Справа № 296/6207/24
УХВАЛА

Іменем України

10 липня 2024 року м.Житомир

Слідчий суддя Корольовського районного суду міста Житомира ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

слідчої ОСОБА_3

представника власника майна ОСОБА_4

представника власника майна ОСОБА_5

представника власника майна ОСОБА_6

розглянувши у судовому засіданні клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Житомирській області капітана поліції ОСОБА_7 , погоджене прокурором Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_8 , поданого в межах кримінального провадження № 0000156 від 11.03.2024 про накладення арешту на майно

В С Т А Н О В И В :

Слідчий за погодженням прокурора звернувся до суду із вказаним клопотанням в обґрунтування якого зазначив, що слідчим управлінням ГУНП в Житомирській області в складі групи слідчих здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000156 від 11.03.2024 року, за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 201-2 КК України.

Досудовим розслідуванням установлено, що ОСОБА_6 та інші невстановлені слідством особи 13.03.2024 під приводом гуманітарної допомоги здійснили ввіз автомобіля марки «HYUNDAI SANTA FE», VIN- НОМЕР_1 : НОМЕР_2 , до Благодійної організації « ІНФОРМАЦІЯ_1 »», та невстановленим слідством час та місці автомобіль «SSANGYONG REXTON», VIN-code: НОМЕР_3 , до Благодійної організації « ІНФОРМАЦІЯ_2 »», «HYUNDAI SANTA FE», VIN-code: НОМЕР_4 , до Благодійної організації « ІНФОРМАЦІЯ_1 »», «CHEVROLET CAPTIVA», VIN-code: НОМЕР_5 , до Благодійної організації « ІНФОРМАЦІЯ_2 »», для потреб ЗСУ.

Однак, не зважаючи на обов`язок безоплатної передачі таких товарів, ОСОБА_6 здійснив їх продаж ОСОБА_9 за грошові кошти, в результаті отримавши прибуток на загальну суму 16400 доларів США, що в перерахунку на гривні за курсом НБУ станом на 04.07.2024 становить 668 300,00 гривень.

04.07.2024, після проведення контролю за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту слідчим СУ ГУНП в Житомирській області у порядку ст. 208 КПК України, за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 201-2 КК України затримано ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , якому у відповідності до вимогу ст.ст.276-278 КПК України повідомлено про підозру у вчиненні вказаного кримінального правопорушення.

З метою недопущення знищення або спотворення майна, яке має значення речових доказів у кримінальному провадженні, безпосереднього переслідування особи, яка підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, ефективного документування злочинної діяльності фігурантів провадження, а також встановлення всіх обставин вчинення кримінального правопорушення в порядку ч. 3 ст. 233 КПК України 04.07.2024 прийнято рішення про проведення обшуку у транспортному засобі марки «Hyundai» моделі «Santa Fe», номерний знак автомобіля СЕ-09GFD Vin-код № НОМЕР_2 в кузові чорного кольору, розпорядником якого являється ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , оскільки обстановка, що склалася, носила характер невідкладності, а зволікання в часі могло призвести до знищення наявних доказів.

Постановою слідчого вилучені речі визнано речовими доказами у кримінальному провадженні, оскільки останні могли використовуватися для здійснення кримінально-протиправно діяльності, а, отже, бути знаряддям вчинення злочину, залишити на собі його сліди.

Слідча ОСОБА_3 клопотання підтримала та просила задовольнити з підстав викладених в ньому.

Захисник та представники власника майна в судовому засіданні заперечили щодо клопотання, зазначили, що слідчим неправильно викладі обставини, даний транспортний засіб не містить слідів злочину. Крім цього вказано, що автомобіль було отримано як гуманітарну допомогу та волонтери самостійно везуть машину, а військова частина ставить її на облік, тому просили суд відмовити у задоволенні клопотання.

Дослідивши матеріали клопотання слідчий суддя враховує наступне.

Відповідно до ст. 98. КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Положенням ч.1 ст.131 КПК України передбачено, що одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ст. 173. КПК України слідчий суддя відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу. При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 статті 170 КПК України); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;6) наслідки арешту майна для третіх осіб.

Відповідно до ч. 4 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.

Приписами ч.10 ст.170 КПК України визначено, зокрема, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна (ч.11 ст.170 КПК України).

Слідчий суддя вважає, що органом досудового розслідування не наведено достатніх і належних доказів тих обставин, які є визначальними та необхідними для накладення арешту на майно, не доведено існування ризиків, визначених у абзаці 2 ч. 1 ст. 170 КПК України, або достатність підстав вважати, що такі ризики можуть мати місце, належним чином не обґрунтовано мету застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження.

При цьому, в матеріалах провадження немає будь-яких відомостей на обґрунтування того, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні, враховуючи, що вказаний автомобіль має бути переданий військовій частині, яка виконує завдання зі здійснення відсічі ворога.

Враховуючи викладене, слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про накладення арешту на майно.

Керуючись статтями 98, 170-172, 369-372 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Житомирській області капітана поліції ОСОБА_7 , погоджене прокурором Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_8 , поданого в межах кримінального провадження № 0000156 від 11.03.2024 про накладення арешту на майно

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1