Єдиний унікальний номер 134/576/20
Номер провадження 1-кп/142/21/24
В И Р О К

іменем України

18 березня 2024 року смт. Піщанка

Піщанський районний суд Вінницької області

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участі:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисників обвинуваченого адвокатів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

представника потерпілої адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Піщанського районного суду в смт. Піщанка кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000420 від 28 грудня 2019 року, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Гарячківка Крижопільського району Вінницької області, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , непрацюючого, одруженого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.187 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до пред`явленого обвинувачення, ОСОБА_4 , 28 грудня 2019 року близько 20:34 години, після вживання спиртних напоїв в ресторані «Маестро», що розташований по вул. Соборна в смт. Крижопіль Крижопільського району Вінницької області, повертався по вул. Соборна до місця свого проживання в напрямку перехрестя вулиць Данила Нечая, Чоботарська, Заболотного та Соборна. Перебуваючи на вказаному перехресті, ОСОБА_4 звернув увагу на те, що в напрямку вул. Чоботарська смт Крижопіль Крижопільсього району Вінницької області направилася ОСОБА_7 , після чого у ОСОБА_4 виник умисел на заволодіння її майном.

Рухаючись позаду ОСОБА_7 , ОСОБА_4 провів жінку до АДРЕСА_6 в смт. Крижопіль, де вона повернула до даної вулиці. Пройшовши ще декілька метрів, ОСОБА_4 , будучи позаду ОСОБА_7 , реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння майном ОСОБА_7 , розуміючи суспільно небезпечний характер своїх дій, вхопив своєю рукою її жіночу сумку, яка знаходилася на плечі останньої, в якій знаходились грошові кошти в сумі 100 грн., однією купюрою, однак вирвати її не зміг, оскільки ОСОБА_7 міцно її тримала.

В подальшому ОСОБА_4 , з метою подолати опір потерпілої та упередити його протидію нападу, відпустив жіночу сумку ОСОБА_7 та відразу розпочав наносити удари кулаком своєї правої руки по голові та обличчю ОСОБА_7 . Від нанесених ударів ОСОБА_7 впала на землю, після чого ОСОБА_4 підійшов до неї, коли вона ще лежала на землі, та наніс близько п`яти ударів своїми ногами по тулубу жінки. Продовжуючи знаходитися на землі, ОСОБА_7 розпочала кричати на допомогу, після чого ОСОБА_4 наніс кулаком своєї правої руки ще два удари по обличчю потерпілої.

В цей час по АДРЕСА_6 в смт. Крижопіль рухався автомобіль під керуванням ОСОБА_9 , який, під`їхавши до місця події, зупинився та вийшов з автомобіля. В цей самий час ОСОБА_4 , побачивши дії ОСОБА_9 , розпочав втікати в напрямку розташування автомобіля ОСОБА_9 , однак був затриманий останнім.

ОСОБА_7 після вказаної події госпіталізовано до хірургічного відділення Крижопільської ОЛІЛ для стаціонарного лікування.

Згідно висновку комісійної судово-медичної експертизи № 57-к від 03.03.2020 року у ОСОБА_7 мали місце тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми-струсу головного мозку, садна в лобній ділянці справа, синці в правій і лівій параорбітальній ділянках, крововиливу під кон`юктиву лівого ока, а також гематоми в ділянці лівої молочної залози, саден обох китиць. Вказані тілесні ушкодження у ОСОБА_7 виникли від неодноразової дії тупого (тупих) предмету (предметів), за давністю утворення можуть відповідати строку, вказаному у постанові про призначення експертизи - 28 грудня 2019 року. Закрита черепно-мозкова травма у ОСОБА_7 має ознаки легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я (понад 6-ти днів, але не більше 21-го дня п.2.3.2.а. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» Наказ №6 МОЗ України від 17 січня 1995 року)

Гематома в ділянці лівої молочної залози, садна обох китиць, кожне окремо і в сукупності належить до легких тілесних ушкоджень (п.2.3.2.6 «Правил, судово-медичного, визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом №6 МОЗ України від 17 січня 1995 року). Утворення тілесних ушкоджень у ОСОБА_7 можливе за будь-яких обставин за умови доступності травмуючих предметів до відповідних ділянок тіла.

Згідно висновку судової товарознавчої експертизи № 35 від 17 січня 2020 року ринкова вартість жіночої сумки, якою намагався заволодіти ОСОБА_4 , становила 74,67 грн.

В обвинувальному акті зазначено, що своїми умисними діями ОСОБА_4 завдав потерпілій ОСОБА_7 матеріальної шкоди на суму 174,67 грн.

Обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав частково, вказавши, що заподіяв потерпілій ОСОБА_7 тілесні ушкодження через раптово виниклі до неї неприязні почуття та суперечку на фоні стану його сильного алкогольного сп`яніння, а не через намір заволодіти її майном, сумочкою чи грішми, відтак не визнавши обвинувачення за ч.1 ст.187 КК України. Обвинувачений пояснив суду, що 28 грудня 2019 року, він, працюючи на посаді заступника начальника Піщанської дільниці електромереж, отримав підвищення на роботі та мав корпоратив з колегами з нагоди закінчення року в ресторані "Маестро" приблизно о 15 годині. Зазвичай алкогольними напоями він не зловживає, але тоді, випивши алкоголю, відчув стан сильного сп`яніння та пішов раніше до дому, так як йому стало погано. Попрямував у напрямку парку в смт. Крижопіль, так як там, за парком, проживає. Дорогою зустрів ОСОБА_10 ( свідок по справі), перекинувся з нею декількома словами. Потім йому стало зле і він почав блювати. Далі на перехресті в Крижополі він зустрів знайому, потерпілу ОСОБА_7 . Також промовили один до одного декілька слів і він захотів її провести до дому, так як в той час у Крижополі було неспокійно, мали місце напади на жінок невідомої особи. Однак ОСОБА_7 не потребувала його допомоги, він наполягав, так і затіялась між ними суперечка, в ході якої вони висловлювались один до одного нецензурними словами. Як тоді здавалось обвинуваченому, він хотів зробити добру справу, проте обурився, що потерпіла не оцінила його намірів, я зараз розуміє, все сталося через стан його алкогольного сп`яніння, він не втримався та вдарив потерпілу декілька разів, в чому вину визнає та щиро кається, наміру грабувати її не мав, так як мав при собі значну суму коштів.

