Справа № 132/277/24
Провадження №1-кп/132/212/24
Вирок

Іменем України

06 червня 2024 року місто КАЛИНІВКА

КАЛИНІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Калинівка Вінницької області, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000109 від 18 грудня 2023 року, за обвинувальним актом, складеним у відношенні:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Калинівка Калинівського району Вінницької області, українця, громадянина України, із базовою загальною середньою освітою, неодруженого, військовослужбовця, старшого розвідника далекомірника відділення управління батареї зенітної ракетно-артилерійської батареї військової частини НОМЕР_1 , не судимого в силу статті 89 КК України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

який обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України,

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_7 будучи солдатом та проходячи військову службу у військовій частині НОМЕР_2 , у порушення вимог статей 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статті 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, статті 19 Конституції України, статей 2, 16 Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, в квітні 2023 року (більш точної дати та часу органом досудового розслідування не встановлено), розуміючи та знаючи вимоги чинного законодавства, уникаючи проходження медичного огляду в порядку, встановленому МОЗ України, підготовки відповідно до планів і програм, складення теоретичного, на знання діючих Правил дорожнього руху України і практичного, на перевірку навичок керування транспортним засобом, іспитів в уповноважених підрозділах територіальних органів з надання сервісних послуг МВС територіальних сервісних центрах МВС, замовив та придбав у невстановленої особи підроблене посвідчення водія серії НОМЕР_3 , з зазначенням анкетних даних та зображення останнього, яке надавало б йому право керувати транспортними засобами категорії «В», для подальшого використання у власних цілях. 18.12.2023 року о 17год.15хв., солдат ОСОБА_7 керуючи легковим автомобілем марки (моделі) «ВАЗ 21063», номерний знак « НОМЕР_4 », та рухаючись по автодорозі на вулиці Центральній в селі Черепашинці Хмільницького району Вінницької області, у відповідності до статті 35 Закону України «Про Національну поліцію», був зупинений працівниками сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 1 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області, за порушення підпункту «Б» пункту 31.6 Правил дорожнього руху. На вимогу працівників поліції пред`явити документ, який посвідчує право керування транспортним засобом, солдат ОСОБА_7 з метою введення в оману працівників поліції щодо наявності у нього права керування транспортним засобом, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, пред`явив, тим самим використав, підроблене посвідчення водія серії НОМЕР_3 , видане 20.04.2023 року ТСЦ 0541 на його ім`я, з правом керування транспортними засобами категорії «В», бланк якого згідно висновку експерта № 8255/23-21 від 25.01.2024 року, не відповідає встановленим зразкам аналогічних документів, які перебувають в офіційному обігу на території України.

Обвинувачений ОСОБА_7 в судовому засіданні при розгляді вказаної справи, свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю, підтвердивши, що в квітні 2023 року у невідомої особи замовив виготовлення підробленого посвідчення водія, з метою використання його у власних цілях. Отримавши на замовлення бланк посвідчення водія серії НОМЕР_3 , виданого 20.04.2023 року ТСЦ 0541 на його ім`я, з правом керування транспортними засобами категорії «В», він розпочав його використовувати. Керуючи 18.12.2023 року о 17год.15хв. автомобілем марки (моделі) «ВАЗ 21063», державний номерний знак « НОМЕР_4 », та рухаючись по автодорозі на вулиці Центральній в селі Черепашинці, він був зупинений працівниками поліції, які запропоновали йому пред`явити документ, який посвідчує право керування даним транспортним засобом. На дану вимогу, він надав підроблене посвідчення водія, яке було вилучене працівниками поліції.

Враховуючи те, що обвинувачений не оспорював фактичні обставини справи і судом було встановлено, що він правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності його позиції, заслухавши думку учасників судового розгляду та роз`яснивши їм положення ч.3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Оцінюючи викладене, суд приходить до висновку, що винність ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведені повністю, а його дії за ч.4 ст.358 КК України, а саме використання завідомо підробленого документа, правильно кваліфіковані органами досудового слідства.

Положення частини 2 статті 50 КК України встановлюють, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання суди мають керуватися принципами призначення покарання, до яких належать, у тому числі, принцип індивідуалізації та принцип справедливості покарання.

Відповідно до змісту статті 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації це покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, що його пом`якшують та обтяжують.

