Кримінальне провадження № 194/925/23
Номер провадження 1-кп/194/73/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 травня 2024 року Тернівський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції залі Тернівського міського суду Дніпропетровської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.04.2023 року за № 0000166 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тернівка Дніпропетровської області, громадянина України, маючого неповну середню освіту, не одруженого, не працюючого, немаючого місце реєстрації, та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-19.03.2019 року Тернівським міським судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 309 КК України до 1 року позбавлення волі;

-21.10.2019 року Тернівським міським судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 310, ч. 1 ст. 71 КК України до 3 років 4 місяці позбавлення волі;

-11.12.2019 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 309, ч. 4 ст.70 КК України до 3 років 4 місяців позбавлення волі;

-10.06.2020 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.1 ст.162, ч.4 ст. 70 КК України до 3 років 4 місяців позбавлення волі. Звільнився 25.11.2022 року по відбуттю строку покарання,

-20.01.2023 року Тернівським міським судом Дніпропетровської області за ст. 395 КК України до 2 місяців арешту. Звільнився 02.06.2023 року по відбуттю строку покарання,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 , достовірно знаючи що на території України з 05:30 год. 24.02.2022 року введений воєнний стан, 22.03.2023 року приблизно о 14-00 год. знаходячись в приміщенні торгівельного залу магазину ТОВ «Вигідна покупка» ТМ «Аврора», який розташований по вул. Харківська, 5 в м. Тернівка, Дніпропетровської області, де у нього виник злочинний умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна, а саме зарядного пристрою Power Bank 10 000 mAh, «Remax RPP-96», після чого діючи по раптово виниклому злочинному умислу, з метою доведення своєї злочинної дії спрямованої на таємне викрадення чужого майна до кінця, знаходячись в приміщенні магазину ТОВ «Вигідна покупка» ТМ «Аврора», який розташований по вул. Харківська, 5 в м. Тернівка, Дніпропетровської області, впевнившись в тому, за його злочинними діями ніхто не спостерігає, умисно шляхом вільного доступу, таємно, повторно, в умовах воєнного стану зі стелажу, який розташований у торгівельному залі ТОВ «Вигідна покупка» ТМ «Аврора», викрав чуже майно, а саме: зарядного пристрою Power Bank 10 000 mAh, «Remax RPP-96» в кількості однієї штуки, вартістю 590,67 грн., який поклав під куртку, яку тримав в руках, після чого, через каси магазину ТОВ «Вигідна покупка» ТМ «Аврора», усвідомлюючи протиправність своїх дій, не розрахувавшись за товар, направився в сторону виходу. З викраденим майном ОСОБА_3 з місця скоєння кримінального правопорушення зник та розпорядився ним на свій розсуд.

Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні винним себе визнав повністю, та пояснив, що 22.03.2023 року після обіду він зайшов в магазин «Аврора» за адресою: АДРЕСА_2 , звідки взяв повербанк, пройшов біля кас, не розплатившись за товар, та вийшов з магазину. Ніхто не бачив його крадіжки, та ніхто не зупиняв його. В подальшому він заклав повербанк за 300 грн. Завдану шкоду відшкодував. Щодо вартості викраденого не заперечує, у вчиненому розкаюється, допомагав працівникам поліції при розслідуванні правопорушення.

Враховуючи пояснення обвинуваченого, а також те, що він не оскаржує фактичні обставини справи, які вказані в обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин, не наполягає на дослідженні інших доказів у справі, розуміє неможливість в подальшому оскаржити дані фактичні обставини в апеляційному порядку, у суду не має сумнівів в добровільності та правдивості його позиції, тому відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України дослідження доказів відносно фактичних обставин справи визнано судом недоцільним, суд обмежив їх дослідження допитом обвинуваченого, дослідженням речових доказів, висновку експертизи, та даних, які характеризують особу обвинуваченого.

Винність обвинуваченого в скоєнні інкримінованого йому діяння знайшла своє підтвердження та підтверджується наступними дослідженими у судовому засіданні доказами.

Згідно постанови СВ ВП №1 Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області від 05.05.2023 року, договір застави №7.1550 від 22.03.2023 року визнано речовим доказом та залишено на зберіганні в матеріалах кримінального провадження.

Як вбачається з договору застави №7.1550 від 22.03.2023 року, ОСОБА_3 заклав за 300 грн. в ломбард ПО « ОСОБА_6 і компанія» Power Bank Remax RPP-96.

Із висновку судово-товарознавчої експертизи від 04.05.2023 року №СЕ-19/104-23/15812-ТВ вбачається, що ринкова вартість нового зовнішнього акумулятора (Power Bank) марки «REMAX» модель RPP-96 10000 mAh (Lango Series) (інші дані відсутні) на момент вчинення злочину, а саме на 22.03.2023 року, могла складати 590,67 грн.

Аналізуючи дослідженні в судовому засіданні докази, суд визнає їх достатніми, допустимими, та приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_3 в скоєному кримінальному правопорушенні.

Даючи юридичну оцінку діям ОСОБА_3 , суд вважає, що обвинувачений винний у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно в умовах воєнного стану, та його дії слід кваліфікувати за ч. 4 ст. 185 КК України.

Відповідно до вимог ст. 66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , судом встановлено щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодування завданого збитку.

Відповідно до вимог ст. 67 КК України, обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , судом встановлено рецидив злочинів.

Суд приходить до висновку, що обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 не є винятковими і не знижують істотним чином міру тяжкості скоєного кримінального правопорушення, не зменшують суспільну небезпеку кримінального правопорушення до рівня, що виходить за межі покарання, що виключає застосування до обвинуваченого ст. 69 КК України.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання суд виходить із встановленої ст. 50 КК України мети кари, виправлення і запобігання вчиненню винними та іншими особами нових злочинів, заснованої на вимогах виваженості та справедливості, з урахуванням позиції Європейського суду з прав людини, відповідно до якого покарання як втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягненні справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи - воно має буду законним, пропорційним(не становити надмірного тягаря для особи)(справи Балканов проти Росії від 09.06.2005р., Ісмалова проти Росії від 29.11.2007 року).

Так, при призначенні виду покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд у відповідності до ст. 65 КК України та п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання», враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжуючі покарання.

Суд враховує особу обвинуваченого, який не одружений, на обліку лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, за місцем проживання скарг не має, не працює, раніше неодноразово судимий у тому числі за корисливий злочин.

Також суд враховує, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів.

Крім того, суд бере до уваги, що кримінальне правопорушення ОСОБА_3 було вчинено 22.03.2023 року, тобто після постановлення Тернівським міським судом Дніпропетровської області вироку від 20.01.2023 року за ст. 395 КК України у вигляді 2 місяців арешту, та до фактичного його відбуття.

Отже, вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_3 носить систематичний характер, оскільки навіть під час перебування останнього в статусі засудженого, він не припинив здійснення кримінально-караних діянь.

Крім того в межах цього кримінального провадження ОСОБА_3 ухвалою від 12.10.2023 року останнього було оголошено у розшук, у зв`язку з його неодноразовою неявкою в судові засідання.

Отже, останній знаючи про те, що відносно нього розглядається кримінальне ухилився від явки до суду та перебував у розшуку до 05.01.2024 року.

Вищевказані обставини в сукупності свідчать про його стійку кримінальну поведінку та злочинну спрямованість.

Крім того, кримінальне правопорушення ОСОБА_3 було вчинене у найбільш несприятливий для суспільства час в умовах воєнного стану, що свідчить про підвищений ступінь суспільної небезпеки злочину.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Як передбачено статтями 50, 65 КК, особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, що є необхідним і достатнім для її виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів.

Відтак, виходячи з принципів співмірності й індивідуалізації покарання, а також законності, справедливості, обґрунтованості, з урахуванням думки представника потерпілого, який покладається на розсуд суду, обставин, що пом`якшують покарання, та наявності обставини, що обтяжують покарання, суд вважає, що для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень ОСОБА_3 необхідно призначити покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції ч. 4 ст. 185 КК України, але не в максимальній межі.

Призначене судом покарання в межах санкції статті обвинувачення з реальним його відбуванням буде адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, а також відповідно є законним, справедливим, та сприятиме перевихованню винного та попередженню вчинення ним нових правопорушень. Відтак, з урахуванням висновків суду, підстав для застосування щодо обвинуваченого положень ст. 75 КК України суд не вбачає.

У зв`язку з тим, що покарання за вироком Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 20.01.2023 року за ст. 395 КК України, ОСОБА_3 відбув, та звільнився 02.06.2023 року по відбуттю строку покарання, суд не вбачає підстав для застосування ст. 71 КК України.

Клопотань про застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу не заявлено.

Цивільний позов не заявлений.

Питання про судові витрати суд вирішує відповідно до ст.ст. 118, 122 КПК України.

Долю речових доказів суд вирішує у відповідності зі ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 369-371, 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рахувати з моменту фактичного затримання.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , витрати, пов`язані з проведенням судової товарознавчої експертизи, оформлену висновком експерта від 04.05.2023 року №СЕ-19/104-23/15812-ТВ, у розмірі 717 (сімсот сімнадцять) грн. 00 коп. на користь держави.

Речові докази по справі після набрання вироком законної сили:

-договір застави №7.1550 від 22.03.2023 року, який залишено на зберіганні в матеріалах кримінального провадження залишити в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу його зберігання.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Тернівський міський суд Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1