Справа № 333/9382/23
Провадження № 1-кп/333/423/24
ВИРОК

Іменем України

03 червня 2024 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001234 від 01.08.2023 року відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилась в м. Горно-Алтайська, Алтайського краю, Російської Федерації, громадянки України, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

-за обвинуваченням в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченої адвоката ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:

1. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

У невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше ніж 01.04.2022 року, представниками збройних формувань російської федерації всупереч порядку установленого Конституцією України, Законами України «Про місцеві державні адміністрації», «Про місцеве самоврядування в Україні» та іншим діючим нормативно-правовим актам, цілеспрямовано створено окупаційну адміністрацію Мелітопольського району Запорізької області «военно-гражданскую администрацию Запорожской области», з метою подальшого утримання адміністративно-політичного контролю на захопленій військовим шляхом території та безпосередньої реалізації всіх узурпованих владних повноважень діючої Мелітопольської районної ради Запорізької області та відповідної державної адміністрації.

Продовжуючи встановлення тотального контролю та розповсюджуючи свою владу на захоплених військовим шляхом територіях Мелітопольського району Запорізької області, представники збройних формувань російської федерації разом із посадовими особами зазначеної окупаційної адміністрації Запорізької області, діючи за підтримки місцевих колаборантів та інших лояльних до держави-агресора верств місцевого населення, створили на території м. Мелітополь Мелітопольського району Запорізької області аналогічний незаконний орган влади у вигляді органу виконавчої влади, який здійснює державну діяльність у сфері підбору персоналу та тимчасовому працевлаштуванню громадян на території Запорізької області, місцевої окупаційної адміністрації держави-агресора «Центр занятости населення министерства труда и социальной политики военно-гражданской администрации Запорожской областе» (в подальшому, а саме 22.12.2022 року зареєстрована в «Единый государственный реестр юридических лиц» федеральної податкової служби російської федерації з повним найменуванням «Центр занятости населення министерства труда и социальной политики военно-гражданской администрации Запорожской области», яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 ), наділивши її всіма необхідними владними повноваженнями, узурпованими у діючого Мелітопольського міськрайонного центру зайнятості, який на теперішній час не функціонує.

Так, положеннями п. 6 ч. 1 ст. 1-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» визначено, що окупаційна адміністрація російської федерації це сукупність державних органів і структур російської федерації, функціонально відповідальних за управління тимчасово окупованими територіями та підконтрольними російській федерації самопроголошеними органами, які узурпували виконання владних повноважень на тимчасово окупованих територіях та виконували чи виконують властиві органам державної влади чи органам місцевого самоврядування функції на тимчасово окупованій території України, в тому числі органи, організації, підприємства та установи, включаючи правоохоронні та судові органи, нотаріуси та суб`єкти адміністративних послуг.

В свою чергу незаконними органами, посадовими та службовими особами відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» встановлено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом.

Досудовим розслідуванням установлено, що на початку липня 2022 року (більш точна дата та час органом досудового розслідування не встановлені), громадянка України ОСОБА_3 , перебуваючи на території м. Мелітополь Мелітопольського району Запорізької області, яка з 25.02.2022 року та на час складання обвинувального акту є тимчасово окупованою російською федерацією територією України, діючи умисно, достовірно усвідомлюючи протиправність своїх дій та передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків, з метою підтримання окупаційної влади, встановленої збройними формуваннями російської федерації, прийняла пропозицію невстановлених під час досудового розслідування осіб із числа представників збройних формувань російської федерації та окупаційної адміністрації « ІНФОРМАЦІЯ_2 », добровільно зайняла посаду «начальника отдела трудоустройства Центра занятости населення министерства труда и социальной политики военно-гражданской администрации Запорожской области» (з 22.12.2022 року зареєстрована в «Едином государственном реестре юридических лиц» федеральної податкової служби російської федерації з повним найменуванням «Центр занятости населення министерства труда и социальной политики военно-гражданской администрации Запорожской области», яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 ), яка пов`язана з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, в тому числі: організація діяльності відділу працевлаштування «Центра занятости населення министерства труда и социальной политики военно-гражданской администрации Запорожской области», впровадження та контроль за дотриманням співробітниками «Центра занятости населення министерства труда и социальной политики военно- гражданской администрации Запорожской области» у діяльності з соціального страхування положень законодавства російської федерації, тощо.

