Справа № 477/418/24
Провадження № 1-кп/477/306/24
УХВАЛА

(повний текст)

13 березня 2024 року м. Миколаїв

Жовтневий районний суд Миколаївської області у складі: головуючого у справі - судді ОСОБА_1 , з секретарем ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

під час розгляду у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань Жовтневого районного суду Миколаївської області кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000140, по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Глобине Полтавської області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, розлученого, маючого на утриманні неповнолітнього сина, військовослужбовця військової служби за контрактом, який на момент вчинення кримінального правопорушення проходив військову службу на посаді гранатометника 1 відділення морської піхоти 3 взводу морської піхоти 2 роти морської піхоти 1 батальйону морської піхоти військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні молодший сержант, не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 402 КК України,

ВСТАНОВИВ:

26 лютого 2024 року до суду надійшов обвинувальний акт з додатками, передбаченими ч.4 ст. 291 КПК України, щодо ОСОБА_4 , який обвинувачується, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, а саме: непокорі, тобто у відкритій відмові виконати наказ начальника, вчиненій в умовах воєнного стану.

Ухвалою суду від 27 лютого 2024 року у кримінальному провадженні було призначене підготовче судове засідання.

У підготовчому судовому засіданні сторони проти призначення кримінального провадження до судового розгляду не заперечували.

Вислухавши думку сторін кримінального провадження, суд приходить до висновку, що перешкод для призначення судового розгляду за результатами підготовчого судового засідання не встановлено.

Підстави для прийняття рішення, передбаченого пунктами 1-4 частини 2 статті 314 КПК України, відсутні.

В зв`язку з чим кримінальне провадження відповідно до п. 5 частини 3 статті 314 КПК України слід призначити до судового розгляду.

Клопотань щодо проведення закритого судового засідання не надходило.

З огляду на що судовий розгляд кримінального провадження підлягає проведенню у відкритій формі суддею одноособово.

Під час підготовчого судового засідання прокурор подав до суду клопотання про продовження обвинуваченому раніше обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів, оскільки строк тримання під вартою обвинуваченого спливає 19 березня 2024 року.

В обґрунтування заявленого клопотання прокурор зазначив, що 20.01.2024 року о 16-54 годині обвинувачений був затриманий в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України.

22.01.2024 року ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м.Миколаєва підозрюваному ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, до 19.03.2024 року включно.

06.02.2024 року ухвалою Миколаївського апеляційного суду запобіжний захід у виді тримання під вартою залишено без змін та визначено розмір застави в розмірі 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб у сумі 90840 грн. із покладенням обов`язків , після внесення якої підозрюваний повинен був бути звільнений з-під варти.

Під час досудового розслідування встановлені обставини, які прямо вказують на вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, за яким йому висунуто обвинувачення. Необхідність продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обумовлюється наявністю ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які не зменшились з часу застосування такого запобіжного заходу, оскільки обвинувачений може:

переховуватись від суду (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України) - обґрунтовується тим, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років. У зв`язку з чим, з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування, здійснити виїзд на непідконтрольну Україні територію Луганської, Донецької областей чи АР Крим, або на окуповану територію;

незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні (п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України) - обґрунтовується тим, що ОСОБА_4 , перебуваючи на волі, може незаконно впливати на свідків, з якими проходить службу у одному підрозділі військової частини і тому може контактувати з ними, схиляти до дачі завідомо неправдивих показів, які виправдовують його, чим перешкоджати встановленню істини у провадженні, чи взагалі схиляти до відмови давати свідчення. Крім того, при встановленні наявності ризику впливу на свідків, слід враховувати встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме: спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України);

вчинити інше кримінальне правопорушення (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України) - обґрунтовується тим, що ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем, в умовах воєнного стану обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення проти встановленого порядку несення військової служби. До того, на стадії досудового розслідування, в тому числі під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, ОСОБА_4 повідомляв, що в разі повернення до місця дислокації військового підрозділу не готовий виконувати накази про бойові завдання.

В свою чергу захисник подав клопотання про скасування запобіжного заходу з приводу того, що його підзахисний, згідно з долученими медичними документами, непридатний до служби у морській піхоті та не мав фізичної можливості виконати наказ командира, який є незаконним, за станом здоров`я.

Враховуючи, що складання ухвали суду вимагає значного часу, суд на підставі частини другої статті 376 КПК України, обмежився складанням і оголошенням резолютивної частини ухвали.

Вислухавши думку учасників судового засідання, вивчивши матеріали судового провадження та клопотання, суд дійшов наступного висновку.

Згідно з Рішенням Конституційного Суду від 23.11.2017 року у справі № 1-р/2017, запобіжні заходи (домашній арешт та тримання під вартою), які обмежують передбачене частиною першою статті 29 Конституції України право людини на свободу та особисту недоторканність, можуть бути застосовані судом на стадії судового провадження у суді першої інстанції, зокрема під час підготовчого судового засідання, за наявності клопотання прокурора (частина четверта статті 176 Кодексу).

Статтею 29 Конституції України встановлено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно з частиною 1 статті 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до статті 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, а саме переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Статтею 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі й вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винуватим, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність постійного місця роботи, навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання раніше застосованих запобіжних заходів та інше.