На запитання прокурора уточнив, що він та потерпіла при зустрічі впізнали один одного, так як колись разом працювали. Зазначив, що плентався за нею зо два кроки позаду, нав`язуючи свою допомогу провести її до дому, однак через стан сп`яніння дезорієнтувався на якій вулиці знаходився, проте знав де живе потерпіла, на АДРЕСА_5. Що в потерпілої було з особистих речей він не знає. Від його удару потерпіла впала, він хотів її підняти та заспокоїти, нікуди не тікав, а потім його зупинив поліцейський. З 2019 року намагався відшкодувати заподіяну потерпілій шкоду, однак вона відмовлялася, пробачення у потерпілої просив як раніше, так і в залі суду. З потерпілою спілкувалися його матір та адвокат, оскільки на його спілкування потерпіла реагувала емоційно і він не хотів погіршення ситуації.

На запитання потерпілої ОСОБА_7 уточнив, що впізнав її, оскільки були освітлені магазини і невелика відстань між ними.

Крім того, на запитання захисника ОСОБА_5 суду пояснив, що, можливо торкався сумки потерпілої, коли наносив її тілесні ушкодження, але наміру заволодіти сумкою не мав, просто хотів провести до дому жінку.

Потерпіла ОСОБА_7 суду пояснила, що 28 грудня 2019 року о 20 год. вона закінчила роботу та поверталась до дому. Біля магазину "Марина" на перехресті доріг вона почула, що хтось іде. Оглянулась і побачила силует людини. Було сиро, мокро, людина слідувала за нею. Хто саме був, чоловік чи жінка, вона не бачила, було темно і фонарі не світились. Її було страшно і вона відчувала, що її переслідує людина, що йде позаду. Потім побачила, що людина вийшла перед нею і вона вирішила послідкувати за тією людиною, що спереду, однак силует позаду також прослідував за нею. Потерпіла зупинилась біля чужих воріт по АДРЕСА_6, куди повернула людина, яка йшла спереду. ОСОБА_7 зазначила, що завжди носить сумку на лівому плечі. Її хтось шарпнув за сумку і не сказавши ні слова, чи дай сумку, чи щось інше, почав наносити її удари. Падало світло з подвір`я і вона впізнала ОСОБА_12 , з яким колись працювала. Він її просто бив і нічого не казав. Вона запитала, що він робить, однак він був злий і просто бив. Побачивши здалека світло автомобіля, намагалась себе показати та відповзти. Коли потерпіла впала на землю, ОСОБА_13 присів над нею і вона конкретно зрозуміла, хто він. Коли ж він побачив машину, то встав і пішов назустріч машині, а вона залишилась лежати на дорозі.

На запитання прокурора потерпіла ОСОБА_7 уточнила, що вона прямує до дому вулицями К. Маркса , Заболотного , Чоботарського та Малишка. В сумочці у неї було 100 грн. Сумку з рук не випускала, впавши на лівий бік, прикрила собою сумку.

На запитання свого представника адвоката ОСОБА_8 відповідала, що не знає, чому її переслідував ОСОБА_4 . Так, сумка була недорога, але в неї були гроші і віддавати своє майно вона не хотіла. Обвинувачений бив її переважно по голові, його агресія наростала і бив він сильніше.

На запитання захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 пояснила, що з ОСОБА_4 працювала раніше в училищі, звідки звільнилась у 2014 році, більше вони не спілкувались з того часу. ОСОБА_4 схопив за сумку мовчки, бив ногами. Коли впала, то лежала на сумці. ОСОБА_4 перестав бити, тому що їхала машина, а він пішов назустріч тій машині.

На запитання захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 потерпіла ОСОБА_7 відповіла суду, що не пам`ятає, скільки було ударів, оскільки знаходилась в стресовому стані. Бив рукою, ногами по голові, по грудях, нічого не казав, взагалі ні слова, тільки бив.

Представник потерпілої адвокат ОСОБА_8 вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.1 ст.187 КК України кваліфіковано вірно і йому слід призначити покарання у виді семи років позбавлення волі. Обвинувачений постійно змінював показання, був у стані алкогольного сп`яніння, його "перемкнуло" і він шукав собі об`єкт нападу. Цим об`єктом стала ОСОБА_7 та її майно. Свідки в судовому засіданні підтвердили, що вони чули несамовитий крик. Вибачення обвинуваченого на адресу потерпілої є фальшивими.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні просив визнати ОСОБА_4 невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України, зазначив, що обвинуваченням не доведено мету заволодіння майном потерпілої ОСОБА_7 та не зазначено при кваліфікації дій обвинуваченого спосіб вчинення кримінального правопорушення, а саме, що кримінальне правопорушення вчинено небезпечним для життя чи здоров`я особи способом в момент вчинення.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні просила визнати ОСОБА_4 невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України, при цьому просила про зміну правової кваліфікації дій обвинуваченого на менш тяжкий злочин, зазначила, що обвинувачений ОСОБА_4 завдав потерпілій умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, тобто вчинив кримінальний проступок, передбачений ч.2 ст. 125 КК України.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні, вважаючи вину ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.187 КК України, повністю доведеною наданими суду та дослідженими судом доказами, в тому числі письмовими доказами та показаннями свідків обвинувачення, просила суд визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 187 КК України, та призначити йому покарання у виді 3 років позбавлення волі.

Згідно зі ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Положення ст.17 КПК України регламентують, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданий, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи.

Відповідно до ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Стаття 94 КПК України передбачає, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

У відповідності до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, ухваленим з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

Судом під час судового слідства були допитані свідки, які дали суду наступні пояснення.