2. Стаття (частина статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнаний обвинувачений.

Своїми умисними діями ОСОБА_3 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 111-1 КК колабораційна діяльність, а саме добровільне зайняття громадянином України посади, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських функцій, у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території, у тому числі в окупаційній адміністрації держави-агресора.

3. Позиція обвинуваченої.

Судовий розгляд у межах даного кримінального провадження здійснювався за відсутності обвинуваченої (in absentia), остання показань суду не надавала, при цьому заяв, протестів та клопотань на адресу суду також не подавала.

Дане кримінальне провадження здійснювалось за участю захисника адвоката ОСОБА_5 . Аналіз наявних в матеріалах справи численних документів на підтвердження завчасних належних викликів ОСОБА_3 до слідчого (прокурора), направлених їй повідомлень з приводу її прав та обов`язків, оголошеної підозри, висунутого обвинувачення та руху спеціального судового провадження свідчить про те, що вона мала підстави усвідомлювати, що проти неї розпочато кримінальне провадження, вона отримала чи мала би отримати оголошену підозру, відповідні виклики та пред`явлене обвинувачення, мала можливість бути обізнаною із усіма своїми правами, в тому числі, на захист та доступ до правосуддя. Відтак, держава Україна під контролем сторони захисту та суду використала всі можливості для того, щоб обвинувачена мала право під час судового провадження як мінімум на такі гарантії: а) бути терміново і докладно повідомленою мовою, яку вона розуміє, про характер і підставу обвинувачення; б) мати достатній час і можливості для підготовки свого захисту, обрати самою захисника; в) бути осудженим в її присутності і захищати себе особисто або за посередництвом обраного нею захисника, бути повідомленою про це право і мати призначеного їй захисника безплатно для неї. Така ситуація узгоджується із взятими на себе зобов`язаннями, яких повинна дотримуватися держава Україна з тим, щоб забезпечити реальне використання права, яке гарантується статтею 6 Європейської Конвенції з прав людини та ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права. Натомість, ОСОБА_3 скористалась своїми правами на власний розсуд за відсутності будь-яких перешкод для їх реалізації на території України та з боку останньої.

Вказані висновки ґрунтуються і на правовій позиції Європейського суду з прав людини (напр., справа «Колоцца проти Італії» від 12.02.1985 року, «Шомоді проти Італії» від 18.05.2004 року та ін.), за якою суд при розгляді справи в порядку спеціального судового провадження зобов`язаний обґрунтувати чи були здійсненні всі можливі, передбачені законом заходи, щодо дотримання прав обвинуваченого на захист та доступ до правосуддя.

Суд вважає, що наявні у справі документи свідчать про відмову ОСОБА_3 , яка повинна знати про розпочате кримінальне провадження, від здійснення свого права предстати перед українським судом за діяння вчинені на території суверенної України, юрисдикцію якої над собою не визнає, та захищати себе безпосередньо в такому суді, а так само свідчать про її наміри ухилитися від зустрічі з правосуддям держави Україна. Ухилення обвинуваченої від правосуддя суд оцінює як реалізацію останньої її невід`ємного права на свободу від самозвинувачення чи самовикриття (п/п. «g» п. 3 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, ст. 63 Конституції України), як одну з ключових гарантій презумпції невинуватості.

Зважаючи на специфіку спеціального судового провадження (ч. 3 ст. 323 КПК України), суд, зберігаючи неупередженість та безсторонність, надає особливого значення охороні прав та законних інтересів обвинуваченої як учасника кримінального провадження, яке відбувається за її відсутності, забезпеченню повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб до обвинуваченої була застосована належна правова процедура в контексті приписів ст. 2 КПК України з дотриманням всіх загальних засад кримінального провадження з урахуванням особливостей, встановлених виключно законом. Ці особливості вимагають від суду прискіпливої оцінки кожного поданого доказу обвинувачення, відтак поріг вимогливості до доказування у даному випадку має бути підвищений.

