Справа № 752/5240/24
Провадження №: 1-кс/752/2142/24
У Х В А Л А

12 березня 2024 року слідчий суддя Голосіївського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі прокурора відділу прокуратури Автономної Республіки Крим та міста Севастополя Старинця О, захисника ОСОБА_3 розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Голосіївського районного суду м. Києва, подане в рамках кримінального провадження № 0000133 від 17.09.2019, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України, клопотання старшого слідчого слідчого управління Головного управління Національної поліції в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі ОСОБА_4 погоджене прокурором відділу прокуратури Автономної Республіки Крим та м. Севастополя ОСОБА_5 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

встановив:

до слідчого судді надійшло клопотання старшого слідчого слідчого управління Головного управління Національної поліції в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі ОСОБА_4 погоджене прокурором відділу прокуратури Автономної Республіки Крим та м. Севастополя ОСОБА_5 про обрання підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Севастополь Ар Крим, громадянину України, проживаючому та зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Клопотання обґрунтовує тим, що Слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі здійснюється досудове розслідування у кримінальному проваджені № 0000133 від 17.09.2019 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України.

Встановлено, що внаслідок збройної агресії з боку російської федерації (далі по тексту рф) військовослужбовцями збройних сил рф у лютому 2014 року встановлено ефективний контроль, як над територією Автономної Республіки Крим, так і за діяльністю розташованих там органів влади. Тобто рф, відповідно до ст. 42 «Положення про закони і звичаї війни на суходолі», що є додатком до Гаазької конвенції «IV Конвенція про закони і звичаї війни на суходолі» від 18.10.1907, здійснено тимчасову окупацію вказаної території України.

Крім того, згідно із статтями 1-5 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН від 14.12.1974 № 3314 (XXIX) серед іншого визначено, що ознаками агресії є застосування збройної сили державою проти суверенітету, територіальної недоторканності чи політичної незалежності іншої держави. При цьому, як акт агресії незалежно від оголошення війни, кваліфікується вторгнення або напад збройних сил держави на територію іншої держави або будь-яка військова окупація, який би тимчасовий характер вона не мала, яка є результатом такого вторгнення або нападу, або будь-яка анексія із застосуванням сили території іншої держави або її частини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» № 1207-VII від 15.04.2014, тимчасово окупована рф територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та Законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Крім того, відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 1 вказаного Закону Автономна Республіка Крим та місто Севастополь є тимчасово окупованими рф з 20 лютого 2014 року.

Так, наприкінці лютого 2014 року, більш точну дату та час досудовим розслідуванням встановити не надалося можливим, на території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя із числа осіб, які прихильно ставились до питання приєднання Автономної Республіки Крим та міста Севастополя до рф, в тому числі і за рахунок досвідчених військових та інших осіб, у порушення ч.?6 ст.?17 Конституції України, почали створюватись непередбачені Конституцією та законами України збройні та воєнізовані формування, метою яких є надання підтримки проросійськи налаштованим рухам та партіям, що діяли на території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя та сприяння військовим підрозділам збройних сил рф у вчиненні дії по встановленню контролю над територією Кримського півострову, а також над органами виконавчої та законодавчої влади Автономної Республіки Крим та міста Севастополя.

Збройна агресія рф розпочалася з неоголошених і прихованих вторгнень на територію України підрозділів збройних сил та інших силових відомств рф, а також шляхом організації та підтримки терористичної діяльності, а 24 лютого 2022 року переросла в повномасштабне збройне вторгнення на суверенну територію України.

Російською федерацією чиниться злочин агресії проти України та здійснюється тимчасова окупація частини її території за допомогою збройних формувань рф, що складаються з регулярних з`єднань і підрозділів, підпорядкованих ІНФОРМАЦІЯ_2 , підрозділів та спеціальних формувань, підпорядкованих іншим силовим відомствам рф, їхніх радників, інструкторів та іррегулярних незаконних збройних формувань, озброєних банд та груп найманців, створених, підпорядкованих, керованих та фінансованих рф, а також за допомогою окупаційної адміністрації рф, яку складають її державні органи і структури, функціонально відповідальні за управління тимчасово окупованими територіями України, та підконтрольні рф самопроголошені органи, які узурпували виконання владних функцій на тимчасово окупованих територіях України, зокрема території Автономної Республіки Крим.