Згідно пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержуватися вимог статті 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Прокурор ОСОБА_8 у своїй промові, під час виступу у судових дебатах, просив визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України, та призначити йому покарання у вигляді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850грн.00коп.

За роз`ясненнями, викладеними у пункті 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (стаття 12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо). Досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують і обтяжують його покарання.

Обвинувачений ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, яке відповідно до вимог статті 12 КК України за класифікацією відноситься до кримінального проступку.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження № 0000109 від 18 грудня 2023 року, ОСОБА_7 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в місті Калинівка Калинівського району Вінницької області, є громадянином України, має базову загальну середню освіту, неодружений, військовослужбовець, старший розвідник далекомірник відділення управління батареї зенітної ракетно-артилерійської батареї військової частини НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно відомостей персонально-довідкового обліку, отриманих з Єдиної інформаційної системи Міністерства внутрішніх справ України про притягнення осіб до кримінальної відповідальності, відсутність (наявність) судимості або обмежень, передбачених кримінально-процесуальним законодавством України від 19.12.2023 року, ОСОБА_7 не судимий в силу статті 89 КК України.

За довідкою-характеристикою, виданою 11.10.2023 року виконавчим комітетом Калинівської міської ради Вінницької області, та службовою характеристикою, виданою 26.01.2024 року заступником командира зенітної ракетно-артилерійської батареї з морально-психологічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 старшим лейтенантом ОСОБА_9 , ОСОБА_7 характеризується з позитивної сторони.

Як слідує з медичної характеристики, виданої начальником медичної служби начальником медичного пункту військової частини НОМЕР_1 майором медичної служби ОСОБА_10 , та консультативних висновків спеціалістів, виданих 27.09.2023 року Комунальним підприємством «Калинівська центральна районна лікарня» Калинівської міської ради, ОСОБА_7 має задовільний стан здоров`я, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває.

Органом досудового розслідування в обвинувальному акті зазначено, що обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_7 , що передбачені статтею 66 КК України, є щире каяття; активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Статтею 66 КК України визначено, що при призначенні покарання обставинами, які його пом`якшують, визнаються: 1) з`явлення із зізнанням, щире каяття або активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення; 2) добровільне відшкодування завданого збитку або усунення заподіяної шкоди; 2-1) надання медичної або іншої допомоги потерпілому безпосередньо після вчинення кримінального правопорушення; 3) вчинення кримінального правопорушення неповнолітнім; 4) вчинення кримінального правопорушення жінкою в стані вагітності; 5) вчинення кримінального правопорушення внаслідок збігу тяжких особистих, сімейних чи інших обставин; 6) вчинення кримінального правопорушення під впливом погрози, примусу або через матеріальну, службову чи іншу залежність; 7) вчинення кримінального правопорушення під впливом сильного душевного хвилювання, викликаного жорстоким поводженням, або таким, що принижує честь і гідність особи, а також за наявності системного характеру такого поводження з боку потерпілого; 8) вчинення кримінального правопорушення з перевищенням меж крайньої необхідності; 9) виконання спеціального завдання з попередження чи розкриття злочинної діяльності організованої групи чи злочинної організації, поєднане з вчиненням кримінального правопорушення у випадках, передбачених цим Кодексом. При призначенні покарання суд може визнати такими, що його пом`якшують, і інші обставини, не зазначені в частині першій цієї статті.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 25.07.2019 року у справі № 156/98/18 (провадження № 51-9408км18), наведений у статті 66 КК України перелік не є вичерпним. При призначенні покарання суд може визнати такими, що його пом`якшують, й інші обставини, не зазначені у цій статті. Ними, зокрема, можуть бути: вчинення злочину вперше; визнання вини особою, що вчинила злочин; молодий вік цієї особи; позитивна характеристика за місцем праці; навчання чи проживання; стан її здоров`я; наявність малолітніх дітей чи інших осіб на її утриманні та інше.

За рекомендаціями, викладеними в пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», виходячи з того, що встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного його призначення, судам необхідно всебічно досліджувати матеріали справи щодо наявності таких обставин і наводити у вироку мотиви прийнятого рішення. При цьому таке рішення має бути повністю самостійним і не ставитись у залежність від наведених в обвинувальному висновку обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання. Суди, зокрема, можуть не визнати окремі з них такими, що пом`якшують чи обтяжують покарання, а також визнати такими обставинами ті, які не зазначено в обвинувальному висновку.

Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 роз`яснено, що визнання обставини такою, що пом`якшує покарання, має бути вмотивоване у вироку.

З урахуванням вищезазначених вимог закону та роз`яснень щодо застосування його норм, суд ретельно дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку про можливість визнання обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_7 : визнання вини; щире каяття; активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення; позитивне характеризування за місцем проживання та несення служби.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_7 , що визначені статтею 67 КК України, органом досудового розслідування та судом не встановлено.

Частина 4 статті 358 КК України визначає, що використання завідомо підробленого документа - карається штрафом до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до двох років.

З урахуванням ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеру діяння, обстановки, способу, місця, часу його вчинення, наявності пом`якшуючих обставин, особи обвинуваченого, суд погоджується з позицією прокурора та вважає, що ОСОБА_7 необхідно визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850грн00коп.

Дане покарання на думку суду, відповідатиме вимогам кримінального та кримінального процесуального законодавства України, є відповідним вчиненим кримінальним правопорушенням, а також за своїм видом та розміром - необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчиненню нових кримінальних правопорушень як ним, так і іншими особами.

Згідно частини 9 статті 100 КПК України, питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили.

Речовий доказ, вилучений в ході розслідування кримінального провадження, а саме посвідчення водія серії НОМЕР_3 , видане 20.04.2023 року ТСЦ 0541 на ім`я ОСОБА_7 , яке згідно постанови начальника СД відділення поліції № 1 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області майора поліції ОСОБА_11 від 19.12.2023 року, визначено зберігати при матеріалах кримінального провадження, після набуття вироком законної сили, необхідно залишити в матеріалах даного кримінального провадження.

Відповідно до вимог частини 4 статті 174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Як вбачається з матеріалів даного кримінального провадження, на вилучене в ході досудового розслідування кримінального провадження посвідчення водія серії НОМЕР_3 , видане 20.04.2023 року ТСЦ 0541 на ім`я ОСОБА_7 , на підставі ухвали слідчого судді Калинівського районного суду Вінницької області ОСОБА_12 від 21.12.2023 року у справі №132/3908/23, був накладений арешт.

З урахуванням вимог процесуального закону, та беручи до уваги, що в застосуванні цього заходу забезпечення кримінального провадження відпала потреба, суд вважає за необхідне скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Калинівського районного суду Вінницької області ОСОБА_12 від 21.12.2023 року у справі № 132/3908/23.

Відповідно до частини 2 статті 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Згідно з пункту 2 частини 4 статті 374 КПК України, у разі визнання особи винуватою, у резолютивній частині вироку зазначається рішення про відшкодування процесуальних витрат.

За роз`ясненнями пункту 11 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 07.07.1995 року «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину та судових витрат», у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Витрати на залучення експерта згідно висновку судово-технічної експертизи №8255/23-21 від 25.01.2024 року, у розмірі 3407грн.76коп., підлягають стягненню з ОСОБА_7 на користь держави.

Заходи забезпечення кримінального провадження відносно обвинуваченого в ході досудового розслідування та судового розгляду не застосовувались.

Керуючись ст.ст. 349, 368, 370, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850грн.00коп.

Речовий доказ, вилучений в ході розслідування кримінального провадження, а саме посвідчення водія серії НОМЕР_3 , видане 20.04.2023 року ТСЦ 0541 на ім`я ОСОБА_7 , яке згідно постанови начальника СД відділення поліції № 1 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області майора поліції ОСОБА_11 від 19.12.2023 року, визначено зберігати при матеріалах кримінального провадження, після набуття вироком законної сили, залишити в матеріалах даного кримінального провадження.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Калинівського районного суду Вінницької області ОСОБА_12 від 21.12.2023 року у справі № 132/3908/23, на посвідчення водія серії НОМЕР_3 , видане 20.04.2023 року ТСЦ 0541 на ім`я ОСОБА_7 - скасувати.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта згідно висновку судово-технічної експертизи № 8255/23-21 від 25.01.2024 року, у розмірі 3407грн.76коп.

Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

З підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час розгляду і дослідження яких було визначено судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України, вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений в апеляційному порядку.

Копію цього вироку негайно після його проголошення вручити під розписку засудженому та прокурору.

Суддя