Позиція сторони захисту.

Захисник не мав можливості зв`язатися з обвинуваченою і узгодити з нею правову позицію щодо висунутого обвинувачення.

На думку захисника обвинуваченої ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_5 винуватість ОСОБА_3 у вчиненні поставленого їй у провину кримінального правопорушення не доведена належними і допустимими доказами, не доведено факт добровільності зайняття останньою відповідних посад.

4. Докази на підтвердження встановлених судом обставин вчинення кримінального правопорушення.

Суд вважає, що вина обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, за викладених у вироку обставинах у межах висунутого обвинувачення, повністю підтверджується зібраними по кримінальному провадженню і дослідженими в судовому засіданні наступними доказами.

Так, допитана у судовому засіданні 13.05.2024 року свідок ОСОБА_6 пояснила суду, що на час окупації м. Мелітополя вона працювала в Мелітопольському міськрайонному цетрі зайнятості. Після окупації вона деякий час працювала дистанційно, в липні 2022 року виїхала з м. Мелітополь, і наразі мешкає в м. Дніпро. Коли прийшла до Мелітопольського центру зайнятості, щоб забрати особисті речі, то побачила там ОСОБА_7 і ОСОБА_3 , остання проводила нараду зі співробітниками, надавала вказівки. Особисто знає ОСОБА_3 , так як вони працювали разом. ОСОБА_3 раніше займала посаду провідного фахівця відділу працевлаштування. Після повномасштабного вторгнення їй повідомили, що вона займає посаду начальника відділу по роботі з шукачами. Особисто ОСОБА_3 не пропонувала їй ніяку посаду. З центру зайнятості звільнилась в квітні 2023 року, де відбулось дистанційно.

Допитана у судовому засіданні 13.05.2024 року свідок ОСОБА_8 пояснила суду, що на час окупації м. Мелітополя вона працювала в Мелітопольському міськрайонному центрі зайнятості. ОСОБА_3 це її колега. Після окупації від своєї колеги ОСОБА_9 дізналась, що ОСОБА_3 зайняла посаду начальника відділу з працевлаштування. У червні 2022 року вона приходила до центру, щоб забрати речі, бачила там ОСОБА_3 в кабінеті начальника, сиділа за робочим столом, вела трудову діяльність. ОСОБА_7 та ОСОБА_10 пропонували їй співпрацю, повернутись на роботу, проте вона відмовилась. Впевнена, що тиску і впливу жодного на ОСОБА_3 з боку окупаційної влади не було, вона зайняла посаду добровільно.

Допитаний у судовому засіданні 23.05.2024 року свідок ОСОБА_11 суду зазначив, що співпрацював з ОСОБА_3 з березня 2018 року, вона займала посаду провідного фахівця з працевлаштування. Після окупації начальник ОСОБА_12 повідомив їм, що чотири людини з колективу перейшли працювати на бік ворога, в це число входила і ОСОБА_3 , особисто з нею він не спілкувався. ОСОБА_7 йому телефонувала і пропонувала повернутись на роботу при іншій владі, він відмовився, 29.09.2022 року виїхав з м. Мелітополь.

Крім показів свідків, судом досліджені наступні докази, що підтверджують вину обвинуваченої ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України.

Із протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 18.08.2023 року, проведеного старшим слідчим відділу розслідування злочинів, учинених в умовах збройного конфлікту СУ ГУНП в Запорізькій області у присутності двох понятих за участю свідка ОСОБА_11 встановлено, що свідок ОСОБА_11 впізнав особу на фото № 2 як ОСОБА_3 , яка добровільно зайняла посаду «начальника отдела трудоустройства Центра занятости населения министерства труда и социальной политики военно-гражданской администрации Запорожской области».

