Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________
Справа № 490/8879/21
Провадження № 1-кп/490/137/2024
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"22" березня 2024 року

Центральний районний суд міста Миколаєва

У складі : головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участі прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

його захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві кримінальну справу за обвинуваченням

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Миколаєві, є українцем, громадянином України, здобув середню освіту, не є одруженим, неповнолітніх дітей не має, виконує будівельні роботи, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , є таким, що не має судимостей

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 3 статті 185, частиною 3 статті 185 Кримінального Кодексу України, -

В С Т А Н О В И В :

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним

І…… ОСОБА_4 вчинив викрадення майна ОСОБА_7 за таких обставин.

1. Знаючи заздалегідь, що в господарчій споруді будинку АДРЕСА_2 перебувають цінні речі, він вирішив таємно заволодіти ними з метою власного незаконного збагачення.

2. Реалізуючи цей намір, ОСОБА_4 зробив таке.

2.1. 05 серпня 2021 року він, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом відкриття хвіртки проник на територію вказаного домоволодіння, далі - шляхом вільного доступу - в приміщення господарської будівлі, звідки вилучив належні ОСОБА_7 автомобільні двері білого кольору з автомобіля марки "ЗАЗ" Таврія, 2003 року випуску вартістю 400 грн.

Після цього з місця вчинення злочину, утримуючи вилучене, зник, вилученим розпорядився на власний розсуд.

2.2. 08 серпня 2021 року він, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом відкриття хвіртки проник на територію вказаного домоволодіння, далі - шляхом вільного доступу - в приміщення господарської будівлі, звідки вилучив належні ОСОБА_7 автомобільні двері білого кольору з автомобіля марки "ЗАЗ" Таврія, 2003 року випуску вартістю 400 грн.

Після цього з місця вчинення злочину, утримуючи вилучене, зник, вилученим розпорядився на власний розсуд.

2.3. 09 серпня 2021 року він, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом відкриття хвіртки проник на територію вказаного домоволодіння, далі - шляхом вільного доступу - в приміщення господарської будівлі, звідки вилучив належний ОСОБА_7 . капот білого кольору з автомобіля марки "ЗАЗ" Таврія, 2003 року випуску вартістю 550 грн.

Після цього з місця вчинення злочину, утримуючи вилучене, зник, вилученим розпорядився на власний розсуд.

2.4. 11 серпня 2021 року він, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом відкриття хвіртки проник на територію вказаного домоволодіння, далі - шляхом вільного доступу - в приміщення господарської будівлі, звідки вилучив належний ОСОБА_7 багажник білого кольору з автомобіля марки "ЗАЗ" Таврія, 2003 року випуску вартістю 625 грн.

Після цього з місця вчинення злочину, утримуючи вилучене, зник, вилученим розпорядився на власний розсуд.

2.5. 15 серпня 2021 року він, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом відкриття хвіртки проник на територію вказаного домоволодіння, далі - шляхом вільного доступу - в приміщення господарської будівлі, звідки вилучив належні ОСОБА_7 два передніх сидіння сірого кольору з автомобіля марки "ЗАЗ" Таврія, 2003 року випуску вартістю 462 грн. 50 коп.

Після цього з місця вчинення злочину, утримуючи вилучене, зник, вилученим розпорядився на власний розсуд.

2.6. 17 серпня 2021 року він, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом відкриття хвіртки проник на територію вказаного домоволодіння, далі - шляхом вільного доступу - в приміщення господарської будівлі, звідки вилучив належне ОСОБА_7 заднє сидіння диванного типу сірого кольору з автомобіля марки "ЗАЗ" Таврія, 2003 року випуску вартістю 475 грн.

Після цього з місця вчинення злочину, утримуючи вилучене, зник, вилученим розпорядився на власний розсуд.

2.7. 18 серпня 2021 року він, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом відкриття хвіртки проник на територію вказаного домоволодіння, далі - шляхом вільного доступу - в приміщення господарської будівлі, звідки вилучив належні ОСОБА_7 задню балку з автомобіля марки "ЗАЗ" Таврія, 2003 року випуску в зборі вартістю 925 грн. та дві амортизаційні пружини з автомобіля марки "ЗАЗ" Таврія, 2003 року випуску вартістю 200 грн.

Після цього з місця вчинення злочину, утримуючи вилучене, зник, вилученим розпорядився на власний розсуд.

2.8. 21 серпня 2021 року він, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом відкриття хвіртки проник на територію вказаного домоволодіння, далі - шляхом вільного доступу - в приміщення господарської будівлі, звідки вилучив належні ОСОБА_7 два гальмівних барабани в зборі з автомобіля марки "ЗАЗ" Таврія, 2003 року випуску вартістю 415 грн.

Після цього з місця вчинення злочину, утримуючи вилучене, зник, вилученим розпорядився на власний розсуд.

2.9. 23 серпня 2021 року він, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом відкриття хвіртки проник на територію вказаного домоволодіння, далі - шляхом вільного доступу - в приміщення господарської будівлі, звідки вилучив належні ОСОБА_7 4 колеса R-13 з гумою з автомобіля марки "ЗАЗ" Таврія, 2003 року випуску вартістю 820 грн.

