"11" липня 2024 р. Справа № 363/1458/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2024 року м. Вишгород

Вишгородський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ;

при секретарі ОСОБА_2 ;

за участю прокурора ОСОБА_3 ;

обвинуваченого ОСОБА_4 ;

захисника ОСОБА_5 ;

потерпілої ОСОБА_6 ;

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Вишгород обвинувальний акт у кримінальному провадженні за № 0000120, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.02.2024 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Вишгородського районного суду перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000120 від 03 лютого 2024 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Згідно з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями головуючим суддею по справі визначено суддю ОСОБА_1 .

Ухвалою суду від 25.03.2024 року було призначено підготовче судове засідання в межах даного кримінального провадження.

Ухвалою суду від 03.04.2024 року обвинувальний акт призначено до судового розгляду у відкритому судовому засіданні.

Ухвалою суду від 29.05.2024 року строк дії запобіжного заходу у виді нічного домашнього арешту, обраного відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , було продовжено по 28.07.2024 року.

Під час судового розгляду 11.07.2024 року прокурором подано клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту відносно обвинуваченого ОСОБА_4 .

Клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту було мотивовано наявністю обґрунтованого обвинувачення у вчиненні обвинуваченим ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, а також продовженням існування ризиків того, що обвинувачений ОСОБА_4 може вчинити дії, які передбачені п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, тобто буде переховуватися від суду; вчинить інше кримінальне правопорушення чи продовжить вчиняти кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту підтримав та просив задовольнити, зазначивши, що на сьогоднішній день не перестали існувати ризики, передбачені п.1 та п.5 ст. 177 КПК України. Прокурор ОСОБА_3 додав, що в поданому клопотанні про продовження строку дії запобіжного заходу міститься помилка, оскільки в прохальній частині клопотання зазначено про продовження строку дії цілодобового домашнього арешту. У зв`язку з цим прокурор ОСОБА_3 просив вважати правильним клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у виді нічного домашнього арешту з забороною обвинуваченому залишати визначене місце проживання у нічний період доби.

При вирішенні питання наявності ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, прокурором було підтверджено, що обвинувачений ОСОБА_4 є військовослужбовцем, на даний момент часу проходить військову службу та протягом всієї доби перебуває на території військової частини. Адреса, залишати яку протягом нічного часу було заборонено обвинуваченому ОСОБА_4 , є адресою військової частини, де обвинувачений проходить військову службу і на даний момент часу.

В аспекті наявності ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, прокурором було вказано, що обвинувачений ОСОБА_4 надалі продовжує здійснення керування транспортними засобами. У зв`язку з цим, не будучи ізольованим від суспільства, обвинувачений ОСОБА_4 може вчинити тотожне або інше кримінальне правопорушення.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_5 висловили заперечення проти задоволення клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту. В обґрунтування своїх заперечень стороною захисту було зазначено, що ризики, передбачені п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та вказані прокурором як підстава для продовження запобіжного заходу, є надуманими, абстрактними, не доведені жодними доказами, не мають реального відображення. Обвинувачений ОСОБА_4 протягом всього кримінального провадження з`являвся за викликом до слідчого, прокурора, надавав показання, жодним чином не перешкоджав досудовому розслідуванню, брав участь в інших процесуальних діях. Протягом досудового розслідування обвинувачений ОСОБА_4 не вдавався до жодної протиправної процесуальної поведінки, не впливав на потерпілу чи свідків.

Крім того, стороною захисту зазначено, що застосування відносно обвинуваченого запобіжного заходу у виді нічного домашнього арешту створює для ОСОБА_4 незручності, пов`язані з постійними перевірками працівниками поліції перебування обвинуваченого за вказаним місцем проживання.

На підставі вищевикладеного стороною захисту, не заперечуючи наявність підстав для застосування запобіжного заходу, зазначено про відсутність підстав для продовження строку запобіжного заходу у виді домашнього арешту і можливість застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання.

Потерпіла ОСОБА_6 при вирішенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді домашнього арешту зазначила, що не заперечує проти застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання.

Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши матеріали поданого прокурором клопотання, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Отже, під час судового розгляду суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, скасувати обвинуваченому запобіжний захід або продовжити строк запобіжного заходу, що був обраний обвинуваченому. Розгляд зазначеного клопотання здійснюється з урахуванням загальних положень щодо розгляду та вирішення питання про обрання та продовження запобіжного заходу.