Так, свідок ОСОБА_9 зазначив, що він є працівником поліції. Наприкінці грудня 2019 року він їхав власним автомобілем до матері, яка проживає по АДРЕСА_2 . Коли свідок вийшов з автомобіля, то почув крики, але подумав, що то діти бавляться снігом. Вийшла мати свідка і вони поїхали вулицею Чоботарського. Їдучи в машині, в якій було відкрите вікно, свідок почув крики та побачив два силуети. Один силует рухався та стояв, а другий силует був на землі. Той силует, що стояв, почав бігти йому назустріч. Подумавши, що міг статися злочин, свідок зупинив чоловіка, взяв його за плечі та збив з ніг. Утримуючи того чоловіка на землі, попросив свою матір викликати поліцію. Тоді до нього підійшла потерпіла з побитим лицем, одне око не бачило. Згодом приїхала поліція та всіх забрала. Була зима, освітлення на АДРЕСА_6 не було, чи було світло на вулиці Чоботарській свідок не пам`ятає. Коли їхав автомобілем, то чув чіткий жіночий крик "Ловіть його". В судовому засіданні впізнав затриманого ним ОСОБА_4 . Тоді на місці пригоди потерпіла підтвердила, що її бив ОСОБА_4 . Також була мова потерпілої, що обвинувачений шарпав її за сумочку, але свідок на місці ніяких речей не бачив.

На запитання представника потерпілої адвоката ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_4 та захисника ОСОБА_6 свідок пояснив суду, що в день події він не був у поліцейській формі. Від ОСОБА_4 був різкий запах алкоголю, він не був орієнтований у просторі, мав нечітку вимову, ушкоджень не мав. Біг назустріч автомобілю, щоб пробігти мимо, але свідок його затримав. ОСОБА_4 біг як п`яна людина. На момент затримання обвинувачений мовчав, був у шоковому стані, важко дихав, супротиву не чинив, не розумів, що відбувається, щоправда казав, що він не "маніяк, а сам ловить його".

Свідок ОСОБА_17 під час допиту вказала, що наприкінці грудня 2019 року приблизно о 20 годині 40 хвилин до неї приїхав на автомобілі її син ОСОБА_18 , який працює в поліції, щоб відвезти на роботу. Їдучи з сином в автомобілі, вона почула крики, а потім побачила два силуети. Один з них, який виявився чоловіком, біг прямо на них. Син затримав того чоловіка, а потім прибігла жінка вся в крові та синцях і сказала, що той чоловік на неї напав. Жінка була в істериці, у неї заплило око.

На запитання адвокатів ОСОБА_8 та ОСОБА_5 свідок уточнила, що сумку у жінки не бачила.

Свідок ОСОБА_19 в судовому засіданні пояснила, що проживає в смт. Крижопіль на АДРЕСА_6 у першій хаті. 28 грудня 2019 року вона включила на початку 9 години вечора у себе на подвір`ї світло. Коли йшла від поштової скриньки до себе до дому, то побачила на вулиці жінку у світлій шапці, а коли зайшла на подвір`я, то почула жіночий крик про допомогу. Після цього свідок подзвонила до сусідки на прізвище ОСОБА_20 , щоб та викликала поліцію. Більше нічого в той день не бачила та не чула. На другий день чула від інших людей, що побили жінку. Вважає, що того вечора кричала про допомогу жінка у білій шапці, вона була одна, нікого іншого не було видно.

Свідок ОСОБА_21 суду пояснила, що проживає в АДРЕСА_2 . Можливо 28 грудня 2019 року, дати не пам`ятає, до неї ввечері зателефонувала сусідка ОСОБА_22 та повідомила, що чула крик на вулиці і щоб свідок зателефонувала до ОСОБА_23 , в якої син працює в поліції. Свідок так і зробила, а згодом її повідомила ОСОБА_23 , що " то був ОСОБА_13 , який працював у РЕСі". У себе вдома свідок чула якийсь крик, який лунав із вулиці, однак вважала, що то була якась сварка, звучали слова жінки типу "Хто ти такий".

Свідок ОСОБА_24 суду пояснила, що 28 грудня 2019 року о 20 годині 30 хвилин вона вийшла на вулицю та почула жіночий крик "Поможіть". Зайшла до хати і перебувала там певний час, а потім вийшла на вулицю та побачила затриманого обвинуваченого ОСОБА_4 , потерпіла ОСОБА_7 розповідала, що він її шарпнув за сумку, сумки не віддала і її почав бити обвинувачений. Це було на АДРЕСА_6. У потерпілої під оком був синець. Обвинувачений лежав на землі і нічого не говорив. Той чоловік, що лежав на землі, і обвинувачений у залі суду - одна й та сама людина.

На запитання захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 свідок відповіла, що у потерпілої в руках нічого не було, і чи була сумка і де вона була свідку також невідомо.

Свідок ОСОБА_25 суду пояснила, що вона проживає в АДРЕСА_2 . Подія була близько Нового року. Її донька ОСОБА_24 вийшла надвір по дрова і, повернувшись, сказала, що на вулиці кричить жінка і просить про допомогу. Свідок вийшла надвір і побачила, що на відстані метрів двадцяти стояв на одному коліні чоловік та, схилившись, бив чи душив жінку, яка лежала і звуків не подавала. Свідок крикнула до нього, а той чоловік схопився та побіг з розкинутими руками до неї, однак в цей час під`їхав сусід-поліцейський та затримав його. Сусідка ОСОБА_26 впізнала у тому чоловікові ОСОБА_27 , який працює в електромережах. Жінка була в крові, на обличчі у неї був синець під оком. Біля потерпілої свідок не бачила речей і предметів.

На запитання захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 свідок відповіла, що біля чоловіка лежала людина у світлій куртці. Виглядало зі сторони, що, наче, бив чоловік лежачу людину чи душив, свідок точно не сказала, пояснивши, що відстань була значною і вона точно не бачила.

Свідок ОСОБА_28 пояснила, що до неї наприкінці грудня 2019 року зателефонувала ОСОБА_21 і повідомила, що на вулиці відбувається якась бійка. Свідок вийшла на дорогу і побачила ОСОБА_29 , у неї було синє око, куртка в болоті. ОСОБА_29 пояснювала, що за нею ішов якийсь чоловік, вона злякалась і повернула на вулицю Миру. Свідок впізнала тоді у тому чоловікові, який уже лежав на землі обличчям донизу і його тримав ОСОБА_9 , ОСОБА_30 , з яким свідок колись працювала в РЕСі. ОСОБА_4 був неадекватний, як п`яний. Потерпіла пояснювала, що чоловік виривав у неї сумочку, а потім почав бити. Сумочки свідок не бачила на місці пригоди.

Свідок ОСОБА_31 суду пояснила, що проживає в смт.Крижопіль і 28 грудня 2019 року на 18 годину вона йшла до перукарні. Близько 20 години вона поверталась з перукарні, йдучи вулицею Соборною. В напрямку перехрестя перейшов дорогу ОСОБА_27 , якого свідок знає, оскільки це її колишній колега. Він був, наче п`яний, розминаючись із нею, штовхнув у плече, а потім пішов за нею слідом. Свідок злякалась, пришвидшилась, а ОСОБА_27 почав бігти за нею.Свідок втекла до себе до дому, а коли бігла, - побачила жінку в рожевій куртці. На другий день від ОСОБА_26 свідок дізналась, що ОСОБА_27 побив жінку, нею виявилась потерпіла ОСОБА_29 . В той вечір свідок, коли розминалась із ОСОБА_27 , з ним не спілкувалась.

В судовому засіданні судом досліджено письмові докази сторони обвинувачення, які, на думку прокурора, доводять вину ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України:

-з витягу з ЄРДР у кримінальному провадженні № 0000420 вбачається, що 28 грудня 2019 року близько 20:34 год. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець Вінницької області, Крижопільського району с. Гарячківка, житель Вінницької області, Крижопільський район, смт. Крижопіль, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , маючи умисел на відкрите заволодіння чужим майном, рухаючись по АДРЕСА_6 в смт. Крижопіль, відкрито, здійснив напад з метою заволодіння чужого майна, поєднаного із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, а саме жіночої сумочки, в якій знаходились грошові кошти, та інше цінне майно, яка належить ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жительці АДРЕСА_2 , нанісши останній при цьому тілесні ушкодження;

-протоколом огляду місця подій від 28 грудня 2019 року та фототаблицею до нього, огляд проведений в АДРЕСА_2 , під час якого виявлено в`язану шапку та безліч слідів різноманітного типу;

-в рапорті старшого інспектора-чергового СРПП №4 Крижопільського ВП Бершадського відділення поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області ОСОБА_32 від 28 грудня 2019 року повідомляється, що виїздом СОГ на МП було встановлено, що в смт. Крижопіль вул. Миру невідома особа намагалась заволодіти сумкою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жительки АДРЕСА_2 , в ході чого спричинила тілесні ушкодження ОСОБА_7 у вигляді: ЗЧМТ, струсу головного мозку, травматична гематома нижньої повіки зліва, забій м`яких тканин лобної ділянки голови справа;

-протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 28 грудня 2019 року, відповідно до якого потерпіла ОСОБА_7 вказала, що ОСОБА_4 по вул. Миру в смт. Крижопіль, намагався заволодіти її сумкою, в якій знаходились грошові кошти в сумі 100 гривень, однак вона сумку не віддала, в ході чого він спричинив тілесні ушкодження, а саме численні удари по обличчю після чого вона впала на землю, в подальшому вийшли люди та ОСОБА_4 почав йти від неї;

-в рапорті старшого інспектора-чергового СРПП №4 Крижопільського ВП Бершадського відділення поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області ОСОБА_32 від 28 грудня 2019 року повідомляється, що виїздом СОГ на МП було встановлено, що в смт. Крижопіль вул. Миру встановлена особа ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , який намагався заволодіти сумкою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жительки АДРЕСА_2 , в ході чого спричинила тілесні ушкоджень ОСОБА_7 . ОСОБА_4 затримано за статтею 208 КПК від 28.12.2019 року 23:03 годин;

-зі змісту протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 28 грудня 2019 року, слідує, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , затримано 28 грудня 2019 року о 23 годині 03 хвилин, на підставі статті 208 КПК України безпосередньо після вчинення злочину, зазначено, що за сукупності очевидних ознак встановлено те, що саме ОСОБА_4 28 грудня 2019 року відкрито здійснив напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, намагався заволодіти майном, а саме жіночою сумочкою з грошовими коштами та іншим цінним майном, яке знаходилось в сумці, яка належала ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жительці АДРЕСА_2 , нанісши їй при цьому тілесні ушкодження;

-з висновку експерта Вінницького наукового-дослідного експертно-криміналістичного центру Міністерства внутрішніх справ України № 35 від 17 січня 2020 року вбачається, що ринкова вартість жіночої сумки чорного кольору станом на 28 грудня 2019 року, яка знаходиться в спецпакеті Національної Поліції України Головного слідчого Управління № INZ 4007357, становила 74,67 грн. (сімдесят чотири гривні 67 копійок).