Дії рф на території України грубо порушують принципи та норми міжнародного права.

Так, наприкінці лютого 2014 року, більш точну дату та час досудовим розслідуванням встановити не надалося можливим, на території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя із числа осіб, які прихильно ставились до питання приєднання Автономної Республіки Крим та міста Севастополя до рф, в тому числі і за рахунок досвідчених військових та інших осіб, у порушення ч.?6 ст.?17 Конституції України, почали створюватись непередбачені Конституцією та законами України збройні формування, метою яких надання підтримки проросійськи налаштованим рухам та партіям, що діяли на території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя та сприяння військовим підрозділам збройних сил рф у вчиненні дії по встановленню контролю над територією Кримського півострову, а також над органами виконавчої та законодавчої влади Автономної Республіки Крим та міста Севастополя.

За вищеописаних умов та викладених обставин на території м. Сімферополя невстановленими, слідством особами створено та розпочало діяльність незаконне збройне формування «Самооборона Севастополя» (далі - НЗФ « ІНФОРМАЦІЯ_3 »). Вказане формування мало організовану структуру військового типу, а саме єдиноначальність, підпорядкованість, чітку ієрархічність та дисципліну, а також за сприяння представників спецслужб та військових рф було озброєно вогнепальною зброєю.

У кожному структурному підрозділі НЗФ « ІНФОРМАЦІЯ_3 », ставились завдання щоденної діяльності, які полягали в здійсненні методами військових операцій силової підтримки військових армії рф, придушення організованого опору проукраїнські налаштованого населення на території півострову Крим, депортації населення з АР Крим, протистояння правоохоронним органам державної виконавчої влади України, нападі на підприємства, установи, організації, громадян. Вказане формування дислокувалось в різних населених пунктах та Кримського півострову та мало загальну координацію керівництва.

При цьому, НЗФ «Самооборона Севастополя» діяло у тісній співпраці з російською ФСБ і російською армією, яка видала зброю членам вказаного незаконного збройного формування. Останні діяли на підтримку російських військ, приймали участь у блокаді українських військових частин, здійснювали спільні чергування на укомплектованих зброєю блокпостах. З метою недопущення проукраїнської пропаганди і протестів проти засилля російських військ на території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, захоплювали українських військовослужбовців, журналістів та активістів і передавали їх російським військовим.

Так, із появою в Автономній Республіці Крим та м. Севастополі у вищезазначений час не передбаченого Конституцією та законами України НЗФ «Самооборона Севастополя», громадянин України, ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи на території Автономної Республіки Крим, точний час досудовим розслідуванням не встановлено, діючи умисно, ознайомившись з правилами поведінки, правами обов`язками члена вказаного збройного формування, а також їх злочинними намірами та планами, спрямованими на вчинення вище зазначених дій, дав згоду на їх дотримання та виконання, усвідомлюючи протиправність своїх дій, добровільно, будучи достовірно обізнаним, що останнє не відноситься до збройних формувань, передбачених Законами України «Про Збройні Сили країни», «Про Службу Безпеки України», «Про міліцію», «Про Державну кордонну службу України», «Про національну гвардію України», Про державну охорону органів державної влади України та посадових осіб» іншими законодавчими актами України, якими передбачено особливий порядок та умови створення функціонування збройних формувань в Україні.

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_6 , діючи умисно, разом з іншими не встановленими особами, у вищезазначений час у складі НЗФ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » систематично виконував протиправні накази «ватажків» зазначеного незаконного збройного формування для здійснення при необхідності збройного опору Збройним Силам України та іншими військовим формування України.

Зокрема, наприкінці лютого 2014 року разом з іншими не встановленими особами, ОСОБА_6 вступив до складу НЗФ «Самооборона Севастополя» у якості бійця. Також на реалізацію злочинних намірів, продовжуючи протиправну діяльність, протягом березня 2014 року, точний час досудовим розслідуванням умисно, у складі НЗФ « ІНФОРМАЦІЯ_3 », виконуючи протиправні накази «ватажків» зазначеного формування відповідно до розподіленої йому ролі, здійснював дії зі захоплення Штабу Військово-Морських Сил України у м. Севастополі за адресою: АДРЕСА_2 .