Із протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 13.09.2023 року, проведеного старшим слідчим відділу розслідування злочинів,учинених в умовах збройного конфлікту СУ ГУНП в Запорізькій області у присутності двох понятих за участю свідка ОСОБА_8 встановлено, що свідок ОСОБА_8 впізнала особу на фото № 2 як ОСОБА_3 , яка добровільно зайняла посаду «начальника отдела трудоустройства Центра занятости населения министерства труда и социальной политики военно-гражданской администрации Запорожской области».

Із протоколу огляду від 15.08.2023 року, проведеного старшим слідчим відділу розслідування злочинів, учинених в умовах збройного конфлікту СУ ГУНП в Запорізькій області за участю спеціаліста судового експерта сектору комп`ютерно-технічних та телекомунікаційних досліджень Запорізького НДЕКЦ МВС ОСОБА_13 , судом встановлено, що за допомогою інтернет браузера «Opera» в пошуковому рядку задано пошук каналу « ІНФОРМАЦІЯ_3 ». При виконанні команди переходу за вказаним запитом з`явилися результати пошуку, серед яких виявлено посилання: «Центр занятости населения министерства труда и социальной политики военно-граждаснкой администрации Запорожской области», руководитель юридического лица ОСОБА_14 , дата присвоения ОГРН 22.12.2022, ИНН . Зроблено витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, який містить відомості про юридичну особу.

В подальшому в ході огляду виявлено перехід на канал « ІНФОРМАЦІЯ_4 жителям региона с начала года», інформація розміщена 14.04.2022 року о 13 год. 41 хв., у телеграм-каналі під назвою «За ! ТВ. Новости Запорожской области» публікація і відеоролик від імені ОСОБА_3 , яка підписана як « ОСОБА_15 начальник отдела трудоустройства граждан Центра занятости», дає інтерв`ю «Мы делаем упор на том, чтобы человек нашел себе оплачиваемую, высокоплачиваемую работу и не нуждался в минимальном пособии».

З досліджених у судовому засіданні документів: заяви ОСОБА_3 від 12.07.2022 року на ім`я директора Запорізького обласного центру зайнятості про звільнення із займаної посади за власним бажанням; наказу № 294-к від 12.07.2022 року про звільнення ОСОБА_3 ; службової записки від 01.07.2022 року директора Темних, з якої вбачається, що йому зателефонувала ОСОБА_14 і повідомила, що з 01.07.2022 року будівля та приміщення центру не підлягають відвідуванню працівниками центру. Також, зазначила, що замінені замки, ці дії виконані відповідно до розпорядження голови окупаційної влади м. Мелітополь ОСОБА_16 . Зазначила, що з нею була проведена співбесіда окупаційною владою з питання можливості очолити «новий» центр зайнятості м. Мелітополь, на що вона дала згоду; службових записок від 06.07.2022 року, від імені директора Темних, про те, що ОСОБА_14 незаконно замінила замки.

У судовому засіданні також досліджені документи, що характеризують особу ОСОБА_3 .

Крім того під час судового слідства було досліджено такі докази.

Постанова прокурора Запорізької обласної прокуратури від 01.08.2023 року про виділення матеріалів досудового розслідування за підозрою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за ч. 5 ст. 111-1 КК України за номером № 0000018.

Повідомлення про підозру від 23.08.2023 року складену старшим слідчим слідчим відділу розслідування злочинів, учинених в умовах збройного конфлікту СУ ГУНП в Запорізькій області, погоджену прокурором Запорізької обласної прокуратури в кримінальному провадження № 0001234 від 01.08.2023 року за підозрою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 5 ст. 111-1 КК України.

Повідомлення про виклик ОСОБА_3 до слідчого відділу УСБУ в Запорізькій області, а також надіслання скан-копії повістки про виклик для вручення письмово повідомлення про підозру та проведення слідчих дій за її участі як підозрюваної у даному кримінальному провадженні на 31.08.2023 року, на 01.09.2023 року, на 04.09.2023 року, які були опубліковані 31.08.2023 року в газеті «Урядовий Кур`єр».

Повідомлення про виклик ОСОБА_3 до слідчого відділу УСБУ в Запорізькій області та повідомлення, що остання є підозрюваною, для ознайомлення з матеріалами досудового розслідування та вручення в порядку ст. 293 КПК України копії обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування, які були опубліковані 14.10.2023 року в газеті «Урядовий Кур`єр» та 11.10.2023 року на офіційному сайті Офісу Генерального прокурора.

Постанова про оголошення розшуку підозрюваної ОСОБА_3 від 06.09.2023 року.

Витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань за номером 0001234 від 01.08.2023 року, який підтверджує факт внесення відомостей про початок проведення досудового розслідування з відповідною правовою кваліфікацією кримінального правопорушення на наступних обставин: громадянка України ОСОБА_3 , підтримуючи агресію російської федерації на територію України, а також створення незаконних адміністрацій держави-агресора на окупованих територіях півдня України, прийняла пропозицію невстановлених представників вказаної окупаційної влади, що діють на території м. Мелітополь і Мелітопольського району, та добровільно погодилась зайняти посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій у незаконних органах влади окупаційної адміністрації держави-агресора, утворених на території м. Мелітополь та Мелітопольського району (т. 1, а.с. 37).

Витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань за номером 00012324 від 01.08.2023 року, який підтверджує факт внесення відомостей про вчинення кримінального правопорушення; правова кваліфікація кримінального правопорушення ч. 5 ст. 111-1 КК України.

За ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 02.10.2023 року задоволено клопотання про здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001234, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.08.2023 року, відносно підозрюваної ОСОБА_3 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України.

Повідомлення про надання дозволу на здійснення спеціального досудового розслідування опубліковано 07.10.2023 року в газеті «Урядовий Кур`єр».

Зміст даних документів не містить доказів винуватості ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України. Однак, інформація, яка визначена у документах, свідчить про дотримання норм кримінального процесуального законодавства під час здійснення досудового розслідування по даному кримінальному провадженню

У ході судового слідства суд дослідив всі докази, надані сторонами обвинувачення і захисту, із дотриманням принципу змагальності і свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведені перед судом їх переконливості.

5. Висновок суду щодо винуватості обвинуваченої.

Аналізуючи досліджені по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що вина ОСОБА_3 в інкримінованому їй кримінальному правопорушенню в межах висунутого обвинувачення за викладених у вироку обставинах повністю підтверджена дослідженими в ході судового слідства доказами.

Версія сторони захисту щодо недоведеності вини ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення повністю спростовується сукупністю досліджених під час судового розгляду доказів. Добровільність зайняття ОСОБА_3 посади у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території, підтверджується, зокрема, показами свідків, оглянутими у судовому засіданні Інтернет-ресурсами, результатами зняття інформації з електронних комунікаційних мереж, згідно яких при виконанні своїх обов`язків в незаконних органах влади ОСОБА_3 будь-якого примусу психологічного чи фізичного характеру з боку інших осіб не зазнавала.

За таких обставин, суд вважає доведеним пред`явлене ОСОБА_3 обвинувачення, яка є громадянкою України, і кваліфікує дії останньої за ч. 5 ст. 111-1 КК України, як колабораційна діяльність, а саме добровільне зайняття громадянином України посади, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських функцій, у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території, у тому числі в окупаційній адміністрації держави-агресора.

6. Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_3 , судом не встановлено.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченої ОСОБА_3 , суд визнає вчинення злочину з використанням умов воєнного стану.

7. Мотиви призначення судом покарання.

При призначенні покарання обвинуваченій суд, відповідно до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення, який відповідно до вимог ст. 12 КК України є тяжким злочином, об`єктом якого стали суспільні відносини, пов`язані зі збройною агресією росії та національною безпекою України, особу винної, яка раніше не судима, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває.

Приймаючи до уваги характер, ступінь тяжкості та суспільну небезпеку скоєного ОСОБА_3 кримінального правопорушення, особу обвинуваченої, яка у лікарів нарколога та психіатра на обліку не перебуває, відсутність пом`якшуючих покарання обставин та наявність обтяжуючої покарання обставини, враховуючи також те, що обвинувачена вчинила даний злочин умисно, усвідомлюючи свої дії, які полягли у добровільному зайнятті нею посади, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських функцій, у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території, з метою її перевиховання та упередження скоєння злочинів в подальшому, суд вважає, що обвинуваченій необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі на максимальний строк, встановленому санкцією ч. 5 ст. 111-1 КК України, з додатковим покаранням у виді позбавлення права обіймати будь-які посади в органах державної влади на певний строк.