Після цього з місця вчинення злочину, утримуючи вилучене, зник, вилученим розпорядився на власний розсуд.

2.10. 26 серпня 2021 року він, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом відкриття хвіртки проник на територію вказаного домоволодіння, далі - шляхом вільного доступу - в приміщення господарської будівлі, звідки вилучив належні ОСОБА_7 4 колеса R-13 з гумою з автомобіля марки "ЗАЗ" Таврія, 2003 року випуску вартістю 820 грн.

Після цього з місця вчинення злочину, утримуючи вилучене, зник, вилученим розпорядився на власний розсуд.

3. Внаслідок таких дій ОСОБА_4 ОСОБА_7 була заподіяна матеріальна шкода у загальному розмірі 5.167 грн. 50 коп.

ІІ……Окрім того, 19 жовтня 2021 року в проміжок часу з 16:00 години до 16:15 години (більш точного часу встановити не видалось можливим) ОСОБА_4 , знаходячись поблизу домоволодіння АДРЕСА_3 , вирішив таємно заволодіти чужим майном.

Реалізуючи свій злочинний намір, він, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, переліз через паркан до подвір`я вказаного будинку, звідки вилучив належну ОСОБА_8 металеву приставну дробину вартістю 700 грн.

Після чого з місця вчинення злочину ОСОБА_4 , утримуючи викрадене, зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, чим заподіяв ОСОБА_8 матеріальну шкоду у загальному розмірі 700 грн. 02 коп.

Стаття закону України про кримінальну відповідальність, що передбачають відповідальність за кримінальні правопорушення, винним у вчиненні яких визнається обвинувачений.

Дії обвинуваченого слід кваліфікувати за частиною 3 статті 185 Кримінального Кодексу України - як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у сховище, вчинена повторно.

Позиції сторін.

1. Прокурор під час судового розгляду кримінального провадження вважав вину ОСОБА_4 у вчиненні злочинів за встановлених судом обставин доведеною.

Ці дії прокурор пропонував кваліфікувати за частиною 3 статті 185 Кримінального Кодексу України.

Просив призначити обвинуваченому покарання в межах санкції частини 3 статті 185 Кримінального Кодексу України та на підставі статті 75 Кримінального Кодексу України звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням.

2. Обвинувачений свою вину у вчиненні злочинів за вказаних вище обставин визнав повністю та зазначив, що у содіяному кається.

Проти запропонованого прокурором покарання та порядку його виконання не заперечував.

3. Захисник під час судового розгляду кримінального провадження позицію обвинуваченого підтримав.

4. Потерпілі у судові засідання не з`являлись, про час та місце розгляду справи сповіщались належним чином, про причини неявки у судове засідання суд не повідомляли.

Враховуючи, що в цьому випадку за відсутності потерпілих можливо з`ясувати всі обставини під час судового розгляду, суд на підставі статті 325 Кримінального Процесуального Кодексу України розглянув справу за їх відсутності.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин

Щодо викрадення майна ОСОБА_7 .

І……Про обставини викрадення цього майна свідчить наступне.

1. Обвинувачений під час судового розгляду кримінального провадження зазначив таке.

1.1. Домоволодіння АДРЕСА_2 належить його сусідам, у яких він робив господарські роботи.

Роблячи господарські роботи, він знав, що в господарській споруді перебуває розібраний автомобіль "ВАЗ"; вважав його таким, що господарям не потрібний.

1.2. На початку серпня 2021 року він залишився без джерел доходу.

1.3. За такого вирішив викрасти залишки вказаного автомобіля та здати їх на металобрухт. При цьому, оскільки вважав, що у разі, якщо візьме усі запчастини відразу, то "прогуляє" кошти та втратить "джерело" їх отримання, вирішив виносити запчастини від автомобіля по частинах із тим, щоб мати "щоденний прибуток".

1.4. За такого у період з 8 по 26 серпня 2021 року він поступово виносив запчастини та збував їх, а на отримані у такий спосіб кошти - існував.

1.5. Щодо обставин вилучення майна ж пояснив, що проходив у домоволодіння АДРЕСА_2 через відчинену хвіртку; споруда, у якій знаходились ці запчастини, перебувала поруч із хвірткою та закритою не була. Таке дозволяло майже безперешкодно виносити частини автомобіля.

Також зазначив, що коли виносив частини автомобіля, його ніхто не бачив.

1.6. Також відзначив, що добровільно вказав місце, куди здавав частини автомобіля, в зв`язку із чим деякі з них були знайдені та можуть бути повернутими власнику.

2. Враховуючи, що показання обвинуваченого щодо фактичних обставин та змісту вчинених ним дій узгоджуються з пред`явленим обвинуваченням, суд, з урахуванням думки учасників судового провадження про можливість такого та керуючись частиною 3 статті 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження інших доказів щодо обставин викрадення ОСОБА_4 майна ОСОБА_7 , оскільки ці обставини ніким не оспорюються.

