КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 лютого 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участі секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

представника власника майна ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 16 січня 2024 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 16.01.2024 задоволено частково клопотання прокурора першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами Бюро економічної безпеки України Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 та накладено арешт на тимчасово вилучене в ході проведення 19.12.2023 обшуку в офісних та складських приміщеннях за адресою: АДРЕСА_1 , майно, а саме на:

- видаткові накладні ФОП ОСОБА_7 у відповідності до додатку до протоколу обшуку від 19.12.2023;

- видаткові накладні ФОП ОСОБА_8 у відповідності до додатку до протоколу обшуку від 19.12.2023;

- видаткові накладні ФОП ОСОБА_9 у відповідності до додатку до протоколу обшуку від 19.12.2023.

В іншій частині клопотання - відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, прокурор Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою

_________________________________________________________________________________________

Справа № 761/365/24 Слідчий суддя - ОСОБА_10

Апеляційне провадження № 11-сс/824/1591/2024 Суддя-доповідач - ОСОБА_1

задовольнити клопотання прокурора та накласти арешт на майно, вилучене в ході проведення 19.12.2023 обшуку в офісних та складських приміщеннях за адресою: АДРЕСА_1 , що використовується службовими особами ТОВ «Автопартс-ВМ» () та ТОВ «Автозеніт» (), а саме на: печатку ТОВ «Автозеніт» (), печатку ФОП ОСОБА_8 (РНОКПП НОМЕР_1 ), печатку ФОП ОСОБА_11 (РНОКПП НОМЕР_2 ), печатку ФОП ОСОБА_12 (РНОКПП НОМЕР_3 ), печатку ФОП ОСОБА_7 (РНОКПП НОМЕР_4 ), ФОП ОСОБА_9 (РНОКПП НОМЕР_5 ), печатку ФОП ОСОБА_13 (РНОКПП НОМЕР_6 ), печатка ОСОБА_14 (РНОКПП НОМЕР_7 ), системний блок № 2UA5061B79, системний блок № 2UA3160QBF, видаткові накладні ФОП ОСОБА_7 у відповідності до додатку до протоколу обшуку від 19.12.2023, видаткові накладні ФОП ОСОБА_8 у відповідності до додатку до протоколу обшуку від 19.12.2023, видаткові накладні ФОП ОСОБА_9 у відповідності до додатку до протоколу обшуку від 19.12.2023.

В апеляційній скарзі прокурор зазначав, що підставою для накладення арешту на майно є сукупність достатніх підстав та розумних підозр вважати, що вказане рухоме майно може бути використано як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, є предметом кримінального правопорушення, що вказує на їх відповідність критеріям ст. 98 КПК України та може підлягати спеціальній конфіскації у третіх осіб із наведених у клопотанні обставин.

Метою накладення арешту на майно відповідно до п. п. 1 і 2 ч. 2 ст. 170 КПК України є забезпечення збереження речових доказів та наявність підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.

На переконання апелянта, втручання держави в право особи на мирне володіння своїм майном в цьому випадку є виправданим, оскільки, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, здійснюється на підставі закону, з метою задоволення суспільного інтересу, з дотриманням принципів пропорційності та справедливої рівноваги.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши доводи прокурора ОСОБА_5 , який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, думку представника ОСОБА_6 , який діє в інтересах ТОВ «Автопартс-ВМ» та ТОВ «Автозеніт», який заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора, дослідивши матеріали, які надійшли з суду першої інстанції, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора ОСОБА_5 не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як убачається із наданих до суду апеляційної інстанції матеріалів судового провадження, Головним підрозділом детективів Бюро економічної безпеки України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000029 від 11.04.2023, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 2051, ч. 3 ст. 212 КК України.

Згідно даних клопотання, досудовим розслідування встановлено, що в період з 01.01.2021 по 20.02.2023 службові особи ТОВ «Реал-Тренд» () здійснили фінансово господарську діяльність з підприємствами, що мають ознаки ризикованості, а саме: ТОВ «Наш Квітень» (), ТОВ «Ескент» (), ТОВ «Полімір-трейд» (), ФГ «Носовський» (), які також пов`язані між собою ІР адресами та засновниками, штучно сформували витрати та податковий кредит з ПДВ в бухгалтерському обліку для ТОВ «Реал-Тренд», без фактично виконаних робіт/надання послуг на суму 420,5 млн грн., що призвело до фактичного ненадходження до бюджету коштів в загальній сумі 70 077 921,76 грн., чим умисно ухилилися від сплати податку на додану вартість в особливо великих розмірах, що є особливо великими розмірами та підтверджується висновками аналітичного продукту від 06.06.2023 № 9.3/3.3.3/3879-23, складеного фахівцями Департаменту аналізу інформації та управління ризиками БЕБ України та висновком Аналітичного дослідженням ДПС України від 03.03.2023 №113/99-00-08-01-04-20/40894633.