Призначаючи покарання суд враховує, що згідно з ч. 1 ст. 59 КК України покарання у виді конфіскації майна полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого і що згідно з ч. 2 ст. 52 КК України конфіскація майна відноситься до додаткових видів покарання.

При цьому, визначаючи розмір призначеного покарання, суд враховує той факт, що обвинувачена ОСОБА_3 як громадянка України, вчинила злочин в період встановленого в Україні воєнного стану, що суперечить порядку, встановленому Конституцією України, і що свідчить про те, що злочин має підвищену суспільну небезпечність, вчинила цей злочин умисно з прямим умислом, а тому суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченої неможливе без реального відбування покарання.

Також з огляду на вчинення ОСОБА_3 суспільно-небезпечного кримінального правопорушення у сфері злочинів проти основ Національної безпеки України, а також відсутність обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення, суд, при призначенні покарання ОСОБА_3 , не вбачає підстав для застосування положень ст. ст. 69, 75 КК України.

Такий висновок узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, який зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним («Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року).

Таким чином, з урахуванням матеріалів справи та особи обвинуваченої, суд, враховуючи обставини справи, які не лише характеризують особу винної і вчинений нею злочин, а й дають змогу суду переконатися, що ОСОБА_3 , як особа, відповідно до своїх моральних якостей і втраченого почуття обов`язку перед державою та суспільством не заслуговує на довіру та не може виправитися без застосування до неї саме покарання у виді позбавлення волі на певний строк, так як серед суспільства є тим індивідом, яка несе особливу небезпеку для оточуючих, а також для інтересів держави, а тому суд вважає, що необхідним та достатнім покаранням для її виправлення буде покарання у виді позбавлення волі з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю із конфіскацією майна. Саме таке покарання, на думку суду, буде сприяти виправленню ОСОБА_3 .

Призначення вказаного покарання, також буде відповідати загальним засадам кримінального провадження, тяжкості скоєного, обставинам кримінального правопорушення, особі обвинуваченої, а також не тільки меті покарання передбаченого ст. 50 КК України, а й меті правосуддя, невід`ємною частиною якого є справедливість та верховенство права.

8. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Рішення з приводу застосування, продовження, зміни запобіжних заходів відносно обвинуваченої ОСОБА_3 судом не приймалося.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 29.09.2023 року на майно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: на земельну ділянку, загальною площею 0,076 га, за кадастровим номером :01:041:0102, за адресою: Запорізька область, Мелітопольський район, с/рада Семенівська, з огляду на призначення обвинуваченій додаткового покарання у вигляді конфіскації майна, слід залишити незмінним до приведення вироку до виконання в частині конфіскації всього належного обвинуваченій майна на користь держави.

По справі цивільний позов не заявлено.

Процесуальні витрати, речові докази по кримінальному провадженню відсутні.

Керуючись ст. ст. 349, 368, 369, 370, 373, 374, 376 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винною у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, на підставі якої призначити їй покарання у виді 10 (десяти) років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади, місцевого самоврядування, пов`язаних з наданням публічних послуг, виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій на строк 15 (п`ятнадцять) років, з конфіскацією всього належного їй майна.

Строк відбуття покарання обвинуваченій ОСОБА_3 рахувати з моменту приведення вироку до виконання, тобто з моменту фактичного її затримання.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 29.09.2023 року на майно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: на земельну ділянку, загальною площею 0,076 га, за кадастровим номером :01:041:0102, за адресою: Запорізька область, Мелітопольський район, с/рада Семенівська залишити незмінним до приведення вироку до виконання в частині конфіскації всього належного ОСОБА_3 майна на користь держави.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити захиснику і прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суду м. Запоріжжя шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя ОСОБА_1