Таким чином, обставини викрадення ОСОБА_4 майна ОСОБА_7 суд вважає встановленими

ІІ……Вартість викраденого майна ОСОБА_7 , що було викрадене ОСОБА_4 , підтверджується висновком судової авто товарознавчої експертизи № 4689 від 24 листопада 2021 року, відповідно до якого:

-вартість автомобільних дверей білого кольору з автомобіля марки "ЗАЗ" Таврія, 2003 року випуску становить 400 грн.;

-вартість капоту білого кольору з автомобіля марки "ЗАЗ" Таврія, 2003 року випуску становить 550 грн.;

-вартість багажнику білого кольору з автомобіля марки "ЗАЗ" Таврія, 2003 року випуску становить 625 грн.;

-вартість двох передніх сидінь сірого кольору з автомобіля марки "ЗАЗ" Таврія, 2003 року випуску становить 462 грн. 50 коп.

-вартість заднього сидіння диванного типу сірого кольору з автомобіля марки "ЗАЗ" Таврія, 2003 року випуску становить 475 грн.

-вартість задньої балки з автомобіля марки "ЗАЗ" Таврія, 2003 року випуску в зборі становить 925 грн.

-вартість двох амортизаційних пружин з автомобіля марки "ЗАЗ" Таврія, 2003 року випуску становить 200 грн.;

-вартість двох гальмівних барабана в зборі з автомобіля марки "ЗАЗ" Таврія, 2003 року випуску становить 415 грн.;

-вартість 4 колеса R-13 з гумою з автомобіля марки "ЗАЗ" Таврія, 2003 року випуску становить 820 грн..

Вказана експертом вартість викраденого майна сторонами кримінального провадження не оспорюється.

Отже, вартість майна ОСОБА_7 , що було викраденим ОСОБА_4 , суд вважає доведеною.

З урахуванням наведеного вину ОСОБА_4 у таємному викраденні майна ОСОБА_7 суд вважає доведеною.

Щодо викрадення майна ОСОБА_9

І……Про обставини викрадення цього майна свідчить наступне.

1. Обвинувачений під час судового розгляду кримінального провадження зазначив, що дійсно 19 жовтня 2021 року він, перебуваючи поруч з домоволодінням АДРЕСА_3 , побачив на подвір`ї цього домоволодіння дробину, та, оскільки не мав коштів, вирішив її викрасти.

З огляду на таке, він переліз через паркан, взяв дробину та здав її, за що отримав кошти.

При цьому ніхто його не бачив.

Також відзначив, що добровільно вказав місце, куди здав дробину, в зв`язку із чим вона була знайденою та наразі повернута власнику.

2. Враховуючи, що показання обвинуваченого щодо фактичних обставин та змісту вчинених ним дій узгоджуються з пред`явленим обвинуваченням, суд, з урахуванням думки учасників судового провадження про можливість такого та керуючись частиною 3 статті 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження інших доказів щодо обставин викрадення ОСОБА_4 майна ОСОБА_9 , оскільки ці обставини ніким не оспорюються.

Таким чином, обставини викрадення ОСОБА_4 майна ОСОБА_9 суд вважає встановленими

ІІ……Вартість викраденого майна ОСОБА_9 , що було викрадене ОСОБА_4 , підтверджується висновком експертизи № СЕ-19/115-21/15050-ТВ від 15 листопада 2021 року, відповідно до якого вартість металевої приставної дробини, виготовленої в умовах кустарного виробництва, становить 700 грн.

Вказана експертом вартість викраденого майна сторонами кримінального провадження не оспорюється.

Отже, вартість майна ОСОБА_9 , що було викраденим ОСОБА_4 , суд вважає доведеною.

З урахуванням наведеного вину ОСОБА_4 у таємному викраденні майна ОСОБА_7 суд вважає доведеною.

Мотиви зміни обвинувачення.

А......Вирішуючи питання про можливість зміни висунутого ОСОБА_4 обвинувачення, суд виходе з таких приписів діючого законодавства та настанов судової практики.

І......Відповідно до статті 8 Кримінального Процесуального Кодексу України

Кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

/частина 1/

Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

/частина 2/

До того ж, відповідно до частини 6 статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів"

Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

1. Відповідно до частини 3 статті 349 Кримінального Процесуального Кодексу України

Суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

2. Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у Постанові від 22 березня 2018 року у справі № 521/11693/16-к зробив такий висновок про застосування норм права

Відповідно до ч 3 ст. 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Однак дана норма не звільняє суд від обов`язку встановити обставини, які підлягають доказуванню в кримінальному провадження та визначені ст. 91 КПК України. Тобто законодавець зобов`язує суд встановити усі обставини, що мають значення для кримінального провадження, а ст. 349 КПК України лише визначає обсяг та порядок дослідження доказів на підтвердження цих обставин.

3. Європейський Суд з Прав Людини у своєму рішенні у справі "Ростовцев проти України" /заява № 2728/16/ зазначив, що

вжите у частині 3 статті 349 Кримінального Процесуального Кодексу України поняття «обставини» … розповсюджувалося лише на фактичні обставини справи та не включало в себе їхню кримінально-правову кваліфікацію.