Відповідно до ч. 1 ст. 176 КПК України запобіжні заходи є одним з різновидів заходів забезпечення кримінального провадження, що мають особливий порядок застосування в силу своїх негативних наслідків щодо сфери особистих прав та свобод підозрюваного чи обвинуваченого, яких вони можуть зазнати у разі застосування до них запобіжного заходу.

Порядок застосування запобіжних заходів визначається у ст. 194 КПК України, у ч. 1 якої зазначається, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Отже, ухвалення судом рішення про застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного чи обвинуваченого є належним правовим результатом розгляду та вирішення відповідного клопотання тоді і лише тоді, коли судом на основі наданих доказів буде встановлено відповідну сукупність умов, а саме існування обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один ризик, що передбачений у ст. 177 КПК України, а також неможливість або недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Не виконання хоча б однієї з вищезазначених умов призводить до іншого правового результату, ніж застосування запобіжного заходу у відповідності до заявленого клопотання.

На додаток до цього чинне кримінальне процесуальне законодавство визначає можливість та процедуру продовження строку обраного запобіжного заходу.

Так, відповідно до положень ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку запобіжного заходу має відповідати загальним вимогам, встановленим у ст. 184 КПК України щодо клопотання про обрання запобіжного заходу. Разом з тим з метою унеможливлення непропорційного втручання у право обвинуваченого на свободу та особисту недоторканість клопотання про продовження строку запобіжного заходу, у тому числі тримання під вартою, має також містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Відповідно до ч. 5 ст. 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Відповідно до ч. 6 ст. 181 КПК України встановлюється, що продовження строку дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту здійснюється у порядку, визначеному ст. 199 КПК України.

Отже, для задоволення клопотання про продовження строку запобіжного заходу, у тому числі домашнього арешту, суду необхідно встановити не тільки стандарту сукупність умов, наявність якої є необхідною для обрання запобіжного заходу, але і встановити той факт, що ризики, які стали причиною для застосування запобіжного заходу, продовжують існувати або з`явилися нові ризики, передбачені у ст. 177 КПК України.

Судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 08.02.2024 року у справі № 761/4836/24 відносно обвинуваченого ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту шляхом заборони ОСОБА_4 залишати місце свого перебування за адресою: АДРЕСА_1 у період часу з 20 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. наступної доби.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 03.04.2024 року строк дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту було продовжено до 02.06.2024 року.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 29.05.2024 року строк дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту продовжено по 28.07.2024 року.

Суд звертає увагу, що питання наявності обґрунтованого обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, було предметом розгляду в ухвалі суду від 03.04.2024 року та від 29.05.2024 року. В ухвалах суду від 03.04.2024 року та від 29.05.2024 року судом було констатовано наявність обґрунтованого обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні вказаного правопорушення. З того моменту в межах кримінального провадження проводиться судовий розгляд, під час якого було безпосередньо досліджено докази, надані стороною обвинувачення на підтвердження винуватості ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. За результатами дослідження відповідних доказів судом не встановлено жодних обставин і фактів, які б викликали сумнів в обґрунтованості висунутого обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Як у підготовчому судовому засіданні, так і під час судового розгляду ані стороною захисту, ані стороною обвинувачення не заперечувалося наявність обґрунтованого обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. На додаток до цього, обвинувачений ОСОБА_4 підтвердив, що визнає вину у вчиненому правопорушенні, щиро кається, обставин і фактів вчиненого правопорушення не заперечує.

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку про наявність правової підстави для продовження строку запобіжного заходу у виді домашнього арешту, а саме наявність обґрунтованого обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення.

Щодо продовження існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, то судом встановлено, що у судовому засіданні прокурором було зазначено про наявність ризику вчинення ОСОБА_4 дій, які передбачені п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

В аспекті цього суд звертає увагу, що ризики, зазначені прокурором як підстава для продовження строку запобіжного заходу, повинні знайти не тільки своє реальне відображення та об`єктивування в певних обставинах і фактах, зокрема, поведінці підозрюваного, обвинуваченого, але і повинні бути підтверджені відповідними доказами.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.

