ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1240/24 Справа № 213/3689/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2024 року м.Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

потерпілого ОСОБА_9

представника потерпілого - адвоката ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за № 001390 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , на вирок Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22.01.2024 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новопокровка Солонянського району Дніпропетровської області, громадянина України, освіта вища, працюючого лікарем-психіатром психіатрично-наркологічного кабінету Широківської філії Комунального підприємства «Криворізька центральна районна лікарня» Новопільської сільської ради», раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

визнано винним за ч. 1 ст. 286 КК України та призначено покарання у вигляді шести місяців виправних робіт з утриманням 10% із заробітку в дохід держави, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк один рік, -

УСТАНОВИЛА:

Короткий зміст оскарженого судового рішення та встановлені фактичні обставини

За вироком суду ОСОБА_8 визнано винним та засуджено за вчинення кримінального правопорушення при таких обставинах.

10.07.2023 р. приблизно в 13 год. 15 хв. в світлий час доби водій ОСОБА_8 , керуючи технічно справним автомобілем «Чері Амулет», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з одним пасажиром у салоні, без вантажу, рухався по сухому асфальтному покриттю по проїжджій частині другорядної дороги вул. Рудна, позначеної дорожніми знаками пріоритету 2.1 "Надати дорогу", з боку вул. Староінгулецька в напрямку ПАТ «ІнГЗК», наближаючись до нерегульованого світлофором перехрестя вул. Рудна та вул. Гірників в Інгулецькому районі м. Кривого Рогу.

В цей же час по проїжджій частині головної дороги вул. Гірників, позначеної дорожнім знаком пріоритету 2.3 «Головна дорога», з боку вул. Будівельна в напрямок вул. Сєднєва рухався автомобіль «Деу Сенс», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_9 , з одним пасажиром у салоні, без вантажу, який рухався теж наближаючись до нерегульованого світлофором перехрестя доріг вул. Рудна та вул. Гірників.

Водій ОСОБА_8 виїхав на нерегульоване світлофором перехрестя проїжджих частин вул. Рудна та вул. Гірників.

Водій ОСОБА_8 , діючи з кримінальною протиправною недбалістю, перед виїздом з другорядної дороги вул. Рудна на проїзну частину головної дороги вул. Гірників, грубо ігноруючи встановлені дорожні знаки, проявив не уважність до дорожньої обстановки, маючи технічну можливість запобігти зіткнення з автомобілем «Деу Сенс», вчасно не зменшив швидкість руху та не зупинив керований ним автомобіль «Чері Амулет», щоб надати дорогу транспортному засобу, який рухався по головній дорозі вул. Гірників з лівої сторони прямо, під керуванням водія ОСОБА_9 , чим грубо порушив Правила дорожнього руху, а саме п.п. 1.5, 2.3 б), 2.3 д), 16.11 і дорожнього знаку 2.1 Правил дорожнього руху, згідно яких:

- «п.1.5. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху ... не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»;

- «п.2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

... б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, ... і не відволікатися від керування ним у дорозі»;

… д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху;

- «п.16.11. На перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху»;

- дорожній знак 2.1 «Дати дорогу» - «водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що під`їжджають до нерегульованого перехрестя по головній дорозі, а за наявності таблички 7.8 - транспортним засобам, що рухаються по головній дорозі».

Внаслідок не виконання зазначених вимог Правил дорожнього руху, дотримання яких є достатньою умовою для запобігання події, водій ОСОБА_8 на нерегульованому світлофором перехресті проїжджих частин вул. Рудна та вул. Гірників допустив зіткнення керованого ним автомобіля «Чері Амулет», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з автомобілем «Деу Сенс», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_9 , який рухався по головній дорозі вул. Гірників.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир ОСОБА_11 травмована. Відповідно до висновку експерта № 1161 від 26.07.2023 р. потерпілій ОСОБА_11 заподіяні тілесні ушкодження: закритий перелом лобкової кістки зліва, синці обох верхніх та обох нижніх кінцівок, які за своїм характером відносяться до ушкоджень середнього ступеня тяжкості, за ознакою тривалості розладу здоров`я (більше 21 доби).

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

У своїй апеляційній скарзі захисник ОСОБА_12 , який діє в інтересах ОСОБА_8 , вказує, що вирок незаконний та підлягає скасуванню. Звертає увагу, що потерпіла примирилась з обвинуваченим, однак даний факт суд першої інстанції не взяв до уваги. Просить вирок скасувати, кримінальне провадження закрити на підставі ст. 46 КК України.

Позиції учасників судового провадження

Обвинувачений та його захисник підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити.

Потерпілий та його представник не заперечували проти задоволення апеляційної скарги.

Прокурор заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, вважала її необґрунтованою та просила відмовити в її задоволенні.