/пункт 34/

Велика Палата Верховного Суду у своїй Постанові від 27 лютого 2018 року у справі № 756/5578/15-к підтвердила, що таке тлумачення відповідає вимогам національного законодавства та сталої судової практики.

ІІ......Відповідно до статті 337 Кримінального Процесуального Кодексу України

Судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

/частина 1/

З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

/частина 3/

Б......Виходячи з цих дороговказів, суд, повертаючись до обставин цього кримінального провадження, зазначає наступне.

І……Висуваючи остаточне обвинувачення ОСОБА_4 , прокурор в обвинувальному акті від 25 січня 2024 року окремо кваліфікував факт викрадення 05 серпня 2021 року дверей від автомобіля марки "ЗАЗ" Таврія 2003 року випуску - за частиною 3 статті 185 Кримінального Кодексу України (як таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у сховище), а решту фактів викрадення майна ОСОБА_4 - ще раз за частиною 3 статті 185 Кримінального Кодексу України - з тими ж кваліфікуючими ознаками та додатково - із застосуванням кваліфікуючої ознаки "вчинені повторно".

З цього приводу суд відзначає таке.

1. Правила кваліфікації двох або більше діянь є визначеними таким чином

1.2. Відповідно до частини 1 статті 32 Кримінального Кодексу України

Повторністю кримінальних правопорушень визнається вчинення двох або більше кримінальних правопорушень, передбачених тією самою статтею або частиною статті Особливої частини цього Кодексу.

1.1. Відповідно до статті 33 Кримінального Кодексу України

Сукупністю кримінальних правопорушень визнається вчинення особою двох або більше кримінальних правопорушень, передбачених різними статтями або різними частинами однієї статті Особливої частини цього Кодексу, за жодне з яких її не було засуджено. При цьому не враховуються кримінальні правопорушення, за які особу було звільнено від кримінальної відповідальності за підставами, встановленими законом.

/частина 1/

При сукупності кримінальних правопорушень кожне з них підлягає кваліфікації за відповідною статтею або частиною статті Особливої частини цього Кодексу.

/частина 2/

1.2. У Постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 04 червня 2010 року "Про практику застосування судами кримінального законодавства про повторність, сукупність і рецидив злочинів та їх правові наслідки" зазначається таке.

За змістом статті 32 КК повторністю злочинів визнається неодночасне вчинення однією і тією ж особою двох або більше злочинів, якщо вони, зокрема, передбачені тією самою статтею або частиною статті Особливої частини КК

/пункт 3/

Передбачене у відповідних статтях (частинах статей) Особливої частини КК вчинення злочину повторно або особою, яка раніше вчинила відповідний злочин, є кваліфікуючою ознакою певного злочину. Тому, якщо за вчинення попереднього злочину (кількох попередніх злочинів) особу не було засуджено, кожен із злочинів, які утворюють повторність, має бути предметом самостійної кримінально-правової оцінки.

При цьому, якщо вчинені злочини, крім повторності, утворюють ще й сукупність, вони відповідно до частини другої статті 33 КК повинні отримувати окрему кваліфікацію (наприклад, крадіжка без кваліфікуючих ознак і крадіжка, вчинена повторно, або крадіжка, поєднана з проникненням у житло). Якщо ж злочини, які утворюють повторність, відповідають одному і тому самому складу злочину (наприклад, три крадіжки, поєднані з проникненням у житло, п`ять розбоїв, вчинених організованою групою, тощо), їх кваліфікація здійснюється за однією статтею або частиною статті Особливої частини КК. У таких випадках повторність злочинів повинна зазначатись у процесуальних документах, які стосуються обвинувачення особи, як кваліфікуюча ознака відповідних злочинів.

/пункт 7/

2. З огляду на ці приписи діючого законодавства та настанови судової практики суд, стосовно обставин цього кримінального провадження, відзначає, що діяння, що передбачені однією частиною однієї статті Кримінального Кодексу України, не утворюють сукупності, з огляду на що підстави для окремої кваліфікації будь-якого з них є відсутніми.

Наведене доводить, що в цьому випадку окрема кваліфікація факту викрадення 05 серпня 2021 року дверей від автомобіля марки "ЗАЗ" Таврія 2003 року випуску в будь-якому випадку є зайвою, а усі дії ОСОБА_4 слід кваліфікувати лише за частиною 3 статті 185 Кримінального Кодексу України із застосуванням кваліфікуючої ознаки "вчинені повторно".

3. Виключення з висунутого ОСОБА_4 обвинувачення посилання про вчинення ним крадіжки, до кваліфікуючих ознак якої "вчинена повторно" не належить, не потягне за собою погіршення становища обвинуваченого.

Навпаки, внаслідок такої кваліфікації його становище покращиться, адже тягне за собою призначення покарання за один злочин, але не за сукупність злочинів.