Крім того, продовжуючи свою злочинну діяльність, діючи умисно, разом зі іншими не встановленими особами, ОСОБА_6 будучи бійцем НЗФ «Самооборона Севастополя», 20 березня 2014 року, прийняв активну участь у захопленні протичовнового корвета «Хмельницький», який належить Військово-Морським Силам України, з метою забезпечення відбуксирування судном збройних сил російської федерації.

Дії ОСОБА_6 виразились в тривалій активній участі у діяльності НЗФ «Самооборона Севастополя». При цьому ОСОБА_6 усвідомлював, що входить до складу не передбаченого законом збройного формування, членом одного з підрозділів якого він є, діє на території України незаконно та що її учасники застосовують зброю, чинять опір представникам влади, з метою порушення громадської безпеки, залякування населення, провокації воєнного конфлікту.

Таким чином, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України, тобто в участі у діяльності не передбаченого законом збройного формування.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_6 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами у вигляді протоколів допитів свідків, протоколами огляду, протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками із свідками та іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

За наявності достатніх доказів, зібраних під час досудового розслідування 12.09.2019 відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , складено та повідомлено про підозру, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України.

17.09.2019 постановою старшого слідчого СВ ГУНП в АР Крим та м. Севастополі підозрюваного ОСОБА_6 , раніше вже було оголошено у розшук в рамках кримінального провадження №0000133 від 17.09.2019 за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України, у зв`язку з тим, що місцезнаходження підозрюваного не відомо.

На виконання доручення, оперативними співробітниками ВКП ГУНП в АР Крим та м. Севастополі заведено ОРС «Розшук» щодо розшуку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до листа головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 01.12.2023 за вих. № 91-59547/18/23 за результатами проведеної перевірки інформації, що зберігається в базі даних «Відомості про осіб, які перетнули державний кордон України, в`їхали на тимчасово окуповану територію України або виїхали з такої території» (далі - База даних) відомостей щодо перетинання державного кордону України, лінії розмежування з тимчасово окупованою територією України громадянином ОСОБА_6 в період з 08.11.2017 по 01.12.2023 в Базі даних не виявлено.

Відповідно до листа-роз`яснення Акціонерного товариства «Укрпошта», починаючи з 27.03.2014 року поштові відправлення, які направлені УДППЗ «Укрпошта» з материкової частини України, не приймаються поштою АДРЕСА_3 та повертаються у зворотному напрямку.

Відповідно до листа МЗС України від 13.10.2022 № 72/11-612/1-81401 «Щодо припинення дії міжнародного договору» - Протокол про встановлення дипломатичних відносин між Україною і російською федерацією припинив свою дію 24 лютого 2022 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 278 КПК України, письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Згідно з статтею 111 КПК України, повідомлення у кримінальному провадженні є процесуальною дією, за допомогою якої слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд повідомляє певного учасника кримінального провадження про дату, час та місце проведення відповідної процесуальної дії або про прийняте процесуальне рішення чи здійснену процесуальну дію. Повідомлення у кримінальному провадженні здійснюється у випадках, передбачених цим Кодексом, у порядку, передбаченому главою 11 цього Кодексу, за винятком положень щодо змісту повідомлення та наслідків неприбуття особи.

Відповідно до ст. 135 КПК України, повістка про виклик особи, стосовно якої існують достатні підстави вважати, що така особа виїхала та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, у випадку обґрунтованої неможливості вручення їй такої повістки згідно з частинами першою, другою, четвертою - сьомою цієї статті, публікується в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному вебсайті Офісу Генерального прокурора.

Особа, зазначена в абзаці першому цієї частини, вважається такою, яка належним чином повідомлена про виклик, з моменту опублікування повістки про її виклик у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Наразі наявні достатні підстави вважати, що ОСОБА_6 , перебуває на території держави агресора - російської федерації, що підтверджується рапортом оперативного працівника.

Постановою старшого слідчого СУ ГУНП в АР Крим та м. Севастополі підозрюваного ОСОБА_6 оголошено у міжнародний розшук.

На виконання вимог КПК України, відомості щодо виклику ОСОБА_6 було розміщено у черговому випуску газети «Урядовий кур`єр» та на офіційному вебсайті Офісу Генерального прокурора.

Так, повістки про виклик ОСОБА_6 на 06.03.2024 о 11 годині 00 хвилин, 07.03.2024 о 11 годині 00 хвилин, 08.03.2024 о 11 годині 00 хвилин - опубліковано в газеті «Урядовий кур`єр» від 01.03.2024 № 45 (7705).

На визначені дати виклику, а саме: 06.03.2024, 07.03.2024, 08.03.2024, підозрюваний ОСОБА_6 до органу прокуратури не з`явився, про наявність поважних причин неприбуття відомостей не надав.

У клопотанні зазначається про встановлення під час досудового розслідування наявності ризиків, передбачених п.п. 1,3,4,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, що дає підстави органу досудового розслідування звернутися до слідчого судді з клопотанням про обрання стосовно підозрюваного ОСОБА_6 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Прокурор відділу прокуратури Автономної Республіки Крим та міста Севастополя ОСОБА_5 у судовому засіданні клопотання підтримав, посилаючись на викладені в ньому доводи.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_3 заперечував проти клопотання. Зазначив, що у нього не було конфіденційного спілкування із підзахисним та була відсутня можливість погодити позицію захисту.

Вивчивши клопотання та докази, якими воно обґрунтовується, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України слідчий суддя, суд може розглянути клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого, лише у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що підозрюваний, обвинувачений оголошений у міжнародний розшук.

Зважаючи на викладене, слідчий суддя дійшов висновку про наявність правових підстав, з якими закон пов`язує можливість вирішення питання про обрання особі запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України.

Згідно зі ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, дані про особу підозрюваного.

Так, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в рамках зазначеного кримінального провадження підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України.

Слідчий суддя вважає доведеними ризики, які встановлено органом досудового розслідування, відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, передбачених у ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_6 може:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, проживає на тимчасово окупованій рф території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя, а тому в разі обрання йому запобіжного заходу, не пов`язаного з позбавленням можливості вільно пересуватись територією країни, може вживати заходів для уникнення кримінальної відповідальності за скоєне шляхом переховування від органів досудового розслідування. Окрім того, відповідно до листа головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 01.12.2023 за вих. № 91-59547/18/23 за результатами проведеної перевірки інформації, що зберігається в базі даних «Відомості про осіб, які перетнули державний кордон України, в`їхали на тимчасово окуповану територію України або виїхали з такої території» (далі - База даних) відомостей щодо перетинання державного кордону України, лінії розмежування з тимчасово окупованою територією України громадянином ОСОБА_6 в період з 08.11.2017 по 01.12.2023 в Базі даних не виявлено, що є достатньою підставою вважати, що ОСОБА_6 переховується на ТОТ Крим, яка окупована державою-агресором - російською федерацією;

3) незаконно впливати на свідків інших підозрюваних за аналогічні правопорушення з метою уникнення від кримінальної відповідальності, оскільки підозрюваний ОСОБА_6 на даний час переховується від органів досудового розслідування та суду на тимчасово окупованій території Автономної Республіки Крим;

4) перешкоджати провадженню іншим чином, у зв`язку із тим, що підозрюваний ОСОБА_6 на даний час переховується від органів досудового розслідування та суду на тимчасово окупованій території Автономної Республіки Крим та приймав участь у діяльності не передбаченого законом збройного формування;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки підозрюваний ОСОБА_6 підтримує тісні зв"язки із особами, які безпосередньо мають відношення до вчинення кримінального правопорушення. Які перевіряються на причетність до інших аналогічних злочинів на тимчасово окупованій території Автономної Республіки Крим.

Вирішуючи клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя у відповідності до ст. 177, 178 КПК України враховує тяжкість покарання за інкриміновані діяння, та вважає наявними підстави для обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для запобігання зазначеним ризикам, відтак клопотання підлягає задоволенню.

При цьому, слідчим суддею не вирішується питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою разом із визначенням розміру застави відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, оскільки відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України лише після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 32, 110, 131, 132, 176-178, 183, 184, 193, 372, 376 КПК України, -

постановив:

клопотання старшого слідчого слідчого управління Головного управління Національної поліції в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі ОСОБА_4 погоджене прокурором відділу прокуратури Автономної Республіки Крим та м. Севастополя ОСОБА_5 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - задовольнити.

Обрати відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Севастополь Автономна Республіка Крим, громадянина України, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1