Справа № 308/3021/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 квітня 2024 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді, клопотання прокурора Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні відомості щодо якого внесено до ЄРДР за №0000559 від 16.02.2024 року за кваліфікацією кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.186 КК України, про арешт майна,-

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із даним клопотанням, яке обґрунтовує тим, що Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався та діє по теперішній час.

16.02.2024 о 20:41 годині, ОСОБА_5 , слідував по вул. Бєлінського, в м. Ужгород, неподалік від буд. 15 спільно з потерпілим ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 де в ході спілкування, ОСОБА_5 побачив у потерпілого при собі гаманець та мобільний телефон.

В цей момент у ОСОБА_5 виник раптовий протиправний корисливий мотив, направлений на відкрите викрадення вказаних речей з метою особистого збагачення.

В подальшому, 16.02.2024 року о 20:41 год., реалізовуючи свій злочинний умисел та корисливий мотив, направлений на відкрите викрадення чужого майна ОСОБА_5 відкрито, повторно викрав з кишень його одягу гаманець (який матеріальної цінності для потерпілого не становить), всередині якого знаходились грошові кошти в сумі 5 000 гривень, 2 000 Євро, що станом на 16.02.2024 року за курсом Національного банку України становить 81 543 гривні 06 копійок, банківська картка АТ КБ «Приват Банк» НОМЕР_1 , банківська картка АТ КБ «Приват Банк» НОМЕР_2 , дві банківські картки банку АТ «ПУМБ», банківська картка банку АТ «Райффайзен Банк», паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , № НОМЕР_3 , посвідчення водія на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 серії НОМЕР_4 , зв`язку ключів від транспортного засобу «Mercedes» (який матеріальної цінності для потерпілого не становить) та мобільний телефон марки «Хіаоmі Redmi Note 8Т».

Після цього, із викраденим майном ОСОБА_5 покинув місце події, маючи реальну можливість розпорядитись ним та тим самим заподіяв потерпілому ОСОБА_6 матеріального збитку.

В межах розслідування даного кримінального провадження, 17.02.2024 року в порядку ст. 233 ч. 3 КК України з метою врятування, було проведено огляд автомоіля "Hundai i 10" р.н.з. НОМЕР_5 та особистих речей ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 в ході чого виявлено та вилучено : мобільний телефон марки «Xiaomi REDMI 10», IMEI 1 НОМЕР_6 IMEI НОМЕР_7 , автомобіль "Hundai i 10" р.н.з. НОМЕР_5 .

Вказане вище виявлене та вилучене майно визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні так як вони могли зберегти на собі сліди вчинення кримінального правопорушення і з ними в подальшому будуть проводитись слідчі дії, тому з метою їх збереження слідчий у клопотанні просить накласти на них арешт.

Прокурор та власник майна у судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду клопотання.

У відповідності до ч. 1 ст. 172 КПК України неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Зважаючи на неявку в судове засідання осіб, які беруть участь у розгляді клопотання, фіксування за допомогою технічних засобів, відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, не здійснювалося.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Слідчим суддею встановлено, що органом досудового розслідування Ужгородським РУП ГУПН в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування кримінального правопорушення, відомості про яке 16.02.2024 року внесені до ЄРДР за № 0000559, за ч. 4 ст. 186 КК України, в ході якого досліджуються обставини відкритого викрадення чужого майна, вчиненого в умовах воєнного стану.

26.02.2024 року згідно ухвали слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду надано стороні кримінального провадження старшому слідчому слідчого відділу Ужгородського РУП ОСОБА_8 , дозвіл на проведення обшуку автомобіля марки " Hundai i 10" д.н.з. НОМЕР_5 , який на праві приватної власності належить ОСОБА_9 , огляд якого фактично проведено 17.02.2024 року.

За даними протоколу огляду місця події від 17.02.2024 року слідує, що в ході такого було виявлено та вилучено мобільний телефон марки «Хіаоmі Redmi 10» ІМЕІ 1 - НОМЕР_6 ІМЕІ 2- НОМЕР_8 ; автомобіль «Hundai і 10» р.н. НОМЕР_5 .

Згідно копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_9 , власником даного транспортного засобу є ОСОБА_9 .

Постановою слідчого ОСОБА_10 від 17.02.2024 року вилучене майно визнане речовим доказом у даному кримінальному провадженні.

Як слідує зі змісту п. 10 ч. 3 ст. 214, ч. 1 ст. 223 КПК України слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні та проводяться лише після внесення відомостей щодо кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань (крім огляду місця події у невідкладних випадках).

З положень ст. 237 КПК України слідує, що огляд проводиться з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 233 КПК України ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою, інакше як лише за добровільною згодою особи, яка ними володіє, або на підставі ухвали слідчого судді, крім випадків, установлених частиною третьою цієї статті.

Згідно ч. 1 ст. 100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160 - 166, 170 - 174 цього Кодексу.

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

За змістом ч.1 ст.170 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов),чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно ч.10 ст.170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Частиною 11 ст.170 КПК України визначено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першоїстатті 170 цього Кодексу(ч. 1ст. 173 КПК України).

Зважаючи на викладене, слідчий суддя вважає, що в задоволенні клопотання слідчого в частині накладення арешту на транспортний засіб автомобіль "Hundai i 10" р.н.з. НОМЕР_5 слід відмовити, оскільки, слідчим жодними доказами не доведена необхідність накладення такого арешту на вказаний тимчасово вилучений автомобіль , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_9 , належить ОСОБА_9 , та перебуває в користуванні згідно довіреності від 03.08.2021року у ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 а також не доведено наявність ризиків, щодо можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Слідчий суддя також звертає увагу на те, що арешт вказаного майна може призвести до обмеження права власності особи, в якої він перебуває у користуванні ОСОБА_11 та був вилучений, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб, та приймаючи до уваги практику Європейського суду з прав людини та положення ст. 1 Протоколу №1 до Конвенції, яка проголошує, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права, при цьому позбавлення цього права відбувається в суворому додержанні як національного, так і міжнародного законів, щоб не призводити до свавілля з боку правоохоронних органів на втручання в право власності, тому, слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає до задоволення частково.

Відповідно до ч.3ст.173 КПК України відмова у задоволенні клопотання або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі всього тимчасово вилученого майна.

Керуючись ст.ст.170-173,372,395 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні відомості щодо якого внесено до ЄРДР за №0000559 від 16.02.2024 року за кваліфікацією кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.186 КК України, про арешт майна - задовольнити частково .

Накласти арешт на вилучені речі 17.02.2024 року в ході проведення огляду за адресою : м.Ужгород вул.Феденця 30 а саме : мобільний телефон марки «Xiaomi REDMI 10», IMEI НОМЕР_10 IMEI 2-66995/01 , який упаковано до спец. пакету НПУ.

У решті вимог клопотання - відмовити.

Роз`яснити, що у відповідності до ч.1 ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що ухвала слідчого судді не набрала законної сили.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Копію ухвали вручити слідчому, а іншим учасникам направити не пізніше наступного робочого дня після її постановлення.

Слідчий суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1