4. Суд також відзначає, що внаслідок такої зміни обвинувачення фактичні обставини вчиненого ОСОБА_4 злочину порівняно з викладеними в обвинуваченні не змінюються та судом його діям не надається нових кваліфікуючих ознак.

Отже, така зміна обвинувачення не матиме наслідком вихід за межі висунутого обвинувачення або ж визнаних сторонами фактичних обставин кримінального правопорушення.

Виходячи з наведеного, суд вважає за необхідне під час ухвалення цього вироку посилання про окрему кваліфікацію факту викрадення 05 серпня 2021 року дверей від автомобіля марки "ЗАЗ" Таврія 2003 року випуску з висунутого йому обвинувачення виключити та кваліфікувати усі вчинені ним дії лише за частиною 3 статті 185 Кримінального Кодексу України - як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у сховище, вчинена повторно.

ІІ……Висуваючи остаточне обвинувачення ОСОБА_4 , прокурор в обвинувальному акті від 25 січня 2024 року кваліфікував кожен факт викрадення частин автомобіля марки "ЗАЗ" Таврія 2003 року випуску, як окремий (самостійний) злочин, в зв`язку із чим вважав, що викраденням таких запчастин 08, 09, 11, 15, 17, 18, 21, 23 та 26 серпня 2021 року Ключка вчинив крадіжки, однією з кваліфікуючих ознак кожної з яких є "вчинена повторно".

Проте, з правильністю таких тверджень погодитись неможливо.

1. Так, відповідно до частини 2 статті 32 Кримінального Процесуального Кодексу України

Повторність, передбачена частиною першою цієї статті, відсутня при вчиненні продовжуваного кримінального правопорушення, яке складається з двох або більше тотожних діянь, об`єднаних єдиним кримінально протиправним наміром.

Відповідно до цього, Пленум Верховного Суду у згаданій вище Постанові № 7 від 04 червня 2010 року розтлумачив, що

Від повторності злочинів необхідно відрізняти продовжуваний злочин, який відповідно до частини другої статті 32 КК складається з двох або більше тотожних діянь, об`єднаних єдиним злочинним наміром. Об`єднання тотожних діянь єдиним злочинним наміром означає, що до вчинення першого з низки тотожних діянь особа усвідомлює, що для реалізації її злочинного наміру необхідно вчинити декілька таких діянь, кожне з яких спрямовано на реалізацію цього наміру. Такі діяння не утворюють повторності, оскільки кожне з них стає елементом одиничного (єдиного) злочину і окремим (самостійним) злочином щодо будь-якого іншого з цих діянь бути не може, а при повторності тотожних злочинів кожен із них має свою суб`єктивну сторону, зокрема самостійний умисел, який виникає щоразу перед вчиненням окремого злочину.

До того ж, у пункті 20 Постанови № 10 від 06 листопада 2009 року Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про злочини проти власності" відзначається, що

"Неодноразове незаконне вилучення чужого майна чи заволодіння ним, що складається із тотожних діянь, які мають загальну мету та із самого початку охоплюються єдиним злочинним наміром на заволодіння конкретним майном, слід розглядати як один продовжуваний злочин.".

Зрештою, Верховний Суд у Постанові від 23 серпня 2023 року у справі № 265/3994/13-к виснував, що

Закріплене законодавцем у ст. 32 КК поняття «єдиний злочинний намір» є більш широким поняттям, ніж «єдиний умисел», так як його змістом охоплюються й сам умисел, і заздалегідь поставлена мета, які в своєму поєднанні нерозривно об`єднують все вчинене в одне кримінальне правопорушення.

2. З огляду на наведені приписи діючого законодавства та настанови судової практики суд, повертаючись до обставин цього кримінального провадження, відзначає таке.

2.1. В цьому випадку ОСОБА_4 вилучав майно:

-в одного потерпілого;

-з одного приміщення;

-одним й тим же способом.

2.2. Далі, ОСОБА_4 вилучав в ОСОБА_7 конкретно визначене майно.

Ця обставина підтверджується наведеними вище показаннями обвинуваченого під час судового розгляду кримінального провадження (у яких обвинувачений вказав не тільки майно, яке планував вилучити, але також - "підстави", за якими він обрав саме те майно, яке заздалегідь планував вилучати).

Принагідно суд відзначає й ту обставину, що усе вилучене обвинуваченим в ОСОБА_7 майно є складовими єдиного предмету - автомобіля "ЗАЗ" Таврія 2003 року випуску.

2.3. Далі, суд відзначає, що майно обвинуваченим вилучалось протягом часу, який, з огляду на характер та обсягу вилученого майна, є незначним.

Суд також відзначає, що майно в ОСОБА_7 обвинувачений вилучав систематично.

2.4. Зрештою, суд відзначає й те, що, як доводять наведені вище показання обвинуваченого у суді, вилучаючи це майно, обвинувачений досягав заздалегідь поставлену мету - отримувати від вилученого в ОСОБА_7 заздалегідь визначеного майна засоби для існування протягом якомога більш тривалого проміжку часу.

