Провадження №: 1-в/755/194/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" березня 2024 р. Дніпровський районний суд м. Києва (далі - Суд) у складі головуючої судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Києві подання Дніпровського районного відділу філії Державної установи "Центр пробації" у м. Києві та Київській області про звільнення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку, установив:

інспектор районного відділу філії Державної установи "Центр пробації" у м. Києві та Київській області подав до суду дане клопотання про звільнення від відбування покарання указаного засудженого (особу в інтересах якої подано клопотання), у зв`язку із закінченням строків давності визначених ст. 80 КК щодо виконання обвинувального вироку відносно нього.

У судове засідання сторони будучи повідомленим про день та час розгляду клопотання (подання), згідно вимог ст. 135 КПК України, не з`явився, причини неявки суду не повідомили, однак Суд, враховуючи положення ст. 7, 22, 26, абз. 2 ч. 5 ст. 539 КПК України, вважає за можливе провести судовий розгляд провадження у їх відсутність та вивчивши наявні матеріали, приходить до наступного.

Як установлено судом, вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 27.08.2020 особу в інтересах якої подано клопотання визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та призначено покарання у виді штрафу в сумі 850 грн.

Вирок, згідно даних розпорядження від 12.10.2020, набрав законної сили 29.09.2020.

Станом на день звернення до суду з цим клопотанням вирок не виконано.

Вимога на судимість не містить інформації про набуття засудженим у рамках інших кримінальних проваджень статусу підозрюваного, у розрізі норм ст. 42 КПК, протягом строк виконання указаного вироку.

Разом з тим, згідно ст. 152 КВК України підстави звільнення від відбування покарання», однією з підстав звільнення від відбування покарання для органів виконання покарань є закінчення строків давності виконання обвинувального вироку.

Стаття 80. Звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку КК із змінами, внесеними згідно із Законом № 2617-VIII від 22.11.2018 особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки: 1) два роки - у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі; 2) три роки - у разі засудження до покарання у виді обмеження волі .

Перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у частинах першій та третій цієї статті, засуджений вчинить новий злочин. Обчислення давності в цьому випадку починається з дня вчинення нового злочину.

Тобто, наведеною статтею КК України передбачається нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та встановлює імперативні строк, сплив яких є безумовною підставою звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання.

Відповідно застосування ст. 80 КК України передбачає дослідження та встановлення судом терміну, протягом якого обвинувальний вирок не виконувався, збігу строків давності.

З урахуванням того, що

(1) початком перебігу строку давності, котрий підлягає установленню, у порядку ст. 80 КК, є день набрання чинності обвинувальним вироком (див. з цього питання ухвалу Верховного Суду України від 09.07.2009 у справі № 5-1316км09);

(2) якщо обвинувальний вирок не приведений у виконання не з вини засудженого, то такі дії не можна кваліфікувати, як ухилення від відбування покарання (див. з цього питання ухвалу ВССУ від 15.11.2012 у справі № 5-4904км12);

(3) правило відмови у звільненні засудженої особи від відбування покарання у виді штрафу у зв`язку з закінченням строків давності виконання обвинувального вироку не може пов`язуватись із самим фактом несплати засудженим протягом місячного строку суми штрафу. З огляду на це лише несплата засудженим суми штрафу в певний строк сама по собі свідчить про ухилення його від відбування покарання (див. з цього питання судове рішення Верховного Суду України від 24.12.2015 в справі № 5-324к15);

(4) ухилення від відбування покарання як підстава для зупинення строків давності виконання обвинувального вироку суду є особливим юридичним фактом. Особливість цього факту полягає втому, що питання про його встановлення може бути вирішено лише одним суб`єктом - судом. Адже відповідно до ч. 1 ст. 389 КК України ухилення від відбування покарання у виді штрафу є злочином. Такі юридичні факти встановлюються виключно за чітко регламентованою законодавством процедурою. Зокрема відповідно до ч. 1 ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у чиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки їх вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Тому до набрання законної сили обвинувальним вироком суду, яким особа буде визнана-винною в ухиленні від відбування покарання, питання про зупинення строків давності виконання обвинувального вироку суду вирішувати неправомірно (див. з цього питання судове рішення Верховного Суду України від 24.12.2015 в справі № 5-324к15).

Викладене свідчить, що для звільнення від відбування покарання особи в інтересах якої подано звернення, у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку на підставі п. 1 ч. 1 ст. 80 КК України, правові перешкоди для такого звільнення відсутні.

Враховуючи наведене, подання представника органу пробації про звільнення від покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку підлягає до задоволенню, а особа, у інтересах якої подано звернення указаному звільненню у порядку ст. 80 КК (див. з питання алгоритму формування резолютивної частини про звільнення у порядку ст. 80 КК від відбування покарання особи ухвалу ВССУ від 15.11.2012 у справі № 5-4904км12).

На підставі викладеного та керуючись ст. 80 КК України, ст. 152 КВК України, ст. 369-372, 376, 537, 539 КПК України, Суд постановив:

подання - задовольнити.

На підставі ст. 80 КК України звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, а саме 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень на користь держави призначеного вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 27 серпня 2020 року, у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 7 днів з дня її оголошення.

С у д д я ОСОБА_1