Справа № 755/6878/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"26" квітня 2024 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду в м. Києві об`єднані кримінальні провадження № 0000691 від 28.02.2024 та № 0000489 від 11.02.2024 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця c. Містки, Сватівського р-ну, Луганської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, зарєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 185 КК України,-

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5 ,

у с т а н о в и в:

11 лютого 2024 року, приблизно об 11 год. 30 хв., тобто під час дії Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні»» від 24.02.2022, який в подальшому продовжений та діяв на день вчинення злочину, ОСОБА_3 , перебував у приміщенні торгової зали магазину «Аврора», де свою підприємницьку діяльність здійснює ТОВ «Вигідна покупка», що розташований за адресою: м. Київ, вул. Попудренка, 9-Г, де у останнього виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна в умовах воєнного стану, за наступних обставин.

Так, наблизившись до стелажу з аксесуарами для телефонів та іншими електронними приладами, ОСОБА_3 , обрав з представлених магазином товарів колонки портативні міні зі шнурком T&G, вартістю 207 грн. 50 коп. в кількості 2 шт., загальною вартістю 415 грн. 00 коп., які зняв з стелажу та утримував даний товар в руці, після чого обрав також навушники вакуумні з мікрофоном в коробці, вартістю 99 грн. 16 коп. в кількості 2 шт., загальною вартістю 198 грн. 33 коп. Після чого, ОСОБА_3 , переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає та вони є таємними для оточуючих, однією рукою відгорнув пояс штанів, у які був вдягнений та склав вище описаний товар за пояс власних штанів.

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, ОСОБА_3 направився на вихід з магазину з викраденим товаром та був зупинений працівником магазину.

Своїми протиправними діями ОСОБА_3 намагався завдати матеріальної шкоди ТОВ «Вигідна покупка», на загальну суму 613 грн. 33 коп.

Також, 28.02.2024, приблизно о 12 год. 30 хв., тобто під час дії ЗУ «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні»» від 24.02.2022, який в подальшому продовжений та діяв на день вчинення злочину, ОСОБА_3 , перебував у приміщенні торгової зали магазину «Аврора», де свою підприємницьку діяльність здійснює ТОВ «Вигідна покупка», що розташований за адресою: м. Київ, вул. Попудренка, 7-Б, 7-В , де у останнього виник злочинний умисел, спрямований на повторне таємне викрадення чужого майна в умовах воєнного стану, за наступних обставин.

Так, наблизившись до стелажу з аксесуарами для телефонів та іншими електронними приладами, ОСОБА_3 , обрав з представлених магазином товарів одну колонку портативну USB з ремінцем арт. 86263, ТМ «BST», вартістю 165 грн. 83 коп., три упаковки навушників бездротових в кейсі з індикатором зар. арт. 82913, ТМ «Oanas», вартістю 332 гривні 50 копійок за одну одиницю товару, загальною вартістю 997 грн. 50 коп. та одну упаковку навушників вакуумних дротових арт. 87302 ТМ «BASS», вартістю 73 грн. 33 коп. Після чого, ОСОБА_3 , переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає та вони є таємними для оточуючих, сховав вказаний вище товар під власний одяг. Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, ОСОБА_3 направився на вихід з магазину, після чого з місця вчинення злочину зник, а викраденим товаром розпорядився на власний розсуд.

Своїми протиправними діями ОСОБА_3 завдав матеріальної шкоди ТОВ «Вигідна покупка», на загальну суму 1 236 грн. 66 коп.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав себе винним, щиро розкаявся, фактичні обставини справи не оспорював, а також підтвердив вищеописані встановлені судом обставини справи.

Покази ОСОБА_3 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин правопорушень, добровільності та істинності його позиції.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованих йому органом досудового слідства кримінальних правопорушень при обставинах, викладених у обвинувальному акті та беручи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміє зміст цих обставин та відсутність сумніву щодо добровільності його позиції, роз`яснивши йому положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку він буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень при обставинах викладених в обвинувальних актах доведена повністю.

На підставі викладеного, суд вважає доведеною вину ОСОБА_3 у вчиненні незакінченого замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжці), вчиненому в умовах воєнного стану, а також у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, в умовах воєнного стану та кваліфікує його дії за ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 185 КК України.

Призначаючи міру покарання ОСОБА_3 , суд у відповідності до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України, є тяжкими злочинами, особу обвинуваченого, який офіційно не працює, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, а також враховує його вік та стан здоров`я.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, згідно ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.

Верховним Судом у постанові від 20.09.2023 по справі № 944/5954/22 наведено тлумачення прояву щирого каяття обвинуваченого.