2.5.В обвинувальному акті від 25 січня 2024 року прокурор посилається про те, що при вилученні майна ОСОБА_7 . 08, 09, 11, 15, 17, 18, 21, 23 та 26 серпня 2021 року в ОСОБА_4 кожного разу виникав окремий умисел, адже кожного разу вчиняв крадіжку тоді, коли відчував потребу в грошах для особистого використання.

Проте, самої по собі цієї обставини, як свідчать дороговкази, що містяться у процитованій вище Постанові Верховного Суду від 23 серпня 2023 року у справі № 265/3994/13-к, не достатньо для висновку про можливість оцінки його дій, як повторності злочинів.

Зокрема, цих посилань не достатньо для висновку про відсутність в обвинуваченого "єдиного злочинного наміру".

В той же час, характер визнаних сторонами дій ОСОБА_4 та заздалегідь поставлена ним мета у сукупності з вказаним прокурором "умислом" у своєму поєднанні нерозривно об`єднують усі вчинені обвинуваченим дії щодо майна ОСОБА_7 в одне кримінальне правопорушення.

Наведене у сукупності доводить, що дії ОСОБА_4 щодо вилучення майна ОСОБА_7 мають отримати кримінально-правову оцінку, як єдиний продовжуваний злочин, та жодна з таких дій не може бути кваліфікована, як вчинення повторного злочину.

ІІ......Вирішуючи питання про можливість зміни кваліфікації дій ОСОБА_4 щодо вилучення майна ОСОБА_7 у вироку суду, суд доходе такого.

1. Внаслідок зміни обвинувачення відповідно до встановленої судом кваліфікації фактичні обставини вчиненого ОСОБА_4 злочину /час, місце та зміст вчинених ним з метою вилучення чужого майна дій/ порівняно з викладеними в обвинуваченні не змінюються.

2. Зміни, ж які мають бути внесеними цим вироком у висунуте ОСОБА_4 обвинувачення, стосуються лише оцінки визнаних сторонами дій, тобто кваліфікації.

З огляду на це суд відзначає, що зміна обвинувачення ОСОБА_4 не матиме наслідком зміну визнаних сторонами обставин кримінального правопорушення; по суті є лише зміною кваліфікації дій обвинуваченого.

3. Суд також відзначає, що внаслідок зміна кваліфікації дій ОСОБА_4 істотно зменшується кількість епізодів його злочинної діяльності (2 епізоди замість вказаних в обвинувальному акті 11), що тягне зменшення суспільної небезпеки його особи порівняно з вказаною в обвинувальному акті, а за такого - дає можливість призначити менш суворе покарання.

Отже, зміна обвинувачення призведе до покращення становища ОСОБА_4 ..

Виходячи з наведеного, суд вважає за необхідне під час ухвалення цього вироку посилання про кваліфікацію кожного факту викрадення частин автомобіля марки "ЗАЗ" Таврія 2003 року випуску, як окремого (самостійного) злочину та пов`язані з цим посилання про кваліфікацію викраденням таких запчастин 08, 09, 11, 15, 17, 18, 21, 23 із кваліфікуючою ознакою "вчинене повторно" з висунутого йому обвинувачення виключити та кваліфікувати усі вчинені ним щодо заволодіння майном ОСОБА_7 дії, як одиничний продовжуваний злочин.

Обставини, які пом`якшують покарання

1. Як обставину, що пом`якшує покарання обвинуваченого, суд відповідно до частини 2 статті 66 Кримінального Кодексу України враховує визнання ним своєї винуватості.

2. На підставі частини 2 статті 66 Кримінального Кодексу України як обставину, що пом`якшує покарання обвинуваченого, суд також враховує вчинення ним певних дій (як то - вказівка на місце знаходження викраденого майна) щодо часткового відшкодування шкоди, заподіяної ОСОБА_7 а також - щодо повного відшкодування шкоди, заподіяної ОСОБА_9 .

3. Сторони пропонують визнати за обставину, що пом`якшує покарання обвинуваченого, також його щире каяття.

Але з наявністю такої обставини в цьому випадку погодитись неможливо з огляду на таке.

3.1. Так, Верховний Суд у своїй послідовній практиці сформулював правову позицію, відповідно до якої

щире каяття "передбачає, окрім визнання собою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого та готовність нести покарання. Щире каяття - це не формальна вказівка на визнання свої вини, а відповідне ставлення до скоєного, яке передбачає належну критичну оцінку винним своєї протиправної поведінки, її осуд та бажання залагодити провину, що має підтверджуватися конкретними діями, спрямованими на виправлення зумовленої кримінальним правопорушенням ситуації. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення у матеріалах кримінального провадження"

/див, окрім іншого, постанову від 15 листопада 2021 року у справі № 199/6365/19/

2.2. В цьому випадку обвинувачений дійсно свідомо (тобто - повною мірою усвідомивши наслідки такого та завбачаючи можливість отримання суворого покарання) заявив про повне визнання своєї провини.