З урахуванням висновків суду, викладених в ухвалі від 03.04.2024 року та від 29.05.2024 року, суд звертає увагу, що обвинувачений ОСОБА_4 є військовослужбовцем, на даний момент часу проходить військову службу і продовжує знаходитися на території військової частини, тобто в межах юрисдикції суду, лише в силу дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту. Припинення дії запобіжного заходу може мати наслідком відправлення обвинуваченого ОСОБА_4 у бойове відрядження для виконання бойового завдання на невизначений час, що непоправно позначиться як на завданнях кримінального провадження, так і на його строках, призведе до вимушених зупинень провадження.

Будь-яких інших обставин та фактів, які б давали можливість прийти до протилежних висновків, судом не встановлено, а учасниками судового провадження не доведено.

Вищезазначені обставини суд вважає достатніми для констатації доведеності ризику того, що обвинувачений ОСОБА_4 може вчинити дії, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Суд звертає увагу, що питання наявності ризиків, передбачених п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, було предметом розгляду суду в ухвалі від 03.04.2024 року та від 29.05.2024 року, де існування вказаних ризиків було визнано недоведеним та необґрунтованим. Будь-яких інших обставин, що давали б можливості дійти до протилежного висновку, судом не встановлено, а стороною обвинувачення не доведено. Вищевикладені обставини суд вважає достатніми для констатації того, що ризик вчинення обвинуваченим ОСОБА_4 дій, передбачених п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України,є недоведеним.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає доведеним продовження існування ризиків того, що обвинувачений ОСОБА_4 може вчинити дії, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Вирішуючи питання про справедливість та пропорційність виду запобіжного заходу, суд враховує положення ч. 3 ст. 176 КПК України, відповідно до якого домашній арешт не є найтяжчим видом запобіжного заходу. Крім того, судом враховується, що клопотання прокурора стосується продовження строку застосування домашнього арешту лише протягом нічого часу доби, що менш негативно позначиться на правах, свободах та законних інтересах обвинуваченого, у тому числі в силу дії комендантської години на території України.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Судом також враховано, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі. Таким чином, наявні правові підстави для застосування вказаного запобіжного заходу.

На підставі вищевикладеного, враховуючи дані про особу обвинуваченого, а також наявність обґрунтованої підозри у вчиненні тяжкого злочину, з огляду на фактичні обставини за яких обвинуваченому інкримінується його вчинення, його підвищену суспільну небезпечність, суд доходить до висновку про неможливість застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, оскільки жоден інший запобіжний захід, крім домашнього арешту, не зможе забезпечити достатньо ефективний стримуючий характер по відношенню до ризиків, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

З огляду на це, зважаючи на обставини вчинення кримінального правопорушення та дані про особу обвинуваченого, суд вважає допустимим продовження строку домашнього арешту обвинуваченому ОСОБА_4 . Отже, клопотання прокурора підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 196 КПК України в ухвалі про застосування запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, зазначаються конкретні обов`язки, передбачені частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу, що покладаються на підозрюваного, обвинуваченого, та у випадках, встановлених цим Кодексом, строк, на який їх покладено.

Відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків.

На підставі вищевикладеного, суд вважає за необхідне покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 такі обов`язки: прибувати до суду у межах даного кримінального провадження за кожною вимогою; не відлучатися за межі Київської області без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця перебування та/або місця роботи.

На підставі ч. 3 ст. 331 КПК України строк дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту слід продовжити на 2 місяці.

Відповідно до ч. 3 ст. 196 КПК України адресою, залишати яку в період з 20 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. забороняється ОСОБА_4 , визначити: АДРЕСА_1 .

Керуючись статтями 176-178, 181, 184, 193, 194, 196-197, 199, 331, 376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора Дарницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_7 про продовження строку дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту задовольнити.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заборонивши ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишати місце перебування за адресою: АДРЕСА_1 , у період часу з 20 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. наступної доби.

Строк дії ухвали про продовження запобіжного заходу у виді домашнього арешту відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановити тривалістю в 2 місяці, тобто з 11.07.2024 року по 10.09.2024 року включно.

На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

- прибувати до суду у межах даного кримінального провадження за кожною вимогою;

- не відлучатися за межі Київської області без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця перебування та/або місця роботи.

Контроль за виконанням ухвали покласти на орган Національної поліції за місцем перебування обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в його житло, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього обов`язків.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали проголошено 15.07.2024 року о 12 годині 30 хвилин.

Головуючий суддя ОСОБА_1