Так, у вищевказаній постанові витлумачено, що при встановленні обставини, яка пом`якшує покарання, а саме щирого каяття, необхідно враховувати, що щире розкаяння характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого правопорушення, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль щодо вчиненого та бажання виправити ситуацію, яка склалася. Основною формою прояву щирого каяття є повне визнання особою своєї вини та правдива розповідь про всі відомі їй обставини вчиненого правопорушення. Отже, щире каяття повинно ґрунтуватися на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки, її осуді, бажанні виправити ситуацію, яка склалась, та нести відповідальність за вчинене, а також ця обставина повинна знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, згідно ст. 67 КК України, суд не вбачає.

Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

У правовій державі покарання передусім є виправним та превентивним засобом, в якій має використовуватись не надмірні, а лише необхідні і зумовлені метою заходи.

На реалізацію принципу, встановленого частиною другою статті 61 Конституції України, згідно з яким юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, спрямовані положення статті 65 КК України. Зазначений принцип, зокрема, конкретизовано у положеннях Кримінального кодексу України щодо системи покарань, звільнення від кримінальної відповідальності, звільнення від покарання та його відбування, у тому числі призначення більш суворого покарання.

Керуючись загальними засадами призначення покарання (ст. 65 КК України), суд має призначати покарання конкретній особі за конкретний злочин, максимально індивідуалізуючи покарання.

Призначене судом покарання повинно відповідати ступеню суспільної небезпеки кримінального правопорушення, обставинам його вчинення та враховувати особу винного, тобто бути справедливим.

Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину та передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину.

Виходячи з мети покарання й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Тобто, кримінально-правовий зміст принципу справедливості полягає в тому, що покарання, яке застосоване до особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, повинно бути справедливим, тобто таким, що відповідає як тяжкості вчиненого кримінального правопорушення так і конкретним обставинам його вчинення, а також особливостям особистості злочинця.

Вищевказана позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23.05.2023 винесеній за результатами розгляду справи № 135/563/22.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, за катування, вчинене представником держави, у тому числі іноземної, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу. За вчинення кримінального правопорушення, за яке передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, суд з підстав, передбачених цією частиною, може призначити основне покарання у виді штрафу, розмір якого не більше ніж на чверть нижчий від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд надавши оцінку усім обставинам кримінального провадження, враховуючи, що обвинувачений вперше притягується до кримінальної відповідальності, твердження обвинуваченого про те, що він усвідомив свою вину у скоєному, про що жалкує, відсутність тяжких наслідків від кримінального правопорушення, наявності обставини, що пом`якшує покарання - щире каяття, а також, враховуючи наявні у обвинуваченого проблеми із здоров`ям по зору, що на переконання суду в сукупності, істотно знижує ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, суд вважає за можливе при призначенні покарання застосувати положення статті 69 КК України.

На підставі вищевикладеного, з урахуванням обставин кримінальних правопорушень, наявності пом`якшуючої обставини, ставлення обвинуваченого до скоєного, враховуючи відомості про особу обвинуваченого, суд вважає за доцільне призначити йому покарання в межах санкції ч. 4 ст. 185 КК України з урахуванням положень ст. ст. 68, 69 КК України.

На погляд суду, зазначене покарання буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Цивільний позов не заявлено.

В порядку ст. 100 КПК України підлягає вирішенню питання речових доказів.

Процесуальні витрати суд вирішує відповідно до вимог ст. 124 КПК України.

Керуючись ст. ст. 68, 69, 75, 76, 185 КК України, ст. ст. 100, 124, 349, 368, 370, 373, 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання:

-за ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України, з урахуванням положень ст. ст. 68, 69 КК України, у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі;

-за ч. 4 ст. 185 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_3 покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки.

Згідно ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави суму в розмірі 280 (двісті вісімдесят) грн. 00 коп. за проведення судово-товарознавчої експертизи № 784/24 від 12.02.2024.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою скасувати, звільнивши ОСОБА_3 з під варти в залі суду негайно.

Речові докази у справі, які містяться у матеріалах кримінального провадження, - зберігати в матеріалах справи.

Після набрання вироком законної сили, речові докази у кримінальному провадженні, а саме: колонки портативні міні зі шнурком T&D в упакуванні, артикул 87987 у кількості 2 (дві) штуки та навушники вакумні з мікрофоном в коробці KLGO KS-27, артикул 90610 у кількості 2 (дві) штуки, що передані на зберігання до камери схову речових доказів Дніпровського УП ГУНП у м. Києві (квитанція № 04-00489 від 19.02.2024) - повернути власнику.

Після набрання вироком законної сили, речові докази у кримінальному провадженні, що повернуті на відповідальне зберігання представнику потерпілого - залишити у володінні власника.

Відповідно до ч. 3 ст. 376 КПК України, роз`яснити ОСОБА_3 право на звернення з клопотанням про помилування та право на ознайомлення з журналом судового засідання, а також подачу на нього своїх зауважень.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 днів з дня проголошення.

Суддя