Гребінківський районний суд Полтавської області
__________________________________________________________________________________
Справа №: 528/179/24
В И Р О К

Іменем України

26 березня 2024 року м. Гребінка

Гребінківський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні з повною технічною фіксацією в залі суду обвинувальний акт, у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000037 від 12.02.2024 відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Драгово Хустського району Закарпатської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, розлученого, на утриманні осіб не маючого, не перебуває на військовому обліку, не є особою з інвалідністю та депутатом, участі в АТО та ООС не брав, в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.1 ст.190 КК України,

в с т а н о в и в:

29.01.2024, близько 15:30, більш точного часу не встановлено, ОСОБА_4 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 разом із ОСОБА_5 , та під час розмови з останнім, з корисливих мотивів, вирішив заволодіти належним йому перфоратором марки «Dexter power» модель «PDH26G1».

Після чого, ОСОБА_4 , реалізуючи свій протиправний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, зловживаючи довірою ОСОБА_5 , попрохав у нього в тимчасове користування для роботи по господарству, без наміру повернути, перфоратор марки «Dexter power» модель «PDH26G1» синьо-чорного кольору, вартість якого згідно висновку експерта становить 749 грн., чим спричинив потерпілому збитків на вказану суму, а викраденим розпорядився на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, а саме: заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство).

23.02.2024 року між потерпілим ОСОБА_5 та підозрюваним ОСОБА_4 було укладено угоду про примирення у кримінальному провадженні №0000037 від 12.02.2024 року. Відповідно до умов даної угоди потерпілий та підозрюваний у кримінальному провадженні виклали формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію за ч. 1 ст.190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), яка ніким не оспорюється, зазначили істотні обставини для даного кримінального провадження, розмір шкоди, яка відшкодована, а також сторони узгодили міру покарання підозрюваного ОСОБА_4 . Крім того, зі змісту угоди вбачається, що потерпілому та підозрюваному відомі наслідки укладення та затвердження угоди, а також наслідки її невиконання.

В судовому засіданні 26.03.2024 року обвинувачений ОСОБА_4 підтримав укладену 23.02.2024 року між ним та потерпілим угоду про примирення, підтвердив суду, що кримінальне правопорушення ним було вчинено у відповідності до обставин, викладених у обвинувальному акті, свою вину у вчиненому він визнає повністю та щиро розкаюється у вчиненому, з потерпілим примирився. Просив суд затвердити укладену угоду про примирення і призначити узгоджену в ній міру покарання, яку зобов`язався виконати. Підтвердив суду, що вказана угода про примирення укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також, обвинуваченому ОСОБА_4 в судовому засіданні роз`яснені права визначені п.1 ч.5 ст.474 КПК України, всі обмеження щодо права оскарження угоди, роз`яснені наслідки невиконання взятих на себе обов`язків. При цьому, останній зазначив, що наслідки затвердження даної угоди йому відомі та зрозумілі.

Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримав укладену угоду, підтвердив, що дійсно примирився з обвинуваченим, збитки відшкодовано, просив затвердити угоду та зазначив, що зі змістом ст.473 КПК України він ознайомлений, наслідки угоди йому зрозумілі, угода укладена ним добровільно, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь яких інших обставин, ніж ті що передбачені в угоді.

В судовому засіданні прокурор Пирятинського відділу Лубенської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 не заперечувала проти затвердження угоди про примирення, вважаючи, угоду такою, що відповідає вимогам чинного законодавства.

Суд в даному випадку не перевіряє фактичні обставини, вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення (проступку), так як і не здійснює оцінку доказів у кримінальному провадженні під час проведення підготовчого судового засідання, виходячи з того, що межі розгляду встановлюються лише змістом угоди про примирення.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення, суд виходить з наступного.

Згідно п.1 ч.3 ст.314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладено угоду про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно з положеннями ч.3 ст.469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у заволодінні чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), та його дії кваліфіковані правильно за ч.1 ст. 190 КК України.

Згідно з положеннями ст.12 КК України кримінальне правопорушення у вчиненні, якого обвинувачується ОСОБА_4 відноситься до кримінальних проступків, отже угода відповідає вимогам закону. Зміст угоди про примирення між потерпілою та підозрюваним відповідає вимогам ст. 471 КПК України.

При цьому, судом відповідно до вимог ч.5 ст.474 КПК України з`ясовано, що обвинувачений визнає вину в обсязі пред`явленого обвинувачення, а також цілком розуміє права, визначені п.1 ч.5 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачених п.1 ч.1 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом. Обвинувачений розуміє, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за ст.389-1 КК України.

Суд шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди про примирення між сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, а тому у суду не виникає необхідності витребувати документи, а також викликати в судове засідання інших осіб та опитувати їх для з`ясування добровільності укладеної угоди. Сторони повністю усвідомлюють зміст угоди про примирення.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 , відповідно ст. 66 КК України, є щире каяття.

Обставин, які обтяжують відповідно ст. 67 КК України покарання ОСОБА_4 при проведенні досудового розслідування та судового розгляду не встановлено.

При цьому, суд враховує особу обвинуваченого, його відношення до скоєного.

Також, судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального кодексу України. Покарання сторонами угоди визначено у відповідності до положень КК України. Узгоджена сторонами міра покарання передбачена в межах санкції ч.1 ст.190 КК України та відповідає загальній меті призначення кримінального покарання, визначена з урахуванням характеру та тяжкості вчиненого злочину, ступеня здійснення злочинного наміру, даних про особу обвинуваченого, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, та є достатньою для виправлення обвинуваченого та запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Таким чином, перевіривши угоду про примирення, суд приходить до висновку, що умови угоди не суперечать вимогам кримінально-процесуального кодексу України та кримінального кодексу України, відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи сторін та інших осіб, наявні фактичні підстави для визнання винуватості, відсутня очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань, сторони дійсно примирились, що підтверджено в судовому засіданні, і як вбачається з матеріалів кримінального провадження, та погодили вид покарання.

Виходячи з викладеного, суд вважає за необхідне на підставі ст.468, ст.469, ст.471 КПК України затвердити угоду про примирення, яка укладена 23.02.2024 року між потерпілим ОСОБА_5 з одного боку та підозрюваним ОСОБА_4 з іншого боку та призначити обвинуваченому ОСОБА_4 узгоджену сторонами міру покарання за ч.1 ст.190 КК України у виді у виді 200 (двохсот) годин громадських робіт.

При цьому судом не встановлено підстав для неможливості застосування відносно ОСОБА_4 покарання у виді громадських робіт, оскільки останній офіційно не працює, немає самостійного доходу. Крім того, останній не є інвалідом І чи ІІ групи, не являється пенсіонером.

Цивільний позов по справі не заявлений.

Процесуальні витрати у вигляді вартості проведення судово-товарознавчої експертизи на підставі ч. 2 ст. 124 КПК України слід стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави.

Питання щодо речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_4 під час досудового розслідування і судового провадження не обирався.

На підставі викладеного та керуючись ч. 9 ст. 100, ч. 2 ст. 124, п. 1 ч. 3 ст. 314, ст. 368-371,ч. 2, ст. 373, ст. ст. 374-376, п. 1 ч. 1 ст. 468, ст. ст.469, 471, 474, 475 КПК України, ч. 1 ст. 190 КК України, суд, -

у х в а л и в:

Угоду про примирення, укладену 23.02.2024 року між потерпілим ОСОБА_5 та підозрюваним ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні №0000037, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12.02.2024 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.1 ст.190 КК України, затвердити.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.1 ст.190 КК України та призначити йому покарання у виді йому покарання у виді громадських робіт строком на 200 (двісті) годин.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судові витрати на проведення судово-товарознавчї експертизи в сумі 2271 (дві тисячі двісті сімдесят одну) грн. 84 коп.

Речові докази:

- перфоратор марки «Dexter power» модель «PDH26G1» синьо-чорного кольору який переданий на зберігання потерпілому ОСОБА_5 залишити у нього за належністю.

Вирок суду може бути оскаржений, з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Полтавського апеляційного суду на протязі 30 днів з дня його проголошення через Гребінківський районний суд Полтавської області шляхом подачі апеляційної скарги.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_6