ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2024 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

розглянув у підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Дніпро обвинувальний акт та угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні № 0000018 від 24.01.2022 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 у х. Яценков Вейдєлєвського району Бєлгородської області Російської Федерації, громадянки України, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 110 КК України,-

за участю сторін кримінального провадження, якій приймали участь у судовому засіданні

прокурор ОСОБА_4

захисник ОСОБА_5

обвинувачена ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

У період часу з початку травня 2014 року, точна дата органом досудового розслідування не встановлена, , під час перебування бойовиків самопроголошеної «Донецької народної республіки» (далі за текстом «ДНР») в АДРЕСА_2 , ОСОБА_3 , приймала активну участь у проведенні незаконного референдуму щодо створення на території Донецької області так званої самостійної суверенної держави «ДНР» (була призначена членом дільничної виборчої комісії), тобто вчинила дії з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України.

10 квітня 2014 року, так званою Радою самопроголошеної «Донецької народної республіки», утвореної 07.04.2014 р. у м. Донецьку, одним із основних завдань якої є зміна меж території та державного кордону України в спосіб, що суперечить порядку, встановленому Конституцією України - тобто стійкого об`єднання невизначеної кількості осіб (більше трьох), що створене з метою здійснення терористичної діяльності, у межах якого здійснено розподіл функцій, встановлено правила поведінки, обов`язкові для цих осіб під час підготовки і вчинення терористичних актів, та в якому її структурні підрозділи здійснюють терористичну діяльність з відома керівників (керівних органів) усієї організації, яка у відповідності до ст.1 п.16 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» є терористичною організацією, з метою утворення у межах території Донецької області держави «Донецька народна республіка», в порушення ст. ст. 1,2,5,8, ч. 2 ст. 19, ст. 73, п. 3 ч. 1 ст. 85, п.п. 13,18,20 ч. 1 ст. 92, ст.ст. 132,133 Конституції України був оголошений референдум, який був проведений представниками зазначеної терористичної організації на території Донецької області 11.05.2014 року та на вирішення якого було поставлено питання: «Чи підтримуєте Ви Акт про державну самостійність Донецької Народної Республіки?», тобто питання щодо зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, а саме виведення з-під юрисдикції України окремих адміністративно-територіальних одиниць Донецької області.

В квітні-травні 2014 року, точна дата органом досудового розслідування не встановлена, у приміщенні адміністративної будівлі Краматорської міської ради, за адресою: Донецька область, м. Краматорськ, пл.Миру (Леніна), буд.2, було утворено ініціативну групу з організації та проведення незаконного референдуму, до складу якої увійшли особи, відносно яких проводиться досудове розслідування в іншому кримінальному провадженні. З указаного періоду часу представниками зазначеної ініціативної групи здійснювався набір бажаючих для участі у роботі дільничних комісій та формуванні їх складу.

На початку травня 2014 року, точна дата органом досудового розслідування не встановлена, з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, а саме виведення з-під юрисдикції України окремих адміністративно-територіальних одиниць Донецької області, діючи з власних міркувань, ОСОБА_3 , в ході розмови з членом ініціативної групи з організації та проведення незаконного референдуму, відносно якого проводиться досудове розслідування в іншому кримінальному провадженні, дала добровільну згоду останньому на участь в роботі так званої дільничної виборчої комісії №30, в якості члена виборчої комісії. При цьому, ОСОБА_3 , повинна була разом з іншими членами так званої дільничної виборчої комісії, відносно яких проводиться досудове розслідування в іншому кримінальному провадженні, прийняти участь у проведенні 11 травня 2014 року у приміщенні адміністративної будівлі ІНФОРМАЦІЯ_2 з профільним навчанням, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , незаконного опитування мешканців м. Краматорська, з приводу визнання незаконного утворення та подальшого самостійного існування т.зв. «ДНР», з наступним складанням завідомо неправдивих документів про результати підрахунку нібито їх волевиявлення про зміну меж території України.

10 травня 2014 року, ОСОБА_3 , а також інші члени так званої дільничної виборчої комісії №30, відносно яких проводиться досудове розслідування в іншому кримінальному провадженні, знаходячись у приміщенні адміністративної будівлі ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , отримала від голови так званої дільничної виборчої комісії № 30 ОСОБА_6 (яку вироком Краматорського міського суду Донецької області визнано винною у вчиненні вказаного злочину, передбаченого ч. 2 ст. 110 КК України) інструктаж щодо проведення 11.05.2014 так званого референдуму.

Згідно інструктажу, ОСОБА_3 , а також інші члени так званої дільничної виборчої комісії №30, відносно яких проводиться досудове розслідування в іншому кримінальному провадженні, повинні були видавати виборцям бюлетені для голосування та збирати підписи за їх отримання.

При цьому, ОСОБА_3 , періодично приймаючи участь у роботі виборчих комісій на території Краматорського району Донецької області під час проведення виборів різних рівнів, була обізнана із положеннями законодавства, яке регламентує порядок проведення референдумів на території України, але, діючи з власних міркувань, вступила у злочинну змову з групою осіб для вчинення умисних дій, спрямованих на виведення з-під юрисдикції України окремих адміністративно-територіальних одиниць Донецької області.

Так, 11 травня 2014 року, в період часу з 07 години 00 хвилин до 22 години 00 хвилин, ОСОБА_3 , будучи членом так званої дільничної виборчої комісії № 30, розташованої у приміщенні адміністративної будівлі ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , діючи умисно, з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, а саме: виведення з-під юрисдикції України окремих адміністративно-територіальних одиниць Донецької області, діючи з власних міркувань, за попередньою змовою з іншими членами так званої дільничної виборчої комісії, відносно яких проводиться досудове розслідування в іншому кримінальному провадженні, за вказівкою голови так званої дільничної виборчої комісії, протягом проведення так званого референдуму видавала виборцям бюлетені для голосування та збирала підписи за їх отримання.

Приблизно о 20 годині 00 хвилин 11 травня 2014 року, ОСОБА_3 та інші члени так званої дільничної виборчої комісії № 30, відносно яких проводиться досудове розслідування в іншому кримінальному провадженні, за вказівкою голови так званої дільничної виборчої комісії ОСОБА_6 (яку вироком Краматорського міського суду Донецької області визнано винною у вчиненні вказаного злочину, передбаченого ч.2 ст.110 КК України), здійснили підрахунок голосів, склали та підписали протокол про результати проведення так званого референдуму, який, разом з бюлетенями в той же день був переданий членам ініціативної групи з організації та проведення незаконного референдуму.

ОСОБА_3 вчинила умисні дії, вчинені з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, за попередньою змовою групою осіб, тобто у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 110 КК України.

31 січня 2022 року між обвинуваченою, та прокурором відділу нагляду за додержанням законів органами СБУ та ДПС Донецької обласної прокуратури ОСОБА_7 , за участю захисника ОСОБА_5 укладена угода про визнання винуватості, відповідно до якої ОСОБА_3 визнала свою винуватість у вчинені кримінального правопорушення та зобов`язалась беззастережно визнавати обвинувачення у повному обсязі.

В угоді зазначено, що підозрюваній ОСОБА_3 роз`яснено, що відповідно до ст. 473 КПК України наслідком укладання та затвердження даної угоди для сторін є:

для прокурора і підозрюваного (обвинуваченого) обмеження права на оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 і 424 КПК України, а саме вирок може бути оскаржений:

в апеляційному порядку:

- обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою - сьомою статті 474 КПК України Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

- прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною третьою статті 469 КПК України угода не може бути укладена.

в касаційному порядку:

- засудженим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без згоди засудженого на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою - сьомою статті 474 КПК України, у тому числі не роз`яснення засудженому наслідків укладення угоди;

- прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 КПК України угода не може бути укладена.

Сторони погодили покарання ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 110 КК України у виді 5 років позбавлення волі.

У відповідності до ст. 75 КК України від призначеного покарання ОСОБА_3 звільнити.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 свою вину в вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 110 КК України визнала у повному обсязі, суду показала, що злочин вчинила за обставин, які викладені в обвинувальному акті.

Обвинувачена просила затвердити угоду про визнання винуватості та призначити їй узгоджену міру покарання.

Прокурор наполягала на затвердженні угоди та просила призначити обвинуваченій узгоджену міру покарання.

Захисник обвинуваченої підтримав затвердження угоди.

Розглядаючи питання про можливість затвердження угоди про визнання винуватості суд, заслухавши прокурора, захисника та обвинувачену, зазначає, що відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно п.1 ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Так, злочини, передбачені ч. 2 ст. 110 КК України, у вчиненні якого ОСОБА_3 визнала себе винуватою, відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжкого злочину, що в силу вимог ч. 4 ст. 469 КПК України передбачає можливість укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні.

Також судом з`ясовано, що обвинувачена ОСОБА_3 цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, щодо якого вона визнає себе винуватою, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до неї у разі затвердження угоди судом.

Укладаючи угоду про визнання винуватості, де ОСОБА_3 беззастережно визнає свою вину і погоджуються на призначення узгодженого покарання відмовляючись таким чином, від права на судовий розгляд своєї справи, під час якого прокурор повинен довести вину особи. Суд, переконавшись, що укладення угоди є добровільним, умови угоди не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, не суперечать вимогам закону та інтересам суспільства, правова кваліфікація кримінальних правопорушень є вірною, зобов`язання взяті за угодою обвинуваченими виконані повністю, узгоджена міра покарання відповідає характеру і тяжкості обвинувачення, вважає можливим затвердити угоду про визнання винуватості, визнати ОСОБА_3 винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 110 КК України умисні дії, вчинені з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, за попередньою змовою групою осіб, та призначити їй узгоджене сторонами покарання.

Витрати на залучення експертів відсутні.

Речові докази суду не надавались.

Керуючись ст.ст. 366-368, 371, 374, 376, 395 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 31 січня 2022 року між обвинуваченою ОСОБА_3 , та прокурором відділу нагляду за додержанням законів органами СБУ та ДПС Донецької обласної прокуратури ОСОБА_7 , за участю захисника ОСОБА_5 .

ОСОБА_3 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 110 КК України та призначити їй узгоджене сторонами покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років.

У відповідності до ст. 75 КК України від призначеного покарання ОСОБА_3 звільнити, з іспитовим строком на три роки. Покласти на ОСОБА_3 обов`язки передбачені ст. 76 КК України, саме:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Запобіжний захід до обвинуваченої не застосовувався.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду першої інстанції на підставі угоди про визнання винуватості може бути оскаржений в апеляційному порядку:

1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою - сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди, затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною третьою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий ОСОБА_8