ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/635/24 Справа № 182/2330/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2024 року м.Кривий Ріг

21 лютого 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

за участю

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження № 0000342 за ч. 1 ст. 115 КК Українивідносно ОСОБА_7 , за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 тапрокурора ОСОБА_8 на вирок Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 листопада 2021 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 листопада 2021 року

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Нікополь, Дніпропетровської області, українця, громадянина України, розлученого, на утриманні малолітніх дітей не має, який не працює, із загально середньою освітою, раніше не судимого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, та призначено покарання у виді 11 років позбавлення волі.

Згідно до вироку суду, 01.02.2020 року приблизно о 01:20 годині в приміщенні кафе «Міленіум», що розташоване за адресою: Дніпропетровська область, м. Нікополь, пр. Трубників, буд. 2а, між ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які перебували в стані алкогольного сп`яніння, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, виникла словесна сварка. В цей час у ОСОБА_9 виник злочинний умисел, спрямований на умисне спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_10 . З метою реалізації свого злочинного умислу ОСОБА_9 зателефонував своєму братові - ОСОБА_11 , якому повідомив, що його образили та попросив брата приїхати до вищевказаного кафе.

01.02.2020 року приблизно о 01:30 годині ОСОБА_11 на своєму автомобілі «Део Сенс», державний номерний знак НОМЕР_1 , приїхав до кафе «Міленіум», де його зустрів ОСОБА_9 . В ході розмови ОСОБА_9 попросив свого брата допомогти йому побити ОСОБА_10 , який його образив, та сказав, що потрібно також поїхати до його товариша - ОСОБА_7 та попросити його також про допомогу в побитті ОСОБА_10 .

ОСОБА_11 погодився допомогти своєму братові та вони поїхали до місця проживання ОСОБА_7 , за адресою: АДРЕСА_1 . Приїхавши до ОСОБА_7 додому, ОСОБА_9 розповів про те, що його образив ОСОБА_10 , та попросив ОСОБА_7 допомогти побити ОСОБА_10 . В цей час у ОСОБА_7 , з мотивів помсти за образу ОСОБА_9 , виник злочинний умисел, спрямований на умисне вбивство ОСОБА_10 .

З метою реалізації свого злочинного умислу ОСОБА_7 взяв із собою кухонний ніж. Про свій злочинний умисел позбавити життя ОСОБА_10 , ОСОБА_7 не повідомив братів Городничих.

01.02.2020 року приблизно о 02:00 годині ОСОБА_7 разом з ОСОБА_9 та ОСОБА_11 , які не перебували в злочинній змові із ОСОБА_7 , направленій на умисне вбивство ОСОБА_10 , на автомобілі «Део Сенс», державний номерний знак НОМЕР_1 , приїхали до кафе «Міленіум», розташованому за адресою: Дніпропетровська область, м. Нікополь, пр. Трубників, буд.2а, де на той час перебував ОСОБА_10 .

Приїхавши в кафе «Міленіум», яке розташоване за адресою: Дніпропетровська область, м. Нікополь, пр. Трубників, буд. 2а, з метою спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_10 , ОСОБА_9 взяв із салону вищевказаного автомобіля металеву трубку, а ОСОБА_11 взяв із салону автомобіля дерев`яну палицю та вони разом із ОСОБА_7 , умисел якого був спрямований на умисне вбивство ОСОБА_10 , направилися до входу в кафе «Міленіум». Двері в кафе їм відчинила бармен закладу ОСОБА_12 .

Реалізуючи свій злочинний умисел 01.02.2020 року приблизно о 02:02 годині ОСОБА_7 , увійшовши до кафе «Міленіум», яке розташоване за адресою: Дніпропетровська область, м. Нікополь, пр. Трубників, буд.2а, де на той час знаходився ОСОБА_10 , діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки у вигляді заподіяння смерті ОСОБА_10 та бажаючи їх настання, з метою умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині дістав з кишені кухонний ніж та тримаючи його у правій руці умисно наніс ОСОБА_10 шість ударів в область грудної клітини, чим заподіяв останньому, тілесні ушкодження, у вигляді: колото-різаного проникаючого поранення грудей з ушкодженням правої легені, перикарду серця, аорти, а саме: колото-різана рана передньої поверхні грудей; колото-різаного проникаючого поранення живота з ушкодженням печінки, а саме: колото-різана рана епігастральної області справа; колото-різане проникаюче торакоабдомінальне поранення з ушкодженням печінки і шлунку, а саме: колота-різана рана епігастральної області живота зліва; колото-різане проникаюче торакоабдомінальне поранення з ушкодженням діафрагми і селезінки, а саме: колото-різана рана на лівій бічній поверхні грудей. Множинні колото-різані проникаючі поранення грудей і живота з множинними ушкодженнями органів грудної і черевної порожнини, стосовно живих осіб, відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя.

Після нанесення тілесних ушкоджень потерпілому, ОСОБА_7 разом із ОСОБА_11 зникли з місця вчинення кримінального правопорушення, а ОСОБА_9 разом з ОСОБА_12 винесли потерпілого ОСОБА_10 з приміщення кафе та залишили його у внутрішньому подвір`ї між будинком АДРЕСА_2 та будинком АДРЕСА_3 , де останній і помер.

Множинні колото-різані проникаючі поранення грудей і живота з множинними ушкодженнями органів грудної і черевної порожнини перебувають у прямому причинному зв`язку з настанням смерті ОСОБА_10 .

На вказаний вирок суду від обвинуваченого ОСОБА_7 надійшла апеляційна скарга, в якій він просить вирок Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 листопада 2021 року скасувати, змінити статус обвинуваченого на підозрюваного, направити усі матеріали прокурору для повторного розслідування, розпочати спочатку судове дослідження в іншому складі суду, допитавши всіх свідків, змінити йому запобіжний захід на домашній арешт. Вважає, що суд І інстанції безпідставно відмовив в об`єднанні кримінальних проваджень щодо нього та ОСОБА_9 , оскільки виділення матеріалів провадження щодо останнього істотним чином вплинуло на повноту досудового розслідування та судового розгляду. Поряд із цим, обвинувачений вважає, що наявні у матеріалах провадження висновки експертиз не підтверджують його вину та суд помилково у вироку дійшов висновку про наявність крові в піднігтьовому вмісті його руки. Звертає увагу, що він не міг залишити своєї крові на речах загиблого, а також в приміщенні кафе, оскільки не мав тілесних ушкоджень, що підтверджується медичним оглядом. Зазначає, що висновки суду І інстанції про наявність його крові на одязі, руках та у піднігтьовому вмісті потерпілого, є суперечливими, оскільки він, ОСОБА_11 , ОСОБА_10 та ОСОБА_12 мають однакову групу крові. При цьому, обвинувачений звертає увагу суду на те, що ОСОБА_9 має іншу групу крові, та її відсутність на одязі та тілі потерпілого вказує на отримання ним тілесних ушкоджень у живіт пізніше, після того як він разом з ОСОБА_12 винесли тіло потерпілого на вулицю. Вважає, що суд не допитав належним чином свідків та не перевірив за яких обставин ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження. Зазначає, що свідки засвідчили, що до падіння потерпілий не повертався до нього спиною, що не суперечить й слідчому експерименту. Звертає увагу, що жоден зі свідків не вказав на наявність в нього дерев`яного предмета або ножа. Вказує, що під час слідчого експерименту він надавав пояснення під психологічним тиском працівників поліції. Зазначає, що суд не переглянув запису з камер відеоспостереження, не звернув увагу на відсутність крові на ножі, не перевірив показань свідка ОСОБА_11 який засвідчив, що не перебував на місці злочину, проте пояснив, що бачив як ОСОБА_9 наносив тілесні ушкодження потерпілому. Вказує, що під час судового розгляду не було перевірено обставин наявності неприязних відносин між ОСОБА_12 та потерпілим, через що ОСОБА_9 заступився за свою співмешканку.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 листопада 2021 року скасувати та ухвалити новий, яким призначити обвинуваченому ОСОБА_7 покарання за ч. 1 ст. 115 КК України у виді 12 років позбавлення волі, а також виключити з формулювання обвинувачення посилання на висновок експертизи № 86 від 28.02.2020 року. Вважає, що суд не надав належної оцінки тим обставинам, що обвинувачений ОСОБА_7 вчинив особливо тяжкий злочин, який спричинив загибель людини, перебуваючи при цьому у стані алкогольного сп`яніння, свою вину не визнав, ОСОБА_7 веде антисоціальний спосіб життя, не має постійного джерела доходу, зловживає алкогольними напоями, міцних соціальних зв`язків не має, що суд також залишив поза своєю увагою, внаслідок чого призначив обвинуваченому занадто м`яке покарання. Поряд із цим, на думку прокурора, суд порушив вимоги ст. 374 КПК України та безпідставно при формулюванні обвинувачення посилався як на доказ на висновок експерта.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 02 червня 2022 року вирок Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 листопада 2021 року залишено без змін.

Постанова Верховного Суду від 22 листопада 2023 року ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 02 червня 2022 року скасовано і призначено новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Потерпілий ОСОБА_13 та його представник адвокат ОСОБА_14 повідомлені належним чином про дату, час та місце розгляду справи, до Дніпровського апеляційного суду в м. Кривий Ріг не з`явились та надали заяву про розгляд справи без їх участі.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 , які підтримали доводи своєї апеляційної скарги та заперечували проти доводів апеляційної скарги прокурора, прокурора ОСОБА_5 , яка підтримала доводи своєї апеляційної скарги та заперечувала проти доводів апеляційної скарги обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження в межах апеляційних скарг та обговоривши її доводи, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з вимогами ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто, його має бути ухвалено компетентним судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Також суд у своєму рішенні повинен навести належні, достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На думку колегії суддів, вказані вимоги судом І інстанції виконанні не в повному обсязі.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою скасування судового рішення є неповнота судового розгляду. Згідно п. 4 ч. 1 ст. 411 цього Кодексу судове рішення вважається таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, якщо висновки суду викладені у судовому рішенні, містять істотні суперечності.

Відповідно до ст. 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Розглядаючи кримінальне провадження, суд першої інстанції в порушення вищевказаних норм кримінального процесуального закону не усунув істотні суперечності в показаннях свідків, обвинуваченого, протоколах слідчих дій та інших доказах, які містяться в матеріалах кримінального провадження.

Так, судом І інстанції не усунені суперечності між показами свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_9 та ОСОБА_12 , оскільки жоден зі свідків не вказав, що в руках ОСОБА_7 був ніж.

Свідок ОСОБА_9 та ОСОБА_11 пояснили, що в день події, у конфлікті що виник між ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_7 та ОСОБА_10 свідок ОСОБА_11 не брав участі у даній події, в той час як свідок ОСОБА_12 стверджувала, що ОСОБА_9 , ОСОБА_11 та ОСОБА_7 разом приймали участь у конфлікті з потерпілим.

Також наявні істотні суперечності стосовно висновку судово-медичної експертизи № 245 від 02 березня 2020 року, відповідно до змісту якого в піднігтьовому вмісті обох рук ОСОБА_7 наявність крові не встановлено, натомість, всупереч зазначеному, суд І інстанції після проведення оцінки даного доказу дійшов до протилежного висновку, не обґрунтовуючи мотиви прийняття такого рішення.

Крім того, поза увагою суду І інстанції залишились і доводи засудженого ОСОБА_7 про застосування до нього незаконних методів ведення досудового розслідування, без проведення належної перевірки таких доводів шляхом офіційного розслідування уповноваженим органом.

Такий підхід у контексті положень ст. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Конвенції), а також усталеної практики Європейського суду з прав людини є неприпустимим.

Так, виходячи зі змісту статті 3 Конвенції, за обставин, коли особа висуває небезпідставну скаргу на жорстоке поводження з нею, а саме застосування недозволених методів під час проведення слідства, у поєднанні із загальним обов`язком держави за статтею 1 Конвенції, слід провести ефективне офіційне розслідування. Це означає, що таке розслідування повинно бути ретельним, а органи влади завжди повинні добросовісно намагатися з`ясувати те, що трапилось, та не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки, а тим більше обґрунтовувати ними свої рішення.

Забезпечення перевірки заяви про застосування недозволених методів шляхом проведення уповноваженим органом офіційного розслідування щодо можливих порушень прав людини, гарантованих статтями 27, 28 Конституції України, є обов`язковим.

Перевірка доводів обвинуваченого ОСОБА_7 щодо незаконних методів ведення слідства має суттєве значення, оскільки саме під час досудового розслідування, а саме під час проведення слідчого експерименту за його участі, він надав визнавальні покази, що саме він із використанням ножа наніс тілесні ушкодження потерпілому, зазначивши механізм нанесення ударів, що на думку обвинуваченого, є єдиним доказом його провини у скоєнні інкримінованого йому злочину, а також суд І інстанції зазначений доказ поклав в основу вироку, а тому формальний підхід до перевірки таких тверджень є неприпустимим.

При новому розгляді суду першої інстанції з урахуванням вимог кримінального процесуального закону необхідно усунути порушення, зазначені в цій ухвалі, повно та всебічно дослідити обставини, які мають істотне значення для кримінального провадження, виключити суперечності та прийняти законне й обґрунтоване рішення.

При новому розгляді справи також необхідно перевірити доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що останній взяв на себе винуватість, оскільки, нібито, хотів допомогти ОСОБА_9 , винуватості чи невинуватості у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення, дослідивши всі наявні докази в їх сукупності.

Також, при новому розгляді справи також необхідно перевірити доводи апеляційної скарги прокурора стосовно необхідності виключення з формулювання обвинувачення посилання на висновок експертизи № 86 від 28.02.2020 року та призначення більш суворого покарання.

Оскільки вирок суду підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції, то обставини, викладені в апеляційних скаргах прокурора та обвинуваченого підлягають ретельній перевірці в суді першої інстанції під час нового розгляду кримінального провадження.

У разі, якщо суд дійде висновку про винуватість обвинуваченого при тих же обставинах та у тому ж обсязі, покарання призначене їм за оскаржуваним вироком, слід вважати таким, що відповідає вимогам ст. ст. 50, 65 КК України.

На думку колегії суддів, посилання на висновок експертизи № 86 від 28.02.2020 року, при встановленні обставин провадження, не є порушенням в розумінні положень ст. 412 КПК України, яке тягне за собою зміну судового рішення.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про необхідність часткового задоволення апеляційних скарг обвинуваченого та прокурора, у зв`язку з допущенням судом істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та з урахуванням загальних засад кримінального провадження, вважає, що вирок суду підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Скасовуючи вирок суду першої інстанції із зазначених вище обставин, колегія суддів відповідно до вимог ст. 178 КПК України, враховуючи дані про особу обвинуваченого, тяжкість покарання, що загрожує останньому у разі доведення його винуватості у вчинені злочину, конкретні обставини кримінального провадження, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, вважає, що виконання обвинуваченим ОСОБА_7 процесуальних обов`язків не можливе при застосуванні більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, а тому слід продовжити відносно обвинуваченого дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 415, 419 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 тапрокурора ОСОБА_8 задовольнити.

Вирок Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 листопада 2021 року відносно ОСОБА_7 скасувати та призначити новий розгляд в суді І інстанції, в іншому складі суддів.

Продовжити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 19 квітня 2024 року включно.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: