Справа № 161/1783/24
Провадження № 1-кп/161/479/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Луцьк 28 лютого 2024 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючої судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000063 від 16.06.2023 року, про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Львова Львівської області, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , із вищою освітою, проживаючого у цивільному шлюбі, маючого на утриманні двох малолітніх дітей 2012 та 2023 років народження, не працюючого, раніше не судимого,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_4 , будучи визнаним 06.01.2023 військово-лікарською комісією ІНФОРМАЦІЯ_2 придатним до проходження військової служби, 06.01.2023, перебуваючи в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримав від працівників мобілізаційного відділу Луцького РТЦК під особистий підпис персональну повістку про призов на військову службу під час мобілізації, на особливий період, введені Указами Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022 від 24.02.2022 та «Про загальну мобілізацію» № 65/2022 від 24.02.2022, затверджені Законом України № 2102-IX від 24.02.2022 року та продовжені Указами Президента України № 757/2022 від 07.11.2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні, затвердженого Законом України від 16.11.2022 № 2738?IX, продовженої Указом Президента України № 757/2022 від 07.11.2022 «Про продовження строку проведення загальної мобілізації», затвердженого Законом України № 2739-IX від 16.11.2022 для подальшої явки на 26.01.2023 до ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_2 до пункту збору, для подальшого проходження військової служби під час мобілізації, на особливий період.

Проте, ОСОБА_4 всупереч вимог ст. 65 Конституції України, ст. 22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", з метою ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, усвідомлюючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, умисно, будучи належним чином повідомленим про необхідність прибуття, придатним за станом здоров`я для проходження військової служби та не маючи правових підстав на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, ухилився від призову за мобілізацією, на особливий період та без поважних причин не прибув 26.01.2023 до пункту збору за адресою: АДРЕСА_2 для відправлення у команді № НОМЕР_1 до військової частини для проходження військової служби.

Таким чином, ОСОБА_4 інкримінується ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, тобто вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у інкримінованому йому кримінальному правопорушенню, передбаченому ст.336 КК України, визнав повністю та не оспорюючи фактичних обставин, місця та часу події, про які зазначено в обвинувальному акті, показав, що дійсно після отримання повістки про призов на військову службу під час мобілізації , без поважних причин до пункту збору 26.01.2024 року не прибув. У вчиненому щиро розкаявся, просив суворо не карати.

Суд, у відповідності до вимог ч.3 ст.349 КПК України, з`ясувавши правильність розуміння учасниками судового провадження зміст обставин, викладених в обвинувальному акті, які ніким не оспорюються, не маючи сумніву у добровільності їх позицій, а також роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 своїми умисними діями, які виразились в ухиленні від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст.336 КК України.

Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення кримінального правопорушення, тяжкості наслідків, що настали.

Відповідно до змісту ст.ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При призначенні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до вимог ст.12 КК України, відноситься до не тяжких злочинів, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ст.66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Відповідно до ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КК України та роз`яснень п. 8 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003 року, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може крім випадків засудження за корупційний злочин призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України за цей злочин.

Поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

При призначенні ОСОБА_4 покарання суд враховує фактичну тяжкість вчиненого злочину, який, згідно ст.12 КК України, відноситься до категорії не тяжкого злочину, однак враховуючи особу обвинуваченого, який усвідомив незаконність вчинених ним дій, а тому у вчиненому щиро розкаявся, як під час досудового, так і під час судового провадження - активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, давши детальні та вичерпні показання щодо обставин його вчинення, при цьому, він має постійне місце проживання та реєстрації, інформації про негативну характеристику матеріали провадження не містять, на обліку в лікарів нарколога чи психіатра не перебуває,раніше не судимий, вперше притягається до кримінальної відповідальності, має на утриманні двох малолітніх дітей, а також відсутність обтяжуючих покарання обставин, що, на думку суду, в своїй сукупності істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого злочину, тому вважає за можливе призначити ОСОБА_4 більш м`яке покарання, аніж передбачене законом за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України, із застосуванням положень ст.69 КК України, однак, враховуючи підвищену суспільну небезпеку вчиненого ним злочину, лише у виді позбавлення волі, яке належить відбувати реально.

На думку суду, таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення й попередження вчинення як обвинуваченим, так і іншими особами, нових кримінальний правопорушень.

Питання про речові докази суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу, слід залишити попередній у виді домашнього арешту.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 366-368, 371, 374, 376 Кримінального процесуального кодексу України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст.336 КК України, та призначити покарання, із застосуванням ст.69 КК України, у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту приведення вироку до виконання, тобто з моменту його затримання.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 залишити попередній у вигляді домашнього арешту до вступу вироку в законну силу.

Речовий доказ флеш карту зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Волинського апеляційного суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення через Луцький міськрайонний суд Волинської області.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1