Єдиний унікальний номер 205/9137/24
1-кс/205/889/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 липня 2024 року м. Дніпро

Слідчий суддя Ленінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 прокурора ОСОБА_3 підозрюваного ОСОБА_4 розглянувши клопотання слідчого СВ ВП № 3 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 погодженого прокурором Західної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 00000725 від 25.05.2024 року, відносно :

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, українця, із середньою освітою, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, раніше судимого:

- 12.06.2018 року вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 185, 75,76 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки з випробуванням на 2 роки. 05.02.2019 року ухвалою Ленінського районного суду міста Дніпропетровська, іспитовий строк скасовано.

- 29.04.2020 року вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 309, ч .2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 70, 71 КК України, до позбавлення волі строком на 3 роки 1 місяць;

- 23.07.2020 року вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 309 ч. 2 ст. 185, 70 ч.1, 70 ч.4, 72 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців.

-25.05.2021 року вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 70, 70 ч.4, КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців;

- 02.02.2024 року Ленінським районним судом м. Дніпропетровська за ч.1 ст. 357, ч. 4 ст. 185, 75,76 КК України, до позбавлення волі строком на 5 років з випробуванням на 2 роки.

зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 357 ч.1, 185 ч.4 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

11 липня 2024 року слідчий СВ ВП № 3 ДРУП ГУ НП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 звернулася до суду з клопотанням яке погоджено прокурором Західної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 .

Копія клопотання та додані до нього матеріали вручені підозрюваному 11 липня 2024 року.

В обґрунтування клопотання слідчий посилається на те, що 21 травня 2024 року близько 15-30 години у ОСОБА_4 який перебував у сквері «Металургів» який розташований поблизу вулиці Щербаня в м. Дніпро, та побачивши у ОСОБА_6 жіночу сумку, раптово виник кримінально протиправний умисел направлений на вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, в умовах воєнного стану.

Реалізуючи свій кримінально протиправний умисел, ОСОБА_4 переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, та вони є таємними для оточуючих, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів і особистої зацікавленості, вчиняючи злочин в умовах воєнного стану, у невстановлений під час досудового розслідування спосіб та час, проник до вказаної сумки звідки таємно викрав офіційний документ, банківську картку емітованою АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , з метою її подальшого використання для особистого збагачення, шляхом викрадення грошових коштів, які перебували на банківському рахунку ОСОБА_6 , яку залишив при собі, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Таким чином, умисні дії, ОСОБА_4 , які виразились у викраденні офіційного документа, вчиненому з корисливих мотивів, кваліфікуються за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , будучи обізнаним про введення воєнного стану в Україні на підставі Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022, будучи раніше судимим за кримінальні правопорушення проти власності маючи не зняту та не погашену у встановленому порядку судимість, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став, та повторно вчинив нове кримінальне правопорушення проти власності.

22 травня 2024 року в період часу з 08-27 години по 14-15 годину, ОСОБА_4 діючи умисно, повторно, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів та особистої зацікавленості, використовуючи банківську картку емітовану АТ КБ «ПриватБанк» за № НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_6 шляхом розрахунку за товари, придбані в продовольчих магазинах, викрав грошові кошти які перебували на зазначеній банківській карті, тим самим спричинив потерпілій матеріальну шкоду на загальну суму 12399,87 гривень, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Таким чином, умисні дії ОСОБА_4 , які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, в умовах воєнного стану, кваліфікуються за ч. 4 ст. 185 КК України.

11 липня 2024 року, ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч.4, ст. 357 ч.1 КК України.

В порядку ст.. 208 КПК України, підозрюваний ОСОБА_4 не затримувався.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 повністю підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами, а саме: протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, довідками з банку, протоколами допитів свідків, протоколом допит потерпілої.

Вказані здобуті під час досудового розслідування докази є вагомими та свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення.

У клопотанні слідчий посилається на наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема ризику переховування від органів досудового розслідування та/або суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, адже ОСОБА_4 будучи неодноразово судимим за вчинення кримінальних правопорушень, знов вчинив тяжкий злочин в період випробувального терміну, за який передбачено покарання виключно у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, не має родини, постійного офіційного місця роботи, таким чином відсутні достатні соціальні важелі впливу, що зможуть утримати підозрюваного за місцем проживання, отже він може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, може незаконно впливати на свідків, у тому числі ще не допитаних, у цьому ж кримінальному провадженні.

Слідчий вважає, що через наведені обставини більш м`які запобіжні заходи не здатні забезпечити належну поведінку останнього.

В судовому засіданні прокурор наполягав на задоволенні поданого клопотання, надавши обґрунтування необхідності його задоволення аналогічні тим, що викладені в клопотанні слідчого. При цьому прокурор вважає що більш м`які запобіжні заходи аніж тримання під вартою, не зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Підозрюваний ОСОБА_4 у судовому засіданні вину у пред`явленій підозрі визнав. Просить суд обрати відносно нього більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою, зобов`язується виконувати всі покладені на нього обов`язки.

Слідчий суддя, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, вислухавши сторони кримінального провадження дійшов до наступного.

Судовим розглядом встановлено, що в провадженні ВП № 3 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження № 00000725 від 25 травня 2024 року, за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ст.. 185 ч.4, ст.. 357 ч.1 КК України.

11 липня 2024 року ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст.185 ч.4, ст.357 ч.1 КК України.

Згідно зі ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно зі ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню чи вчинити інше правопорушення.

Розглядаючи клопотання про обрання запобіжного заходу для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності вищезазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Додані до клопотання матеріали, які зазначені у клопотанні та наведені вище в частині його обґрунтування, свідчать про вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ст.. 185 ч 4, ст. 357 ч.1 КК України.

При цьому вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя виходить не з точки зору їх доведеності, а з точки зору допустимості прийти до висновку, що підозрювана особа могла вчинити кримінальне правопорушення за викладених обставин.

Висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень. Адже факти, які є підставою для підозри ще не досягли рівня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, яке відбувається на наступному етапі кримінального процесу. Отже на досудовому розслідуванні встановлення обґрунтованості підозри оцінюється в сукупності наданих прокурором матеріалів та їх переконливості у тому, що підозрювана особа могла вчинити інкримінований їй злочин.

Таким чином, слід визнати підозру щодо ОСОБА_4 обґрунтованою та достатньою для того, щоб прийти до висновку про наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою ст. 177 КПК України, а тому приходить до переконання про необхідність вирішувати питання про обрання певного виду запобіжного заходу для підозрюваного ОСОБА_4 .

Разом з тим, за положеннями ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам неналежної процесуальної поведінки підозрюваного.

Згідно з ч.1, 4 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд встановлює, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні .

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосовано до раніше судимої особи, підозрюваної у вчинені злочину, за який Законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк понад три роки.

При вирішенні клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу, суд враховує вимоги ст.29 Конституції України ст.9 Загальної Декларації прав людини, ст.5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод і ст.12 КПК України, за змістом яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, а також той факт, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом. При цьому, ризик переховування підозрюваного, обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення. У цьому контексті має враховуватися, зокрема, особистість обвинуваченого, його моральні переконання, майновий стан і зв`язки з державою, в якій він зазнає судового переслідування.

Слідчий суддя приймає до уваги те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, в період іспитового строку, за який передбачене покарання у вигляді позбавлення волі строком від 5 до 8 років, отже з метою уникнення відповідальності підозрюваний може вчинити спроби переховування від слідства та суду. Сталих соціальних зв`язків які можуть стримувати поведінку підозрюваного, не має.

Наведені обставини дають суду вважати, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених статтею 176 КПК України аніж тримання під вартою, не зможуть запобігти визначеним ризикам.

Відповідно до вимог ст. 197 ч.1 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Відповідно до ч.3 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим кодексом, крім випадків передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до ч.5 ст. 182 КПК України, розмір застави щодо особи підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину визначається від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму.

За таких обставин слідчий суддя вважає за необхідне визначити розмір застави, що дорівнює 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, оскільки на думку слідчого судді, саме цей розмір здатний забезпечити виконання ОСОБА_4 покладених на нього обов`язків і не є завідомо непомірним для нього.

Окрім цього, застосовуючи щодо підозрюваного альтернативний запобіжний захід у вигляді застави, слідчий суддя вважає за необхідне відповідно до ч. 5 ст.194 КПК України покласти на нього такі обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора чи суду із встановленою періодичністю; не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без письмового дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця перебування; не спілкуватися зі свідками та потерпілим за даним кримінальним провадженням; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, а також інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

На підставі викладеного та керуючись ст.29 Конституції України, ст.ст. 176-178, 183, 193, 194, 196, 199 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В :

Клопотання слідчого СВ ВП № 3 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 погоджене прокурором Західної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 00000725, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч.4, ст. 357 ч.1 КК України - задовольнити.

Обрати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваному у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ст. 185 ч.4, ст. 357 ч.1 КК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у ДУ «Дніпропетровська установа виконання покарань № 4» строком на 60 днів.

Строк тримання під вартою обчислювати з 11 липня 2024 року, тобто з моменту фактичного затримання ОСОБА_4 .

Строк дії ухвали спливає 8 вересня 2024 року.

Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України, визначити ОСОБА_4 суму застави у розмірі 90840 (дев`яносто тисяч вісімсот сорок) гривен 00 копійок, що дорівнює тридцяти прожитковим мінімумам для працездатних осіб.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про обрання запобіжного заходу протягом її дії.

В разі внесення застави, покласти на підозрюваного ОСОБА_4 обов`язки:

1) прибувати за першою вимогою до слідчого, прокурора, суду;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

4) не спілкуватися з потерпілим та свідками за даним кримінальним провадженням;

5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, а також інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Термін дії обов`язків, покладених слідчим суддею, у разі внесення застави визначити два місяця з дня внесення застави.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду, протягом 5-ти днів з дня проголошення ухвали.

Слідчий суддя - ОСОБА_1