Крім того встановлено, що в злочинній схемі ухилення від сплати податків ТОВ «РЕАЛ-ТРЕНД» () задіяні підприємства, які в період з 01.01.2021 по 20.02.2023 здійснили штучне формування податкового кредиту за рахунок безтоварних операцій з ТОВ «Автопартс-ВМ» (), ТОВ «Автозеніт» () та задіяних підконтрольних фізичних осіб-підприємців, а саме: ФОП ОСОБА_15 (РНОКПП НОМЕР_8 ), ОСОБА_16 (РНОКПП НОМЕР_9 ), ОСОБА_17 (РНОКПП НОМЕР_10 ), ОСОБА_18 (РНОКПП НОМЕР_11 ), ОСОБА_19 (РНОКПП НОМЕР_12 ), ОСОБА_20 (РНОКПП НОМЕР_13 ), ОСОБА_21 (РНОКПП НОМЕР_14 ), ОСОБА_22 (РНОКПП НОМЕР_15 ), ОСОБА_23 (РНОКПП НОМЕР_16 ), ОСОБА_24 (РНОКПП НОМЕР_17 ), ОСОБА_12 (РНОКПП НОМЕР_3 ), ОСОБА_7 (РНОКПП НОМЕР_4 ), ОСОБА_25 (РНОКПП НОМЕР_18 ), які також пов`язані між собою ІР адресами.

Вказані суб`єкти господарської діяльності мають спільні ознаки, а саме: подають податкову звітність переважно з однієї і тієї ж IP-адреси: НОМЕР_19 , податкова звітність у більшості випадків подається з використанням ІНФОРМАЦІЯ_1

У клопотанні зазначено, що формуючи податковий кредит з ПДВ, службові особи ТОВ «Реал-тренд» () у своїй податковій звітності відобразили придбання товару за рахунок підприємств з ознаками «ризикованості», а саме ТОВ «Наш Квітень» () та ТОВ «Ескент» (). В подальшому придбання товару в бік ТОВ «Наш Квітень» () та ТОВ «Ескент» () відображалось від підприємств «імпортерів» реального сектору економіки ТОВ «Автопартс-ВМ» () та ТОВ «Автозеніт» (39524321) на загальну суму 246 млн.грн. (41 млн. грн. ПДВ).

Крім того, як зазначено в клопотанні, до протиправної діяльності причетний ОСОБА_26 , який є засновником та бенефіціарним власником ТОВ «Реал-Тренд» та ФГ «Носовський».

Податкова звітність ТОВ «Реал-Тренд», ТОВ «Ескент», ТОВ «Полімір-тренд», ТОВ «Наш Квітень» та ФГ «Носовський» подавалася з однієї IP адреси, що можливо свідчить про контроль підприємств однією особою - ймовірно ОСОБА_26 .

Таким чином, за результатами проведеного аналізу вбачається, що ТОВ «Реал-Тренд» (), ТОВ «Наш Квітень» (), ТОВ «Ескент» (), ТОВ «Полімір-трейд» (), ФГ «Носовський» () є афілійованими до ОСОБА_26 (РНОКПП НОМЕР_20 ) та пов`язаними між собою особами, які надавали податковий кредит з боку підприємств «імпортерів» реального сектору економіки ТОВ «Автопартс-ВМ» () та ТОВ «Автозеніт» () в бік ТОВ «Наш Квітень» () та ТОВ «Ескент» () відповідно до договору поставки №ВМ-51 від 06.08.2021 року заключений між ТОВ «Автопартс-ВМ» () та ТОВ «Ескент» () та договору поставки №ВМ-48 від 19.04.2021 року.

В ході виконання доручення, наданого в порядку ст. 40 КПК України, співробітниками ГУ «Д» ДЗНД СБ України встановлено, що речі і документи, а саме первинні бухгалтерські документи, комп`ютерне обладнання та інші предмети, які мають доказове значення у кримінальному провадженні, можуть зберігатися в офісному та складському приміщенні, яке фактично використовується службовими особами ТОВ «Автопартс-ВМ» () та ТОВ «Автозеніт» (), розташованого за адресою: м. Київ, вул. Бориспільська буд. 9.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 06.12.2023 надано дозвіл на проведення обшуку приміщень за адресою: м. Київ вул. Марка Вовчка, 12/14, які фактично використовують службові особи ТОВ «Автопартс-ВМ» () та ТОВ «Автозеніт» (), з метою виявлення документів фінансово-господарської діяльності ТОВ «Автопартс-ВМ» () та ТОВ «Автозеніт» () по взаємовідносинам з ТОВ «Наш Квітень» () та ТОВ «Ескент» (), а також задіяних підконтрольних фізичних осіб-підприємців, а саме: ФОП ОСОБА_15 (РНОКПП НОМЕР_8 ), ОСОБА_16 (РНОКПП НОМЕР_9 ), ОСОБА_17 (РНОКПП НОМЕР_10 ), ОСОБА_18 (РНОКПП НОМЕР_11 ), ОСОБА_19 (РНОКПП НОМЕР_12 ), ОСОБА_20 (РНОКПП НОМЕР_13 ), ОСОБА_21 (РНОКПП НОМЕР_14 ), ОСОБА_22 (РНОКПП НОМЕР_15 ), ОСОБА_23 (РНОКПП НОМЕР_16 ), ОСОБА_24 (РНОКПП НОМЕР_17 ), ОСОБА_12 (РНОКПП НОМЕР_3 ), ОСОБА_7 (РНОКПП НОМЕР_4 ), ОСОБА_25 (РНОКПП НОМЕР_18 ) за період з 01.01.2021 по 20.02.2023, зокрема угод, договорів та додатків до них; видаткових накладних; товаро-транспортних накладних; податкових накладних; актів приймання - передачі виконаних робіт (надання послуг); актів приймання - передачі ТМЦ; довіреностей; оригіналів документів, що підтверджують оплату поставленого товару чи наданих послуг (квитанцій до прибуткового касового ордеру, банківських виписок); копії наказів про призначення службових осіб на посади директора, головного бухгалтера, та їх посадових інструкцій.

При цьому слідчим суддею відмовлено в задоволенні клопотання детектива про проведення обшуку в частині вилучення, зокрема, комп`ютерної техніки (системних блоків ПК, жорстких дисків); USB-флеш накопичувачів; відео реєстратори та інші електронні пристрої призначені для створення, копіювання, зберігання інформації.

Згідно даних протоколу обшуку від 19.12.2023, цього ж дня проведено обшук приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого виявлено та вилучено: печатку ТОВ «Автозеніт» (), печатку ФОП ОСОБА_8 (РНОКПП НОМЕР_1 ), печатку ФОП ОСОБА_11 (РНОКПП НОМЕР_2 ), печатку ФОП ОСОБА_12 (РНОКПП НОМЕР_3 ), печатку ФОП ОСОБА_7 (РНОКПП НОМЕР_4 ), ФОП ОСОБА_9 (РНОКПП НОМЕР_5 ), печатку ФОП ОСОБА_13 (РНОКПП НОМЕР_6 ), печатка ОСОБА_14 (РНОКПП НОМЕР_7 ), системний блок № 2UA5061B79, системний блок № 2UA3160QBF, видаткові накладні ФОП ОСОБА_7 у відповідності до додатку до протоколу обшуку від 19.12.2023, видаткові накладні ФОП ОСОБА_8 у відповідності до додатку до протоколу обшуку від 19.12.2023, видаткові накладні ФОП ОСОБА_9 .

Постановою детектива першого відділу детективів Головного підрозділу детективів Бюро економічної безпеки України ОСОБА_27 від 20.12.2023 вилучене в ході обшуку 19.12.2023 за адресою: АДРЕСА_1 майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000029.

08.01.2024 прокурор Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва із клопотанням, в якому просив накласти арешт на майно, тимчасово вилучене в ході проведення 19.12.2023 обшуку в офісних та складських приміщеннях за адресою: АДРЕСА_1 , що використовується службовими особами ТОВ «Автопартс-ВМ» () та ТОВ «Автозеніт» (), а саме на: печатку ТОВ «Автозеніт» (), печатку ФОП ОСОБА_8 (РНОКПП НОМЕР_1 ), печатку ФОП ОСОБА_11 (РНОКПП НОМЕР_2 ), печатку ФОП ОСОБА_12 (РНОКПП НОМЕР_3 ), печатку ФОП ОСОБА_7 (РНОКПП НОМЕР_4 ), ФОП ОСОБА_9 (РНОКПП НОМЕР_5 ), печатку ФОП ОСОБА_13 (РНОКПП НОМЕР_6 ), печатка ОСОБА_14 (РНОКПП НОМЕР_7 ), системний блок № 2UA5061B79, системний блок № 2UA3160QBF, видаткові накладні ФОП ОСОБА_7 у відповідності до додатку до протоколу обшуку від 19.12.2023, видаткові накладні ФОП ОСОБА_8 у відповідності до додатку до протоколу обшуку від 19.12.2023, видаткові накладні ФОП ОСОБА_9 у відповідності до додатку до протоколу обшуку від 19.12.2023.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 16.01.2024 задоволено частково клопотання прокурора та накладено арешт на тимчасово вилучене в ході проведення 19.12.2023 обшуку в офісних та складських приміщеннях за адресою: АДРЕСА_1 , майно, а саме на:

- видаткові накладні ФОП ОСОБА_7 у відповідності до додатку до протоколу обшуку від 19.12.2023;

- видаткові накладні ФОП ОСОБА_8 у відповідності до додатку до протоколу обшуку від 19.12.2023;

- видаткові накладні ФОП ОСОБА_9 у відповідності до додатку до протоколу обшуку від 19.12.2023.

В іншій частині клопотання - відмовлено.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.

У відповідності до ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора, може бути виконано завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому, закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

За правилами ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч. 4 ст. 170 КПК, у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.

Арешт накладається на майно третьої особи, якщо вона набула його безоплатно або за ціною, вищою чи нижчою за ринкову вартість, і знала або повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій з ознак, передбачених пунктами 1-4 частини першої статті 96-2 Кримінального кодексу України.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст.ст. 131-132, 170-173 КПК України, задовольнив клопотання прокурора у частині накладення арешту на майно, вилучене 19.12.2023 під час проведення обшуку в приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на видаткові накладні ФОП ОСОБА_7 , ФОП ОСОБА_8 та ФОП ОСОБА_9 у відповідності до додатку до протоколу обшуку від 19.12.2023.

Висновок слідчого судді у частині накладення арешту на вищевказане майно не оспорюється і прокурором в апеляційній скарзі, а відтак, з урахуванням положень ч. 1 ст. 404 КПК України, ухвала слідчого судді в частині питання законності та обґрунтованості накладення арешту на вказане майно, колегією суддів не перевіряється.

Постановляючи ухвалу у частині відмови у задоволенні клопотання про накладення арешту на вилучені в ході вищевказаного обшуку печатку ТОВ «АВТОЗЕНІТ» (), печатку ФОП ОСОБА_8 (РНОКПП НОМЕР_1 ), печатку ФОП ОСОБА_11 (РНОКПП НОМЕР_2 ), печатку ФОП ОСОБА_12 (РНОКПП НОМЕР_3 ), печатку ФОП ОСОБА_7 (РНОКПП НОМЕР_4 ), ФОП ОСОБА_9 (РНОКПП НОМЕР_5 ), печатку ФОП ОСОБА_13 (РНОКПП НОМЕР_6 ), печатку ОСОБА_14 (РНОКПП НОМЕР_7 ), системний блок № 2UA5061B79 та системний блок № 2UA3160QBF, слідчий суддя виходив з недоведеності прокурором наявності підстав для накладення арешту на вказане майно.

З таким висновком слідчого судді погоджується і колегія суддів.

Порушуючи у клопотанні питання про накладення арешту на майно, вилучене під час проведення обшуку 19.12.2023 під час обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , прокурор посилався на необхідність арешту зазначеного майна з метою забезпечення збереження речових доказів та спеціальної конфіскації.

Разом з тим, як вірно встановив слідчий суддя, надані суду матеріали, з урахуванням відомостей, які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні, не містять даних, які б давали розумні підстави вважати, що вилучені в ході проведення обшуку за адресою: 19.12.2023 під час обшуку за адресою: АДРЕСА_1 системні блоки та печатки фізичних осіб-підприємців відповідають критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, зокрема є об`єктами, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі є предметами, що були об`єктом кримінально протиправних дій, набутими кримінально протиправним шляхом або отриманими внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Крім того, як вірно встановив слідчий суддя під час розгляду клопотання, дозвіл на вилучення за адресою: АДРЕСА_1 системні блоки та печатки фізичних осіб-підприємців, ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 06.12.2023 не надавався.

Не зважаючи на те, що органом досудового розслідування визнано речовими доказами вищевказане майно, прокурором у частині обгрунтування накладення арешту на виявлені та вилучені в ході обшуку системні блоки та печатки фізичних осіб-підприємців, не доведено таку мету арешту як збереження речових доказів.

У клопотанні не вказано, у який спосіб та для з`ясування яких обставин, що мають значення у даному кримінальному провадженні, можливе використання такого майна.

Постанова детектива першого відділу детективів Головного підрозділу детективів Бюро економічної безпеки України ОСОБА_27 від 20.12.2023 про визнання вилученого майна речовими доказами, містить лише опис встановлених органом досудового розслідування обставин вчинення кримінального правопорушення, та посилання на те, що вилучені речі містять відомості, які можуть бути використані як докази фактів чи обставин, що встановлюються під час досудового розслідування, без обгрунтування висновку, які конкретно відомості містять вилучені системні блоки, та яким ознакам речових доказів відповідають вилучені печатки фізичних осіб-підприємців.

Крім того, прокурором у клопотанні не наведено відомостей на підтвердження наявності обставин, передбачених ч. 4 ст. 170 КПК України, які б давали підстави для висновку, що вилучені 19.12.2023 системні блоки та печатки підлягатимуть спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.

Зокрема, апелянтом не доведено, що вищевказане майно набуте ТОВ «Автопартс-ВМ» та ТОВ «Автозеніт» безоплатно або за ціною, вищою чи нижчою за ринкову вартість, і вказані товариства знали або повинні були знати, що таке майно відповідає будь-якій з ознак, передбачених пунктами 1-4 частини першої статті 96-2 Кримінального кодексу України.

Ураховуючи наведені обставини, клопотання про арешт майна не містить, тапрокурором не надано доказів того, що майно, вилучене 19.12.2023 під час проведення обшуку за адресою: місто Київ, вулиця Марка Вовчка, буд. 12/14, що використовується службовими особами ТОВ «Автопартс-ВМ» та ТОВ «Автозеніт», а саме: печатка ТОВ «АВТОЗЕНІТ» (), печатка ФОП ОСОБА_8 (РНОКПП НОМЕР_1 ), печатка ФОП ОСОБА_11 (РНОКПП НОМЕР_2 ), печатку ФОП ОСОБА_12 (РНОКПП НОМЕР_3 ), печатка ФОП ОСОБА_7 (РНОКПП НОМЕР_4 ), ФОП ОСОБА_9 (РНОКПП НОМЕР_5 ), печатка ФОП ОСОБА_13 (РНОКПП НОМЕР_6 ), печатка ОСОБА_14 (РНОКПП НОМЕР_7 ), системний блок № 2UA5061B79 та системний блок № 2UA3160QBF, може бути речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000029 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 2051, ч. 3 ст. 212 КК України, або підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.

На переконання колегії суддів, орган досудового розслідування у розумінні вимог ст. 132 КПК України не надав достатніх і належних доказів тих обставин, на які послався у клопотанні.

Крім того, звертаючись із клопотанням про накладення арешту на вилучене майно, прокурор не перевірив, чи виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи власників такого майна потребам досудового розслідування, і чи не порушує при вказаних обставинах справедливий баланс між інтересами власників майна, гарантованими законом і завданням цього кримінального провадження.

Відповідно ч. 1 ст. 173 КПК України, суд відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої 170 КПК України.

Таким чином, на переконання колегії суддів, арешт на системні блоки та печатки, вилучені 19.12.2023 під час проведення обшуку за адресою: місто Київ, вулиця Марка Вовчка, буд. 12/14, що використовується службовими особами ТОВ «Автопартс-ВМ» та ТОВ «Автозеніт» , не може бути накладений за обставин, викладених в клопотанні прокурора про арешт майна та з метою, яка передбачена п.п. 1, 2 ч. 2 ст. 170 КПК України, а тому слідчий суддя обґрунтовано відмовив у його задоволенні в цій частині.

Викладені в апеляційній скарзі прокурора доводи про те, що вищевказане майно відповідає ознакам речових доказів та може підлягати спеціальній конфіскації, не спростовує правильність висновків слідчого судді, оскільки відомостей на підтвердження вказаних обставин матеріали клопотання не містять та прокурором під час апеляційного розгляду не надано.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.

Інші доводи прокурора про незаконність та необґрунтованість оскаржуваної ухвали слідчого судді колегія суддів вважає безпідставними та такими, що не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали слідчого судді.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, та дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні клопотання в частині накладення арешту на вилучені системні блоки та печатки, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора - без задоволення.

Ураховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 170, 173, 376, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 16 січня 2024 року, - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

____________ ___________ ___________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3