-відповідно до висновку експерта № 008 встановлено, що на підставі даних, отриманих при проведенні судово-медичної експертизи медичних документів на ім`я громадянки ОСОБА_7 , 1973 року народження, жительки смт Крижопіль, Крижопільського р-ну, Вінницької області, дві медичні карти стаціонарного хворого №7029/1450, №176/77 Крижопільської ОЛІЛ на ім`я ОСОБА_7 , за матеріалами кримінального провадження №0000420 від 28.12.2019 р., приймаючи до уваги обставини справи, викладені в постанові слідчого про призначення судово-медичної експертизи приходить таких підсумків: при проведенні судово-медичної експертизи медичних документів на ім`я громадянки ОСОБА_7 встановлено, що у неї мали місце тілесні ушкодження у вигляді синців та саден на обличчі - садна в лобній ділянці справа; синці на ділянках обох орбіт на верхніх та нижніх повіках; крововилив під кон`юктиву лівого ока; синець в ділянці лівої молочної залози; садна обох китиць; ушкодження, вказані в п.1, утворились від дії тупого-твердого предмету(ів), які не відобразили своїх індивідуальних властивостей в морфологічній характеристиці ушкоджень, та, згідно медичних документів, медичних карт стаціонарного хворого №7029/1450, №176/77 Крижопільської ОЛІЛ на ім`я громадянки ОСОБА_7 , могли утворитись в строк та за обставин, як це вказано в постанові слідчого про призначення судово-медичної експертизи, тобто 28.12.2019 року. Більш детально відповісти щодо характеру та механізму утворення ушкоджень немає можливості, так як в медичних документах не конкретизовано морфологічні, судово-медичні властивості(ознаки) зазначених тілесних ушкоджень (не вказано розміри, форму, кількість та конкретну локалізацію, колір синців і їх країв, стан саден та інше); ушкодження у громадянки ОСОБА_7 у вигляді синців та саден, крововиливу в кон`юктиву лівого ока, синця в ділянці лівої молочної залози, саден обох китиць мають незначні, скороминущі наслідки, тривалістю не більше як шість днів, і за своїми ознаками відносяться до легких тілесних ушкоджень (згідно п.2.3.1.б «Правил судово-медичного, визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень»,затверджених Наказом МОЗ України від 17 січня 1995 року №6). Слід зазначити, що ушкодження, які були описані в медичній карті №7029/1450 Крижопільської ОЛІЛ, 28 грудня 2019 року розцінено як синці. Гематоми (обличчя) в даному випадку не підтверджені (відсутність їх об`єктивних даних в описовій частині). Враховуючи обставини випадку, розташування та морфологічні властивості ушкоджень у вигляді синців та саден обличчя, крововиливу в кон`юктиву лівого ока, синець в ділянці лівої молочної залози; садна обох китиць - утворення зазначених ушкоджень при падінні з висоти власного зросту виключається; при проведенні судово-медичної експертизи даних МРТ головного мозку від 09 січня 2020 року об`ємно-вогнищевих змін головного мозку не виявлено. Закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку в наданій медичній карті №7029/1450 Крижопільської ОЛІЛ 28 грудня 2019 року об`єктивними клінічними даними та нєйровізуалізуючими дослідженнями не підтверджений, тому до уваги не приймається. Кісти обох грудних залоз, які було виявлено під час УЗД молочних залоз, 09 січня 2020 року в прямому причинному зв`язку з подією, яка сталася 28 грудня 2019 року, не стоять. Захворювання шийного відділу хребта та МР-ознаки остеохондрозу, спондилоартрозу шийного відділу хребта, які було виявлено 09 січня 2020 року, в прямому причинному зв`язку з подією, яка сталася 28 грудня 2019 року не стоять; враховуючи дані МРТ обстеження від 09 січня 2020 року, наявність у громадянки ОСОБА_7 помірних гемодинамічних змін в правій вертебральній артерії, МР-ознаки остеохондрозу, спондилоартрозу шийного відділу хребта і послідуюче її перебування на стаціонарному лікуванні в неврологічному відділенні Крижопільської ОЛІЛ з 11 січня 2020 року по 17 січня 2020 року в прямому причинному зв`язку з подією, яка сталася 28 грудня 2019 року не стоїть. Строк перебування громадянки ОСОБА_7 на стаціонарному лікуванні строком 21 день-три тижні обумовлений не характером чи важкістю стану хворої громадянки ОСОБА_7 , а лікувальною тактикою лікарів, тому не враховується при оцінці ступеня тяжкості;

-відповідно до висновку експертів № 57-к від 25 березня 2020 року на підставі вивчення матеріалів кримінального провадження №0000420 Крижопільського ВП Бершадського ВП ГУНП України у Вінницькій області, «розпочате за ч. 1 ст. 187 КК України відносно ОСОБА_4 , які включають «Висновок експерта» № 008 від 23.01.-26.02.2020 р., та, вивчивши «Медичну карту стаціонарного хворого №7029/1450/22 Крижопільської ОЛІЛ, «Медичну карту стаціонарного хворого» № 176/77 Крижопільської ОЛІЛ, медичні карти амбулаторного хворого» (3) на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та даних обстеження ОСОБА_7 , судово-медична експертна комісія прийшла до таких підсумків: згідно наданої медичної документації у ОСОБА_7 мали місце тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, садна в лобній ділянці справа, синців в правій і лівій параорбітальних ділянках, крововиливу під кон`юнктиву лівого ока, а також гематоми в ділянці лівої молочної залози; саден обох китиць. Вказані тілесні ушкодження у ОСОБА_7 виникли від неодноразової дії тупого (тупих) предмету (предметів), за давністю утворення можуть відповідати строку, вказаному у постанові про призначення експертизи - 28 грудня 2019 року; закрита черепно-мозкова травма у ОСОБА_7 має ознаки легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я (понад 6-ти днів, але не більш 21-го дня п. 2.3.2.а. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» Наказ № 6 МОЗ України від 17 січня 1995 року). Гематома в ділянці лівої молочної залози, садна обох китиць, кожне окремо і в сукупності належать до легких тілесних ушкоджень (п.2.3.2.б «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом № 6 МОЗ України від 17 січня 1995 року). Утворення тілесних ушкоджень у ОСОБА_7 можливе за будь-яких обставин за умови доступності травмуючих предметів до відповідних ділянок тіла. Встановлення конкретних умов та обставин, за яких були спричинені тілесні ушкодження, виходить за межі компетенції судово-медичного експерта.

Також в судовому засіданні судом були дослідженні матеріали, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_4 , а саме вимогу про судимості, з якої слідує, що ОСОБА_4 раніше не вчиняв кримінальних правопорушень, виробничу характеристику на заступника начальника Піщанської дільниці СО «Крижопільські ЕМ» ОСОБА_4 , відповідно до якої він зарекомендував себе позитивно, як добросовісна людина, висококваліфікований фахівець, наполегливий в роботі, користується повагою в колективі, старанно відноситься до виконання службових обов`язків, спокійний, врівноважений. Співробітник, в якому поєдналися досвід та професіоналізм, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, та наказ про звільнення ОСОБА_4 на підставі п.1 ст. 36 КЗпП України від 14 січня 2020 рок № 14-к.; довідку Крижопільської селищної ради Вінницької області № 02-24/18 від 09 січня 2020 року, відповідно до якої ОСОБА_4 зареєстрований та проживає по АДРЕСА_1 , іншими матеріалами селищна рада не володіє, довідку КНП «Крижопільська ОЛІЛ» Крижопільської селищної ради від 09 січня 2020 року № 09/70, згідно якої ОСОБА_4 у лікарів нарколога та психіатра на обліку не знаходиться, а також копії свідоцтв про шлюб ОСОБА_4 серії НОМЕР_1 , копії свідоцтв про народження ОСОБА_33 , серії НОМЕР_2 , про народження ОСОБА_34 , серії НОМЕР_3 , та ОСОБА_34 серії НОМЕР_4 , з яких слідує, що ОСОБА_4 є їх батьком.

Крім того, в судовому засіданні досліджено висновок судово-психіатрисного експерта № 21 від 20 січня 2020 року, відповідно до якого комісія прийшла до висновку, що ОСОБА_4 , у зв`язку небезпечністю інкримінованого йому діяння, направленого проти здоров`я особи, що проявилось його агресивними діями в бік потерпілої, а також його заявою: «Через стан сп`яніння у мене щось сталося з головою... мене перемкнуло... взагалі нічого не пам`ятаю», - для винесення об`єктивного експертного рішення та виключення у нього на період часу, що цікавить слідство, можливо перенесеного ним тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності, потребує тривалого обстеження та спостереження в умовах психіатричного стаціонару з наступним проведенням стаціонарної комплексної судової психолого-психіатричної експертизи. Також матеріали кримінального провадження необхідно доповнити показами працівників поліції, які брали участь у затриманні ОСОБА_4 , де були б відображені його поведінка на той час, реагування на ситуацію, що склалася, підтримання з ним мовного контакту, його висловлювання.

Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта № 14 від 20 лютого 2020 року ОСОБА_4 не страждає на психічні розлади. Про це свідчать дані анамнезу про його своєчасний психічний та фізичний розвиток, достатню соціальну адаптованість протягом життя (здобуття середньої та вищої освіти, трудова діяльність), а також виявлені при теперішньому психолого-психіатричному обстеженні збереженість і адекватність його емоцій, логічність, послідовність мислення, відсутність психотичної симптоматики, порушень пам`яті, інтелекту, критичних та адаптаційних здібностей. Як слідує з матеріалів кримінального провадження, в період часу, до якого відноситься інкриміноване йому діяння, ОСОБА_4 перебував поза будь-яким тимчасовим і хворобливим розладом психічної діяльності, а знаходився в стані простого алкогольного сп`яніння. Про це свідчать збереженість його орієнтації в місці, ситуації, оточуючих особах, виконування ним послідовних, цілеспрямованих дій, що не відображали ознак маячення, галюцинацій, порушення свідомості. Тому ОСОБА_4 не позбавлений можливості усвідомлювати свої дії і керувати ними стосовно інкримінованого йому діяння. Під дію ст. 19 ч. 2 та ст. 20 КК України не підпадає.

Разом з тим, вказаним висновком судово-психіатрисного експерта № 14 від 20 лютого 2020 року, описаний психічний стан ОСОБА_4 та зазначена консультація психолога, та вказано, що стосовно інкримінованого йому діяння повідомив, що 28.12.2019 р. під час святкування корпоративну випив близько 0,5 л горілки. Невдовзі відчув, що дуже сп`янів та вирішив повернутись додому. По-дорозі зустрів свою давню знайому, з якою зав`язалась розмова. Розмовляли про цивільний та законний шлюби. На фоні цього виникла суперечка, оскільки жінка намагалась довести свою правоту і робила це досить агресивно. Жінка почала штовхати чоловіка та нецензурно лаятись, у відповідь на це ОСОБА_4 , не стримавшись вдарив її по обличчю кулаком, від чого остання впала на землю. Після падіння, потерпіла почала голосно кричати та кликати на допомогу. Почувши це, зупинились перехожі та затримали його. В ході слідства та при теперішньому психодіагностичному дослідженні і цілеспрямованій бесіді, підекспертний дає послідовні пояснення, описує деталі обстановки та свою поведінку. Його здатність до повного та докладного відтворення досліджуваних подій, свідчать про відсутність у нього ознак звуження свідомості. Дії ОСОБА_4 не носили характеру автоматизованих і стереотипних, після того, що сталось, у нього не спостерігалось ознак фізичної і психічної астенії. Його подальша поведінка залишалась активною і послідовною. З матеріалів справи та зі слів самого підекспертного відомо, що він перебував у стані алкогольного сп`яніння, яке знижує інтелектуальний самоконтроль, підвищує імпульсивність, полегшує здійснення асоціальних форм поведінки, а тому виключає констатацію фізіологічного афекту та будь-яких інших виражених емоційних станів, які б вплинули на його свідомість та поведінку.

Таким чином, при розгляді кримінального провадження в межах пред`явленого ОСОБА_4 обвинувачення, відповідно до вимог кримінального процесуального закону, забезпечивши принцип змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів, передбачений ч. 2 ст. 22 КПК України, згідно якої сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом, безпосередньо допитавши обвинуваченого, потерпілу, свідків, ретельно перевіривши представлені сторонами докази, детально проаналізувавши усі досліджені докази і, надавши належну оцінку кожному з них та усім у їх сукупності і взаємозв`язку, суд приходить до висновку, що обвинувачення ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 187 КК України не знайшло свого підтвердження під час судового слідства, оскільки докази сторони обвинувачення не доводять винуватість обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення та є недостатніми для визнання ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України, з наступних підстав.

Згідно ч. 2 ст.91 КПК України доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Обов`язок доказування обставин, передбачених ст.91 КПК України, покладається на слідчого, прокурора, що передбачено ч. 1 ст. 92 КПК України.

Для реалізації вказаного, ст. 93 КПК України передбачено, що збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Статтею 94 КПК України на суд покладено обов`язок оцінити кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку (ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Статтею 62 Конституції України гарантовано, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Зазначені права і свободи мають своє відображення у загальних засадах кримінального провадження, а саме у презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, яка відповідно до ст. 17 ч. 1 КПК України полягає у тому, що особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Конституційний Суд України у рішенні від 26 лютого 2019 року № 1-р/2019 у справі щодо відповідності Конституції України (конституційності) ст. 368-2 КК України зауважив, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип «in dubio pro reo», згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.

Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Стаття 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» гарантує кожному право на справедливий суд; кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.

Правова позиція Європейського суду з прав людини щодо цього відображена у п. 43 Рішення від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України». Суд зазначив, що відповідно до його прецедентної практики при оцінці доказів він керується критерієм поза розумним сумнівом. Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпції, достатньо вагомих, чітких і взаємоузгоджених. У п. 65 рішення ЄС від 21 січня 2011 року у справі «Коробов проти України» зазначалось, що суд при оцінці доказів, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неоспорюваних презумпції факту.