Мотиви суду

Заслухавши суддю-доповідача, учасників судового розгляду, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Згідно положень ч. 1 ст. 404 КПК України вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України вирок суду повинен бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто вирок має ґрунтуватися на зібраних доказах, повністю та всебічно досліджених та правильно оцінених судом, а висновки про подію кримінального правопорушення, про винуватість або невинуватість обвинуваченого у вчиненні злочину та інші істотні питання, які виникли у кримінальному провадженні, мають з достовірністю випливати з матеріалів провадження.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд безпідставно не звільнив ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності в зв`язку із примиренням обвинуваченого з потерпілим є необґрунтованими.

Відповідно до ч. 2 ст. 288 КПК України під час розгляду питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності суд зобов`язаний з`ясувати думку потерпілого щодо можливості звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності.

А згідно ч. 3 ст. 288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Положеннями ст. 46 КК України визначено, що особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Отже, для застосування ст. 46 КК України та прийняття судом рішення про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням винного з потерпілим необхідною є сукупність таких умов:

1) вчинення особою кримінального правопорушення вперше;

2) вчинене діяння належить до категорії кримінальних проступків або необережного нетяжкого злочину, крім корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції;

3) примирення особи, яка вчинила таке кримінальне правопорушення з потерпілим;

4) відшкодування завданих нею збитків або усунення заподіяної шкоди.

При цьому згідно з усталеною судовою практикою примирення винної особи з потерпілим (потерпілими) належить розуміти як акт прощення її ним (ними) в результаті вільного волевиявлення, що виключає будь-який неправомірний вплив, незалежно від того, яка зі сторін була ініціатором та з яких мотивів (пункт 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності»).

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 285 КПК України у разі якщо підозрюваний чи обвинувачений, щодо якого передбачене звільнення від кримінальної відповідальності, заперечує проти цього, досудове розслідування та судове провадження проводяться в повному обсязі в загальному порядку.

Іншими словами, під примиренням як однією з умов звільнення особи, яка вчинила злочин, від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України слід розуміти примирення як кінцевий результат усіх попередніх примирних процедур та домовленостей між винним та потерпілим, який полягає, з одного боку, у добровільному волевиявленні потерпілого, яке проявляється у його проханні (клопотанні) про звільнення винного від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України або у відсутності заперечень щодо такого звільнення, а з іншого у відсутності заперечень щодо такого звільнення з боку самого підозрюваного, обвинуваченого.

При цьому з огляду на положення ст. 46 КК України та ч. 2 і ч. 3 ст. 288 КПК України у їх взаємозв`язку для встановлення факту такого примирення обов`язковим є підтвердження потерпілим своєї позиції у суді, що слугує важливою процесуальною гарантією забезпечення добровільності його волевиявлення.

Виходячи з наведених нормативних положень, колегія суддів приходить до висновку, що обов`язковою процесуальною умовою для встановлення такої підстави звільнення від кримінальної відповідальності, як «примирення особи, яка вчинила злочин, з потерпілим» (ст. 46 КК України) під час розгляду відповідного питання в суді є підтвердження факту примирення винного з потерпілим, зокрема і під час з`ясування думки потерпілого щодо можливості звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності за цією підставою.

Натомість у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_8 потерпіла померла до судового розгляду, не встигла виразити свою позицію щодо примирення з обвинуваченим безпосередньо перед судом, усвідомлюючи правові наслідки, тож відповідно суд вірно прийшов до висновку про неможливість звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності на цій підставі.

Таким чином, з огляду на те, що в судовому засіданні потерпіла фактично не підтвердила виконання обвинуваченим положень ст. 46 КК України, суд першої інстанції прийняв вірне рішення про відсутність підстав для закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_8 .

При цьому доводи захисника про те, що суд мав би зважити на подані стороною захисту розписку про отримання грошей і відшкодування матеріальної та моральної шкоди, а також клопотання потерпілої про закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_8 на підставі ст. 46 КК України та ухвалити рішення про звільнення останнього від кримінальної відповідальності у зв`язку із примиренням є неспроможними, оскільки під час розгляду в судовому засіданні питання про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності саме позиція потерпілого щодо можливості такого звільнення у цьому випадку є визначальною, а вона досліджена не була.

Дії ОСОБА_8 правильно кваліфіковані судом за ч. 1 ст. 286 КК України, а призначене йому покарання відповідає вимогам статей 50, 65 КК України.

Також безпідставними є й доводи апеляційної скарги захисника про те, що суд першої інстанції не в повному обсязі дотримався вимог і повторно не дослідив обставини, встановлені під час кримінального провадження, а саме клопотання сторони захисту та заяву потерпілої про закриття кримінального провадження на підставі ст. 46 КК України.

Вирок суду відповідає вимогам статей 370, 374 КПК України та є законним, обґрунтованим і вмотивованим. Підстави для скасування або зміни вироку суду відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , залишити без задоволення.

Вирок Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22.01.2024 рокувідносно ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту проголошення і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Судді: