Справа № 699/727/23
Номер провадження № 1-кп/699/31/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.04.24 м. Корсунь-Шевченківський

Корсунь-Шевченківський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області з повною технічною фіксацією кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11.05.2023 за № 0000730

за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Торканівка Тростянецького району Вінницької області, з неповною середньою освітою, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який зі слів має у власності домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , та на дату винесення вироку фактично проживає за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 у достеменно не встановлений під час досудового слідства та судового розгляду час, маючи протиправний намір, спрямований на заволодіння транспортним засобом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, з корисливих мотивів, таємно, використовуючи інтернет-сайт з продажу транспортних засобів «RSТ», опублікував оголошення з продажу автомобіля марки «ВАЗ 21101» синього кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , 2000 року випуску, який на праві власності належить ОСОБА_7 , після чого 11.05.2023, з дозволу власниці взяв вищевказаний автомобіль для власних потреб та без відома власниці, маючи вільний доступ до користування вказаним авто продав його ОСОБА_8 , після чого з вирученими за продаж автомобіля грошовими коштами зник, спричинивши ОСОБА_4 матеріальної шкоди, заволодівши грошовими коштами, шляхом зловживання довірою ОСОБА_9 .

Згідно з висновком експерта №СЕ-19/124-23/6417-АВ від 28.06.2023, ринкова вартість автомобіля марки «ВАЗ» моделі «21101», 2000 року випуску (не пошкодженого та в працюючому стані), станом на 11.05.2023, становить: 69480 грн (шістдесят дев`ять тисяч чотириста вісімдесят гривень 00 копійок).

Таким чином, ОСОБА_5 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 190 КК України - заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство).

Обвинувачений ОСОБА_5 свою вину визнав повністю, надав щодо себе викривальні покази.

Ураховуючи, що обвинувачений ОСОБА_5 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 190 КК України, при обставинах, викладених в обвинувальному акті, який надійшов до провадження суду, обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин та в суду відсутні сумніви щодо добровільності та істинності його позиції, суд, керуючись приписами ч. 3 ст. 349 КПК України, визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються та вирішує обмежитись допитом обвинуваченого ОСОБА_5 , з`ясуванням позиції потерпілої щодо покарання, дослідженням характеризуючих обвинуваченого матеріалів, а також дослідженням доказів щодо процесуальних витрат та речових доказів.

Будучи допитаним у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 надав пояснення, відповідно до яких перебував з потерпілою ОСОБА_4 у фактичних шлюбних стосунках, проживав разом з нею у належному їй домоволодінні, розташованому за адресою: АДРЕСА_4 . Мав довіру потерпілої, користувався її майном, у тому числі автомобілем «ВАЗ 21101» синього кольору, днз НОМЕР_1 . 11.05.2023 без відома та згоди потерпілої розмістив оголошення на сайті про продаж цього автомобіля. У цей же день під приводом необхідності відвезти знайомому зварювальний апарат отримав дозвіл потерпілої на користування автомобілем. При цьому мав намір показати автомобіль потенційному покупцю. Після показу цього автомобіля ОСОБА_8 в м. Корсуні-Шевченківському, на прохання ОСОБА_8 поїхав до м. Черкаси з метою демонстрації робочого стану автомобіля. У м. Черкаси передав указаний автомобіль, свідоцтво про його реєстрацію та страховий поліс на цей автомобіль ОСОБА_8 , від якого в рахунок вартості автомобіля отримав 800 доларів США. Після вчинення автобусом поїхав до м. Києва та винайняв собі кімнату для проживання. Потерпілій ОСОБА_4 про продаж автомобіля не повідомляв, на її телефонні дзвінки не відповідав. Отримані за автомобіль грошові кошти у розмірі 800 доларів США витратив на власні потреби.

Потерпіла ОСОБА_4 при визначенні покарання покладалася на розсуд суду, на суворому покаранні не наполягала.

Вирішуючи питання про призначення покарання, суд ураховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке є кримінальним проступком, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 65 КК України суд призначає покарання: 1) у межах, встановлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

В обвинувальному акті зазначено, що обставиною, яка пом`якшує покарання, є щире каяття обвинуваченого. Щодо наявності цієї обставини слід зазначити таке.

Щире каяття це не формальна вказівка на визнання свої вини, а відповідне ставлення до скоєного, яке передбачає належну критичну оцінку винним своєї протиправної поведінки, її осуд та бажання залагодити провину, що має підтверджуватися конкретними діями, спрямованими на виправлення зумовленої кримінальним правопорушенням ситуації. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення у матеріалах кримінального провадження. Такого висновку дійшов Верховний Суд при розгляді справи № 199/6365/19.

Під час судового розгляду суд не встановив наявності такої обставини, як щире каяття обвинуваченого.

Орган досудового розслідування не встановив обставин, які обтяжують покарання.

Ураховуючи приписи ст. 337 КПК України суд позбавлений права самостійно встановлювати обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого, оскільки таке буде виходом за межі висунутого обвинувачення та призведе до погіршення становища особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Призначаючи покарання суд керується тим, що відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Щодо особи обвинуваченого ОСОБА_5 при призначенні покарання суд ураховує, що обвинувачений в силу приписів ст. 89 КК України вважається раніше не судимим, на диспансерному обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, за місцем спільного з потерпілою проживання характеризується нейтрально, офіційно не працевлаштований. Також суд враховує зухвалість інкримінованого правопорушення, відсутність каяття щодо вчиненого, відсутність намірів щодо відшкодування завданої шкоди. Ураховуючи викладене суд дійшов висновку про необхідність призначення покарання у виді обмеження волі строком 2 роки без ізоляції обвинуваченого від суспільства із застосуванням ст. 75, 76 КК України, з визначенням іспитового строку в 1 рік.

Суд дійшов висновку, що саме такий захід впливу на засудженого є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Стосовно обвинуваченого запобіжний захід не застосовувався та суд не вбачає підстав для його застосування.

Процесуальні витрати в межах кримінального провадження становлять 1434,00 грн та підлягають стягненню з обвинуваченого.

Цивільний позов потерпілою не заявлявся, автомобіль було повернуто потерпілій на зберігання.

Питання речових доказів суд вирішує на підставі ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. 100,124, 349, 368, 369, 370, 373, 374, 615 КПК України, суд

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України та призначити йому покарання в виді обмеження волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного судом покарання з випробуванням, встановивши 1 (один) рік іспитового строку.

Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України впродовж іспитового строку на ОСОБА_5 покласти обов`язки:

- періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання чи роботи;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_5 не застосовувати.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати у розмірі 1434,00 (одна тисяча чотириста тридцять чотири грн 00 коп) грн, які складають з витрат на проведення судової автотоварознавчої експертизи.

Речовий доказ автомобіль ВАЗ 21101 д.н.з. НОМЕР_1 , який передано на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_7 залишити в її розпорядженні.

Після набрання вироком законної сили знищити такі речові докази (усього 15 об`єктів), які знаходяться в кімнаті зберігання речових доказів Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області:

- чотири дактилокарти;

- вісім слідів папілярних візерунків;

- чохол з керма;

- картонний стакан з надписом «Jacobs»;

- змив з руків`я КПП;

- змив з маленької ручки відкривання водійських дверей зсередини;

- змив з важеля відкривання капоту;

- змив з ручки відкривання речового ящика;

- шість недопалків цигарок.

На вирок суду протягом 30 днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до Черкаського апеляційного суду через Корсунь-Шевченківський районний суд Черкаської області.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На підставі ч. 15 ст. 615 КПК України в умовах дії воєнного стану суд обмежується проголошенням резолютивної частини вироку.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору.

СуддяОСОБА_1