2.3. В той же час, протягом періоду з жовтня 2021 року до моменту його затримання (до 02 жовтня 2023 року) /тобто - протягом 02 років/ жодних дій щодо виправлення наслідків вчиненої в ОСОБА_7 крадіжки не вживав, шкоду тій (розмір якої, до речі, не є значним) тій відшкодував

2.4. Крім того, обвинувачений, вживав активні дії щодо переховування від суду (порушував умови домашнього арешту, зникав з місця проживання задля уникнення дотримання до суду), що само по собі з каяттям є несумісним.

Отже, щире каяття в діях ОСОБА_4 є відсутнім, його ставлення до скоєного повною мірою охоплюється визнанням своєї вини та вжиттям певних заходів щодо відшкодування завданої його діями шкоди.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 , під час досудового розслідування та судового розгляду цього кримінального провадження встановлено не було.

Мотиви призначення покарання

При визначенні виду та міри покарання, яке слід застосувати відносно ОСОБА_4 , суд, керуючись приписами статті 65 Кримінального Кодексу України, виходе з санкції частини 3 статті 185 Кримінального Кодексу України, враховує ступень тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, обставини, що пом`якшують його відповідальність, а також особу винного.

При цьому суд враховує таке.

Щодо ступеню тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення.

1. Суд відзначає, що це кримінальне правопорушення статтею 12 Кримінального Кодексу України є віднесеним до тяжких.

2. Далі, суд відзначає, що склад цього кримінального правопорушення утворюють два епізоди злочинної діяльності.

Таке, хоча й незначною мірою, але збільшує тяжкість цього кримінального правопорушення порівняно з іншими кримінальними правопорушеннями цієї категорії.

3. Стосовно розкрадання майна ОСОБА_7 суд відзначає таке.

3.1. Викрадене обвинуваченим майно ОСОБА_7 (частини розібраного автомобіля) вочевидь протягом тривалого часу не використовувалось тою за призначенням та за своїм характером воно є таким, що не може бути ефективно використаним у інший спосіб.

Таке доводить, що внаслідок протиправних дій обвинувачених цій потерпілій були заподіяні скоріш - незручності, ніж - матеріальна шкода.

3.2. Цей висновок узгоджується й з позицією потерпілої ОСОБА_7 , яка під час досудового розслідування належні їй речі від працівників правоохоронних органів не отримувала, цивільний позов не заявляла та, зрештою, у судові засідання жодного разу не з`явилась.

Ці обставини певною мірою знижують тяжкість вчиненого ОСОБА_10 правопорушення порівняно з іншими кримінальними правопорушеннями цієї категорії.

4. Стосовно майна ОСОБА_9 ж суд відзначає, що це майно потерпілій повернуте, та ця обставина вже врахована судом, як така, що пом`якшує покарання ОСОБА_4

Щодо особи обвинуваченого.

1. Матеріали кримінального провадження доводять, що обвинувачений скоїв перші кримінальні правопорушення у віці 18 років, був звільнений від відбуття покарання за вчинення цих злочинів з випробуванням; випробування пройшов вдало; протягом 04 років після цього нових злочинів не вчиняв.

2. На обліках в лікарів психіатра та нарколога він не перебуває; негативної характеристики за місцем проживання він не має.

З огляду на наведене, суд вважає, що вчинені обвинуваченим злочини є результатом збігу певних несприятливих для нього обставин; вони не мають відношення до способу його життя.

Визначення виду та міри покарання.

1. Санкція частини 3 статті 185 Кримінального Кодексу України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 03 до 06 років.

2. Говорячи про ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_4 злочину, суд враховує:

-з одного боку - незначне збільшену ступінь його тяжкості з огляду на кількість епізодів злочинної діяльності;

-з іншого боку - зменшення ступеню його тяжкості з огляду на характер майна, викраденого в ОСОБА_7 ..

2. Далі, суд враховує обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого, відсутність обставин, що обтяжують його покарання. а також - відомості про його особу.

Наведене у сукупності доводить, що обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити покарання у розмірі, що є незначною мірою меншим за середню межу передбаченого законом покарання.

Отже, обвинуваченому слід призначити покарання за вчинення цього злочину у вигляді позбавлення волі строком на 04 роки.

Застосування покарання.

1. Вирішуючи питання про застосування покарання, яке має бути призначеним ОСОБА_4 , суд враховує, перш за все, характер та ступінь тяжкості вчиненого ним злочину та відомості про його особу.

З огляду на це, суд враховує настанови, що містяться у рішенні Конституційного Суду України № 15-рп/2004 від 02 листопада 2004 року, відповідно до яких справедливе застосування норм права означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного; адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини.

2. Суд враховує також встановлені вище відомості про особу винного, які доводять, що обвинувачений вчинив злочин лише внаслідок випадкового збігу обставин, а також - що раніше він звільнявся від покарання та випробування проходив вдало.

Таке, в свою чергу, дозволяє прийти до висновку про те, що його виправлення є можливим без застосування до нього покарання.

Враховуючи наведене, суд вважає за можливе на підставі статті 75 Кримінального Кодексу України звільнити обвинуваченого від відбуття призначеного покарання з випробуванням.

3. Далі суд має визначити тривалість іспитового строку, протягом якого обвинувачений має довести своє виправлення.

Вирішуючи питання про тривалість іспитового строку, суд враховує неодноразово згадані вище відомості про особу обвинуваченого та про ступінь тяжкості вчиненого ним злочину та обставини.

З огляду на таке суд вважає, що відносно йому має бути встановлений іспитовий строк тривалістю в 2 роки.

4. Відповідно до вимог статті 76 Кримінального Кодексу України суд вважає за необхідне покласти на обвинуваченого такі обов`язки:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирішення питання про запобіжний захід.

1. Ухвалою Центрального районного суду міста Миколаєва від 03 жовтня 2023 року відносно ОСОБА_4 був обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 02 грудня 2023 року.

В подальшому ухвалами суду строк тримання обвинуваченого під вартою продовжувався неодноразово, востаннє - ухвалою від 22 січня 2024 року - до 22 березня 2024 року включно

2. Цим вироком обвинувачений звільняється від відбуття покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням.

Відповідно до частини 1 статті 377 Кримінального Процесуального Кодексу України за таких обставин обвинувачений підлягає звільненню з-під варти.

Отже, обраний відносно ОСОБА_4 запобіжний захід цим вироком слід скасувати та ухвалити про звільнення обвинуваченого з-під варти.

При цьому відповідно до приписів частини 5 статті 72 Кримінального Кодексу України строк попереднього ув`язнення обвинуваченого /період з 02 жовтня 2023 року до 22 березня 2024 року/ слід зарахувати у строк покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Вирішення питання про речові докази

1. Речові докази у справі - ліві двері від автомобіля марки "ЗАЗ" Таврія білого кольору, переднє сидіння з автомобіля марки "ЗАЗ" Таврія, 2 гальмівних барабана від автомобіля "ЗАЗ" Таврія - як майно, як майно, що було предметом кримінального правопорушення - на підставі пункту 5 частини 9 статті 100 Кримінального Процесуального Кодексу України слід повернути потерпілій ОСОБА_7 .

2. Речовий доказ у справі - саморобну металеву дробину - як майно, як майно, що було предметом кримінального правопорушення - на підставі пункту 5 частини 9 статті 100 Кримінального Процесуального Кодексу України слід повернути потерпілій ОСОБА_9

Вирішення питання про розподіл судових витрат

1. Матеріали справи свідчать, що під час досудового розслідування цього кримінального провадження на залучення експерта ОСОБА_11 було витрачено загалом 600 грн.

Відповідно до частини 2 статті 124 Кримінального Процесуального Кодексу України ці кошти слід стягнути з обвинуваченого на користь держави.

2. Матеріали справи також свідчать, що під час досудового розслідування цього кримінального провадження на залучення експертів Миколаївського науково-дослідного експертно-криміналістичного Центру МВС України було витрачено загалом 1.201 грн. 34 коп.

Відповідно до частини 2 статті 124 Кримінального Процесуального Кодексу України ці кошти слід стягнути з обвинуваченого на користь держави.

Цивільний позов в межах цього кримінального провадження не заявлявся.

Керуючись ст.ст. 368, 373-374 КПК України, суд, -

З А С У Д И В :

ОСОБА_12 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого частиною 3 статті 185 Кримінального Кодексу України.

Призначити ОСОБА_13 покарання за вчинення злочину, передбаченого частиною 3 статті 185 Кримінального Кодексу України у вигляді позбавлення волі строком на 4 /чотири/ роки.

На підставі статті 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку тривалістю в 2 (два) роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, зокрема:

1)періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2)повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

Обраний відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою - скасувати.

Зобов`язати адміністрацію державної установи "Миколаївський слідчий ізолятор" звільнити ОСОБА_4 з-під варти.

На підставі частини 5 статті 72 Кримінального Кодексу України зарахувати ОСОБА_4 у строк покарання, призначеного за цим вироком, період його попереднього ув`язнення, а саме - період з 02 жовтня 2023 року до 22 березня 2024 року - з розрахунку 01 день попереднього ув`язнення за 01 день позбавлення волі.

Речові докази у справі - ліві двері від автомобіля марки "ЗАЗ" Таврія білого кольору, переднє сидіння з автомобіля марки "ЗАЗ" Таврія, 2 гальмівних барабана від автомобіля "ЗАЗ" Таврія - повернути ОСОБА_7 .

Речовий доказ у справі - саморобну металеву дробину - повернути ОСОБА_9 .

Стягнути з ОСОБА_4 у прибуток держави 600 грн. 00 коп. /шістсот грн. 00 коп./ витрат на проведення експертизи експертом ОСОБА_11 ..

Стягнути з ОСОБА_4 у прибуток держави 1.201 грн. 34 коп. /одну тисячу двісті одну грн. тридцять чотири коп./ витрат на проведення експертизи експертами Миколаївського науково-дослідного експертно-криміналістичного Центру МВС України

Вирок може бути оскарженим до Миколаївського апеляційного суду через Центральний районний суд міста Миколаєва протягом 30 днів.

СУДДЯ = ОСОБА_14 =

22.03.2024