СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
ун. № 759/7287/24
пр. № 1-кп/759/1138/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2024 року місто Київ

Святошинський районний суд міста Києва в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

розглянувши обвинувальний акт в порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000343 від 19.03.2024 стосовно:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вишгород Київської області, українця, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До Святошинського районного суду м. Києва у відповідності до вимог ст. ст. 291, 302 КПК України, надійшло вказане кримінальне провадження.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 381 КПК України, після отримання обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку суд у п`ятиденний строк, а у разі затримання особи - у порядку, передбаченому частиною четвертою статті 298-2 цього Кодексу, невідкладно призначає судовий розгляд. Суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта.

До обвинувального акта, зокрема, додано письмову заяву обвинуваченого ОСОБА_2 , складену в присутності його захисника - ОСОБА_3 , щодо визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоди на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження.

Вивчивши в порядку спрощеного провадження обвинувальний акт та додані до нього матеріали досудового розслідування, судом встановлено наступне.

ОСОБА_2 вчинив кримінальні проступки за встановлених досудовим розслідуванням обставин.

Так, ОСОБА_2 у невстановлений дізнанням час та місці, надав невстановленій дізнанням особі власну фотокартку та свої анкетні дані для бланку посвідчення водія серії НОМЕР_1 від 20.10.2023, видане ТСЦ № 8041, чим вчинив пособництво в підробленні документу, який видається установою та надає права, з метою подальшого використання.

ОСОБА_2 06.07.2016 отримав посвідчення водія серії НОМЕР_2 , з категорією «В1», «В», «С1» та «С».

05.01.2019 працівниками Управління патрульної поліції в м. Києві відносно ОСОБА_2 було складено протокол про адміністративне правопорушення за ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. За результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення постановою судді Дніпровського районного суду м. Києва від 06.02.2019 у справі № 755/533/19 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10200 грн., з позбавленням права керування транспортним засобом на строк 1 рік. У зв`язку з чим, ОСОБА_2 , у вересні 2023 не маючи посвідчення водія, яке знаходиться в офіційному обігу на території України, звернувся до невстановленої дізнанням особи з проханням посприяти скорішому отриманню ним вказаного офіційного документу. Коли невстановлена дізнанням особа погодилась допомогти ОСОБА_2 то останній, з метою виконання свого протиправного умислу, в невстановлені дізнанням час та місці, надав вказаній невстановленій дізнанням особі свої анкетні дані для виготовлення бланку посвідчення водія, чим вчинив пособництво в підробленні документа, який видається установою та надає права.

Після цього, невстановлена особа, перебуваючи в невстановленому місці, в невстановлений час, виготовила підроблене посвідчення водія серії НОМЕР_1 від 20.10.2023, видане НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Таким чином, ОСОБА_2 достовірно знаючи, що він не проходив установленого законом порядку отримання посвідчення водія, яке відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 8 травня 1994 року № 340 (зі змінами) «Про затвердження Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами», видається установою, яка має право видавати такі документи, і яке відповідно до п.п. 2.1 а) та 2.4 Правил дорожнього руху України (які діють з 01.01.2002 року зі змінами) водій повинен мати при собі та пред`явити для перевірки на вимогу поліцейського, залишив дане посвідчення в себе, та в подальшому почав його використовувати для можливості керувати транспортними засобами.

Відповідно до висновку судово-технічної експертизи документів № CЕ-19/111-24/17933-ДД від 20.03.2024 бланк посвідчення водія з серійним номером НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_2 , не відповідає аналогічним бланкам документів, що перебувають в офіційному обігу на території України.

Відповідно до листа ГСЦ МВС України в Єдиному державному реєстрі МВС інформація щодо видачі посвідчення водія серії НОМЕР_1 було видано 02.03.2023, ТСЦ № 6841 РСЦ ГСЦ МВС в Хмельницькій області на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В подальшому ОСОБА_2 маючи прямий умисел на використання завідомого підробленого документа, з метою отримання права керувати транспортними засобами, зберігав підроблене посвідчення водія серії НОМЕР_1 від 20.10.2023 року, нібито на його ім`я.

При цьому, ОСОБА_2 18.03.2024 приблизно о 13:40, керуючи автомобілем марки «Renault Laguna», реєстраційний номер НОМЕР_4 , по АДРЕСА_4 , в порядку ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» був зупинений поліцейським. Далі ОСОБА_2 на законну вимогу працівників поліції надати документи, достовірно знаючи, що посвідчення водія серії НОМЕР_1 від 20.10.2023, ніби видане на його ім`я, є підробленим, використав його, пред`явивши працівникам поліції та був викритий останніми. В подальшому вказане посвідчення водія було вилучено працівниками поліції.

Дослідивши всі обставини кримінального провадження суд вважає доведеним, що ОСОБА_2 вчинив:

- кримінальний проступок, передбачений ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України, а саме: пособництво у підроблені посвідчення, яке видається установою, та надає права, з метою його використання;

- кримінальний проступок, передбачений ч. 4 ст. 358 КК України, а саме: використання завідомо підробленого документа.

Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_2 суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які згідно зі ст. 12 КК України є кримінальними проступками; ставлення ОСОБА_2 до вчиненого, яке полягає у визнанні винуватості; дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він має середню освіту, офіційно не працює, раніше не судимий, згідно довідок КНП «Ірпінська центральна міська лікарня» за медичною допомогою до лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не звертався, а також обставини, які пом`якшують та обтяжують його покарання.

Так, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_2 є щире каяття.

Відповідно до ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_2 судом не встановлено.

За сукупності вище наведених обставин, враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає за необхідне, з урахуванням заяви обвинуваченого щодо призначення покарання, призначити обвинуваченому ОСОБА_2 покарання за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358; ч. 4 ст. 358 КК України із застосуванням ст. 70 КК України у вигляді штрафу, визначивши остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Таке покарання, на переконання суду, є справедливим і достатнім для виправлення обвинуваченого, попередження вчинення ним кримінальних правопорушень та відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

Питання про речові докази слід вирішити у відповідності до ч. 9 ст. 100 КПК України.

Також суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого ОСОБА_2 судові витрати за проведення експертизи у розмірі 1 893,20 грн., що підтверджується довідкою про витрати на проведення експертизи.

Керуючись ч. 9 ст. 100, ст. 369-371, 373, 374, 376, 381-382 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_2 визнати винуватим у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України та призначити йому покарання за:

- ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України - у виді штрафу у розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8 500,00 грн.;

- ч. 4 ст. 358 КК України - у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 грн.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних проступків, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_2 остаточне покарання у виді штрафу у розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8 500,00 грн. (вісім тисяч п`ятсот гривень 00 копійок).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави витрати за проведення експертизи у розмірі 1 893,20 грн. (одна тисяча вісімсот дев`яносто три гривні 20 копійок).

Речовий доказ: посвідчення водія серії НОМЕР_1 від 20.10.2023, видане ТСЦ № 8041 на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Святошинський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.

На підставі ч. 1 ст. 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому ст. ст. 381 та 382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1