Розумний сумнів - це такий непереборний сумнів, який залишається у слідчого, прокурора, слідчого судді, суду щодо винуватості обвинуваченого чи підсудного після всебічного, повного і об`єктивного дослідження обставин справи. Наявність розумного сумніву щодо обґрунтованості обвинувачення не дозволяє будь-якій неупередженій людині, яка міркує з належним розумом і сумлінням, визнати обвинуваченого винним.

Стандарт доведення «поза розумним сумнівом» означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону. Зокрема, у справах, в яких наявність та/або характер умислу має значення для правової кваліфікації діяння, суд у своєму рішення має пояснити, яким чином встановлені ним обставини справи доводять наявність умислу саме такого характеру, який є необхідним елементом складу злочину, і виключають можливу відсутність умислу або інший характер умислу.

Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Обвинувальний вирок може бути постановлений судом лише в тому випадку, коли вина обвинуваченої особи доведена поза розумним сумнівом.

Так, у справах «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року та «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанії» від 06 грудня 1998 року, Європейський Суд вирішив, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою» (п. 150, п. 253).

Виконуючи, свій професійний обов`язок, передбачений ст. 92 КПК України, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме - винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Сумнівний характер вчинення ОСОБА_4 інкримінованого йому суспільно-небезпечного діяння не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом».

Згідно зі ст. 2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.

Так, суб`єктивна сторона злочину, передбаченого ст. 187 КК України характеризується прямим умислом та корисливим мотивом. Обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони розбою є мета, з якою здійснюється напад, - заволодіння чужим майном. Відповідно до роз`яснень, викладених в п.п.2 п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про злочини проти власності» № 10 - під нападом за статтею 187 КК слід розуміти умисні дії, спрямовані на негайне вилучення чужого майна шляхом застосування фізичного або психічного насильства, зазначеного в частині першій цієї статті.

В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_7 стверджувала, що 28 грудня 2019 року за нею слідкував невідомий силует та на вул. Миру, що в смт. Крижопіль, її хтось шарпнув за сумку і, не сказавши ні слова, почав наносити її удари, вказавши, що падало світло з подвір`я і вона впізнала ОСОБА_12 , з яким колись працювала, який бив її і нічого не казав. Разом з тим, обвинувачений зазначав, що 28 грудня 2019 року зустрів свою давню знайому, з якою зав`язалась розмова, на фоні чого виникла суперечка, зазначає, що жінка грубо йому відповіла на його намагання допомогти, провівши до дому, та нецензурно висловилась в його адресу, у відповідь на це він вдарив її по обличчю кулаком, від чого остання впала на землю.

Показання свідків, які були допитані в судовому засіданні, не можуть вважатись належними доказами у кримінального провадженні на підтвердження дій ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 187 КК України, оскільки ці особи не були очевидцями обставин, які відбувались, а саме нападу з метою заволодіння чужим майном.

Зазначені обставини свідчать про відсутність у обвинуваченого корисливого умислу та мети заволодіти належним потерпілій майном та характер його дій не свідчить про те, що ці дії були спрямовані на негайне вилучення майна потерпілої шляхом застосування до неї фізичного насильства.

Таким чином, за результатами судового розгляду, суд прийшов до висновку, що відносно обвинуваченого ОСОБА_4 по обвинуваченню за ч.1 ст. 187 КК України слід ухвалити виправдувальний вирок, оскільки стороною обвинувачення під час судового розгляду не було надано належних доказів вчинення обвинуваченим ОСОБА_4 нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), у зв`язку з вищенаведеними мотивами.

Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа.

Аналіз наведених обставин та положень закону дозволяє суду зробити висновок про те, що стороною обвинувачення не доведено, що вчинено кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 187 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , у зв`язку з чим суд приходить до висновку про необхідність визнання невинуватим ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення.

Разом з тим, у відповідності до ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Відповідно до пред`явленого обвинувачення дії обвинуваченого ОСОБА_4 були кваліфіковані за ч.1 ст.187 КК України, однак, враховуючи, що вказана кваліфікація не знайшла свого підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження, тому суд приходить до висновку про необхідність перекваліфікувати дії обвинуваченого на ч.2 ст.125 КК України, оскільки його вина у вчиненні саме цього кримінального правопорушення підтверджується комплексом зібраних у кримінальному провадженні доказів.

Крім того, при перекваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_4 з кримінального правопорушення публічного обвинувачення на кримінальне правопорушення приватного обвинувачення, суд керується правовою позицією Верховного Суду, яка висловлена в п.38 постанови Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року в справі № 288/1158/16-к, де констатовано, що навіть у разі, якщо потерпілий не подавав до правоохоронних органів заяви про злочин як окремого процесуального документа, однак до початку чи під час досудового розслідування і/або судового провадження однозначно висловив свою позицію про притягнення винного до кримінальної відповідальності, відповідна позиція, зафіксована у процесуальних документах, дає підставу для кримінального переслідування особи за злочин приватного обвинувачення. За наявності цих умов або принаймні однієї з них, якщо потерпілий у подальшому не відмовився від притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності, суд наділений повноваженнями ухвалити обвинувальний вирок із перекваліфікацією діяння на злочин приватного обвинувачення незалежно від думки потерпілого щодо такої його юридичної оцінки.

Враховуючи, що потерпіла ОСОБА_7 під час судового провадження не відмовилась від притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності, її позиція була спрямована на необхідність застосування до обвинуваченого кримінального покарання, суд вважає, що перекваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_4 з кримінального правопорушення публічного обвинувачення на кримінальне правопорушення приватного обвинувачення, тобто з ч.1 ст. 187 КК України на ч.2 ст. 125 КК України не суперечить положенням кримінального процесуального законодавства.

Таким чином, дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч.2 ст.125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного кримінального проступку, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, враховує, що обвинувачений раніше не судимий, не перебуває на диспансерному обліку у лікарів нарколога та психіатра.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.2 ст.125 КК України, суд визнає його щире каяття.

Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_4 за ч.2 ст.125 КК України, суд визнає вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння.

Беручи до уваги вказані обставини у їх сукупності, враховуючи те, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами, а особі, яка вчинила кримінальне правопорушення має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення, суд вважає, що достатньою мірою покарання з метою виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та запобіганню вчинення нових правопорушень, буде призначення покарання у виді арешту в межах санкції ч.2 ст.125 КК України.

Відповідно до положень п.2 ч.1 ст. 49 КК України - особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Відповідно до ч.5 ст. 74 КК України - особа також може бути за вироком суду звільнена від покарання на підставах, передбачених статтею 49 цього Кодексу.

Враховуючи, що з дня вчинення обвинуваченим ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України, який є кримінальним проступком, минуло більше трьох років, та протягом цього часу перебіг давності не зупинявся та не переривався, обвинувачений у розшуку не перебував, суд вважає за необхідне звільнити ОСОБА_4 від покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України, на підставі положень ст. 49, ч.5 ст. 74 КК України.

Заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі міра запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, обрана 29 грудня 2019 року, відносно ОСОБА_4 закінчилась 26 лютого 2020 року.

По даному кримінальному провадженню проведено судову товарознавчу експертизу № 35 від 17 січня 2020 року, вартість проведення якої згідно довідки про витрати на проведення експертизи в кримінальному провадженні 0000420 до висновку експерта Вінницького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру Міністерства внутрішніх справ України становить 628 гривень 04 копійки, у зв`язку з чим дані витрати в загальному розмірі 628 гривень 04 копійки, відповідно до ст.124 КПК України підлягають стягненню з ОСОБА_4 на користь держави.

Кримінальним правопорушенням завдано майнову шкоду в сумі 174 гривні 00 копійок, яка відшкодована.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 до обвинуваченого ОСОБА_4 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, поданий в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000420 від 28 грудня 2019 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.187 КК України, ухвалою суду від 16 листопада 2023 року залишено без розгляду.

Арешт майна, застосований в даному кримінальному провадженні, відповідно до ухвали слідчого судді Крижопільського районного суду Вінницької області від 29 грудня 2019 року та ухвали слідчого судді Крижопільського районного суду Вінницької області від 02 січня 2020 року, відповідно до вимог ч. 4 ст. 174 КПК України, слід скасувати.

Долю речових доказів в кримінальному провадженні слід вирішити у відповідності до ст. 100 КПК.

Керуючись ст. ст. 100, 124, 126, 129, 368, 371, 373-376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України, та виправдати його у зв`язку з недоведеністю вчинення кримінального правопорушення, в якому обвинувачується особа.

Визнати винним ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України, та призначити йому покарання у виді арешту на строк 6 (шість) місяців.

Відповідно до положень ч.5 ст. 74 КК України звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України на підставі п.2 ч.1 ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі міра запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, обрана 29 грудня 2019 року відносно ОСОБА_4 ,закінчились 26 лютого 2020 року.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави в особі Вінницького наукового-дослідного експертно-криміналістичного центру Міністерства внутрішніх справ України витрати за проведення судової товарознавчої експертизи в кримінальному провадженні, відповідно до висновку експерта № 35 від 17 січня 2020 рокув розмірі 628 гривень 04 копійки.

Арешт майна, застосований в даному кримінальному провадженні, відповідно до ухвали слідчого судді Крижопільського районного суду Вінницької області від 29 грудня 2019 року та ухвали слідчого судді Крижопільського районного суду Вінницької області від 02 січня 2020 року, відповідно до вимог ч. 4 ст. 174 КПК України, слід скасувати.

Речові докази по кримінальному провадженню:

-чорну чоловічу сумку, в якій знаходилися: посвідчення № НОМЕР_5 на ім`я ОСОБА_4 , посвідчення № НОМЕР_6 видане на ім`я ОСОБА_35 , паспорт громадянина України НОМЕР_7 виданий Крижопільським РВ на ім`я ОСОБА_35 , ідентифікаційний код виданий на ім`я ОСОБА_4 , закордонний паспорт виданий на ім`я ОСОБА_4 06.01.1982 р/н № НОМЕР_8 , документи, а саме Особовий листок з обліку кадрів на 4 арк. виданий на ім`я ОСОБА_4 , резюме на ім`я ОСОБА_4 , копії документів на домогосподарство розташованого за адресою АДРЕСА_4 на 6 арк., монекуляр чорного кольору в чехлі чорного кольору, флешка чорного кольору ємкістю 16 ГБ, жувальна гумка орбіт, три презерватива «Гороскоп любви», дві ручки, чорна та синя, таблетки Доктор Момо в кількості двох, штук, салфетки, навушники білого кольору, блокнот, мобільний телефон марки Самсунг J700H DS ІМЕІ: НОМЕР_9 та ІМЕ1: НОМЕР_10 з двома сім картками та флешкою на 16 ГБ, павербанк з шнуром до нього, для підзарядки телефону модель ES 500, диплом про отримання вищої освіти на ім`я ОСОБА_4 , таблетки Печаєвські, сірники, ключі від замків в кількості 9 штук разом із брелком, грошові кошти в сумі 2 651 грн., купюрами чотири купюри по 500 грн., дві купюри по 200 грн., дві купюри по 100 грн., одна купюра 20 грн., одна купюра 10 грн., чотири купюри по 5 грн. та одна купюра 1 грн., які повернуті ОСОБА_4 під зберігальну розписку, повернути останньому за належністю;

-зимню куртку синього кольору, яку поміщено до спец пакету Національної поліції України Головне слідче управління № 7261227 та одяг а саме: піджак синього кольору, сорочка рожевого кольору, штани з ременем синього кольору, підштаники чорного кольору та два носки чорного кольору які поміщені до спец пакету Національної поліції України Головне слідче управління № 7261228, автомобільний очисник лобового скла чорного кольору, який поміщено до спец пакету Національної поліції України Головне слідче управління № 7261229 передано на зберігання до кімнати зберігання речових доказів Крижопільського ВП терміном до завершення розслідування вище вказаного кримінального провадження, повернути власнику ОСОБА_4 ;

-жіночу сумку чорного кольору, яка належить ОСОБА_7 , яку передано на зберігання до кімнати зберігання речових доказів Крижопільсього ВП Бершадського ВП ГУНП у Вінницькій області, повернути власнику ОСОБА_7 ;

-грошові кошти в сумі 100 грн., однією купюрою номер купюри СИ 1019788, які зберігаються біля матеріалів кримінального провадження, повернути власнику ОСОБА_7 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не буде подано.

На вирок суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до Вінницького апеляційного суду через Піщанський районний суд Вінницької області.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити учасникам кримінального провадження.

Суддя: