обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 покарання, відповідає вимогам ст. 50, 65 КК України, характеру та тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, є справедливим, достатнім та необхідним для виправлення винних осіб та недопущення вчинення ними аналогічних кримінальних правопорушень.

Порушень норм матеріального чи процесуального права, наслідком яких є зміна чи скасування судового рішення, колегією суддів під час апеляційного розгляду не встановлено.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що подані захисником обвинуваченого ОСОБА_7 - адвокатом ОСОБА_10 ,захисником обвинуваченого ОСОБА_8 - адвокатом ОСОБА_9 та обвинуваченим ОСОБА_8 апеляційні скаргислід залишити без задоволення, а вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 05 січня 2022 року щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_8 залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційні скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_10 ,захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_9 та обвинуваченого ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 05 січня 2022 року щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_8 - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим в той самий строк з моменту отримання судового рішення.

Судді ____________________ ___________________ _____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4