У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 квітня 2024 року Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області у складі слідчого судді ОСОБА_1 при секретарі судового засідання ОСОБА_2 за участю прокурора Новомосковської окружної прокуратури ОСОБА_3 , слідчого СВ ВП № 1 Новомосковського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_4 , розглянувши в судовому засіданні в залі суду смт. Магдалинівка клопотання слідчого СВ ВП № 1 Новомосковського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Синельникове Дніпропетровської області, українця, громадянина України, освіта повна середня, не працюючого, не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 02.02.2007 року Синельниківським міським судом за ст. 289 ч. 2, ст. 69, ст. 185 ч. 2 ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі; 31.01.2013 року Синельниківським міським судом за ст. 289 ч. 2 ст. 69 КК України до 3 років позбавлення волі; 29.01.2016 року звільнений з П`ятихатської ВК Дніпропетровської області у зв`язку з відбуттям покарання,

по кримінальному провадженню № 0000250 внесеному до ЄРДР 09 травня 2016 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

До Магдалинівського районного суду надійшло клопотання слідчого відділу ВП № 1 Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровській області про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 , яке погоджено прокурором у кримінальному провадженні № 0000250 внесеному до ЄРДР 08 травня 2016 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України та відповідає вимогам ст. 244 України.

Відповідно до клопотання, 09 травня 2016 року в період часу з 01 години 30 хвилин по 02 годину 00 хвилин в смт. Магдалинівка Магдалинівського району Дніпропетровської області, ОСОБА_5 , перебуваючи на території подвір`я ОСОБА_6 , розташованого по АДРЕСА_2 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, шляхом відмикання замка водійської двері стороннім предметом, з автомобіля марки ВАЗ-2107, 2000 року випуску, колір «Сафарі», номер рами (шасі) VIN- НОМЕР_1 з державним номером НОМЕР_2 , належного ОСОБА_6 , який знаходився під навісом, таємно викрав належну останньому автомагнітолу марки «Pionеer» моделі DEH-P573OMP, 2005 року випуску з серійним номером ECMP015091EW, вартістю 355 гривень 00 копійок, чим спричинив потерпілому ОСОБА_6 , матеріальний збиток на вказану суду.

09 травня 2016 року, відомості за даним фактом з внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000250, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.

09 травня 2016 року в період часу з 01 години 30 хвилин по 02 годину 00 хвилин в смт. Магдалинівка Магдалинівського району Дніпропетровської області, ОСОБА_5 , маючи умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом, повторно, з корисливих мотивів, перебуваючи на території подвір`я, ОСОБА_6 , розташованого по АДРЕСА_2 , шляхом відмикання замка водійської двері стороннім предметом та подальшого викочування за двір, незаконно заволодів автомобілем марки ВАЗ-2107, 2000 року випуску, колір «Сафарі», номер рами (шасі) VIN- НОМЕР_1 , вартістю 42 990 гривень 41 копійка.

13 травня 2016 року, відомості за даним фактом з внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000258, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

16 травня 2016 року кримінальні провадження № 0000250 та № 0000258, прокурором Магдалинівського відділу Новомосковської місцевої прокуратури об`єднані в одне кримінальне провадження, якому присвоєно порядковий номер - № 0000250.

В діях ОСОБА_5 вбачаються ознаки кримінальних правопорушень, відповідальність за вчинення яких передбачена ч. 1 ст. 185 та ч. 2 ст. 289 КК України.

Вина ОСОБА_5 , повністю підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами:

- протоколом огляду місця події від 09.05.2016 року, а саме: автомобіля ВАЗ-2107, 2000 року випуску, кольору «Сафарі», номер рами (шасі) VIN- НОМЕР_1 з державним номером НОМЕР_2 , належного ОСОБА_6 в ході якого виявлено сліди пальців рук;

- протоколом огляду від 09.05.2016 року, в ході якого ОСОБА_5 , добровільно надав викрадену ним автомагнітолу марки «Pionеer» моделі DEH-P573OMP, 2005 року випуску з серійним номером НОМЕР_3 ,

- протоколом допиту потерпілого ОСОБА_6 та всіма матеріалами кримінального провадження в своїй сукупності;

Починаючи з червня 2016 року по теперішній час підозрюваний ОСОБА_5 , переховується від органів досудового розслідування.

Відповідно до ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою.

Відповідно до п. 1 та п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК - метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

- переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

-вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, передбачених ст. 177 КК України.

Так, наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України щодо переховування від органу досудового розслідування підтверджується тим, що ОСОБА_5 , вчинивши ряд корисливих кримінальних правопорушень, покинув місце свого проживання, постійного місця проживання не має, не одружений та переховується від органів досудового розслідування та суду, що в свою чергу підтверджується матеріалами кримінального провадження в своїй сукупності, негативною характеристикою за місцем мешкання.

В судовому засідання встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець м. Синельникове Дніпропетровської області, українець, громадянин України, освіта повна середня, не працює, не одружений, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий: 02 лютого 2007 року Синельниківським міським судом за ст. 289 ч. 2, ст. 69, ст. 185 ч. 2 ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі; 31 січня 2013 року Синельниківським міським судом за ст. 289 ч. 2 ст. 69 КК України до 3 років позбавлення волі; 29 січня 2016 року звільнений з П`ятихатської ВК Дніпропетровської області у зв`язку з відбуттям покарання.

Також встановлено, що 30 травня 2016 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185 та ч. 2 ст. 289 КК України.

16 червня 2016 року, на підставі ст.. 281 КПК України, підозрюваного ОСОБА_5 оголошено в розшук.

В судове засідання підозрюваного не доставили, оскільки він перебуває в розшуку.

Дослідивши матеріал справи, слідчий суддя дійшов висновку до наступного.

Відповідно до ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою.

Судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, які підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства. Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям викладеним в п. 36 рішення ЄСПЛ «Летейл проти Франції».

Так, наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України щодо переховування від органу досудового розслідування підтверджується тим, що ОСОБА_7 , відразу після скоєного злочину почав переховуватися від органу досудового розслідування та покинув місце свого проживання.

Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим, покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання способам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Статтею 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6)репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Згідно ст.181 КПК України - домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі. Ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передається для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного, обвинуваченого. Орган Національної поліції повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, і повідомити про це слідчому або суду, якщо запобіжний захід застосовано під час судового провадження. Працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю. Строк дії ухвали при триманні особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.

Згідно вимог статті 193 КПК України, розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу здійснюється за участю прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, його захисника, крім випадків, передбачених частиною шостою цієї статті.

В судове засідання підозрюваного не доставили, оскільки він перебуває в розшуку.

Тому, оцінивши в сукупності всі вище наведенні обставини, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні клопотання.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 176-178, 183, 184, 193, 194, 196, 197, 198 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання слідчого СВ ВП № 1 Новомосковського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 відмовити.

Копію ухвали вручити прокурору, адвокату та обвинуваченому

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1