З огляду на матеріали судового провадження строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою, обраний обвинуваченому ОСОБА_4 спливає 19 березня 2024 року.

Нині кримінальне провадження знаходиться на стадії підготовчого судового засідання, об`єктивно закінчити розгляд кримінального провадження та ухвалити рішення до закінчення строку обраного запобіжного заходу неможливо. В зв`язку з чим клопотання прокурора підлягає невідкладному розгляду.

20.01.2024 року о 16-54 годині обвинувачений був затриманий в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України.

22.01.2024 року ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м.Миколаєва підозрюваному ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, до 19.03.2024 року включно.

06.02.2024 року ухвалою Миколаївського апеляційного суду запобіжний захід у виді тримання під вартою залишено без змін та визначено розмір застави в розмірі 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб у сумі 90840 грн. із покладенням обов`язків , після внесення якої підозрюваний повинен був бути звільнений з-під варти.

На час розгляду клопотання заставу не внесено.

Приймаючи рішення щодо міри запобіжного заходу, суд керується тим, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Статтею 183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Також, вирішуючи питання про вид запобіжного заходу, суд має врахувати обставини, визначені ч.1 ст. 187 КПК України, зокрема дані щодо особи підозрюваного, його репутацію, соціальні зв`язки, тощо.

З огляду на частину 8 пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 08 липня 2003 року у справі №14-рп/2003, тяжкість злочину законом не визначається як підстава для застосування будь-якого виду запобіжного заходу, а не тільки взяття під варту.

Згідно з пунктом 36 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі Адам`як проти Польщі (Adamiak v Poland), 20758/03, 19 грудня 2006 року) в світлі вже встановленої практики Європейського суду наявність серйозних підозр щодо участі у вчиненні тяжкого правопорушення та перспективи ухвалення вироку про значну міру покарання самі по собі не можуть служити виправданням тривалого попереднього ув`язнення.

Системний аналіз норм КПК України вказує на те, що факт скоєння обвинуваченим тяжкого кримінального правопорушення без наявності інших істотних підстав в сукупності, не може бути беззаперечною підставою для обрання найбільш суворого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Обґрунтованість підозри була предметом дослідження під час обрання обвинуваченому під час досудового розслідування і на сьогодні обставини, що спростовують висновок щодо обґрунтованості підозри відсутні. З огляду на що, суд критично сприймає твердження захисника щодо цього. Подані ним документи щодо стану здоров`я обвинуваченого не підтверджують беззаперечно, що ОСОБА_4 не є суб`єктом інкримінуємого йому злочину, оскільки суб`єктом злочину, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, оскільки на момент вчинення злочину був та нині є військовослужбовцем та зобов`язаний виконувати законні накази командира. Доказів того, що наказ командира є незаконним суду не надано, а є лише припущенням захисника.

Суд погоджується з тим, що наявний ризик переховування від суду, оскільки, розуміючи усю тяжкість вчиненого ним злочину, обвинувачений може ухилитись від суду. Докази того, що обвинувачений може виїхати на непідконтрольні території суду не надані.

Наявність ризику у виді впливу на свідків, оскільки обвинувачений проходив службу у одному підрозділі військової частини і тому може контактувати з ними, схиляти до дачі завідомо неправдивих показів викликає сумнів, оскільки доказів на підтвердження цього не надано.

Також суд вважає недоведеним ризик можливості вчинення обвинуваченим іншого кримінального правопорушення, оскільки не надані докази щодо цього, в той час як обвинувачений до кримінальної відповідальності раніше не притягувався, судимості не має.

На думку суду обставини, які свідчать про те, що ризики, які були підставою для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою є такими, що станом на час судового розгляду кримінального провадження частково зменшилися, а тому відсутні підстави для продовження обраного найсуворішого запобіжного заходу.

У ході судового розгляду судом встановлені підстави для застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу у виді домашнього арешту, оскільки зазначений запобіжний захід буде достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Так, обвинувачений раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має сталі соціальні зв`язки: батьків, з якими проживав до укладення контракту, та постійне місце проживання, має на утриманні неповнолітнього сина.

З огляду на долучені захисником: медичну довідку ВЛК від 10.01.2024 року № 550, довідку про обставини травми від 01.12.2023, ОСОБА_4 внаслідок артилерійського обстрілу російськими збройними формуваннями отримав поранення, ЗЧМТ, струс головного мозку зі стійким цефалгічним та астеновегетативним синдромами з незначним порушенням функції. Травма пов`язана із захистом Батьківщини, внаслідок чого має ангіопатію обох очей, протанопію, непридатний до військової служби в морській піхоті та придатний до проходження військової служби.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Тобто, обраний запобіжний захід має бути достатнім, щоб забезпечити належну поведінку обвинуваченого та виконання ним його процесуальних обов`язків.

Частиною першою статті 176 КПК України визначено, що запобіжними заходами є особисте зобов`язання, особиста порука, застава, домашній арешт, тримання під вартою. Зазначені запобіжні заходи є альтернативними відносно один до одного.

Тобто, крім тримання під вартою, чинний КПК України передбачає й інші запобіжні заходи, які спрямовані на забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Згідно статті 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Частиною п`ятою статті 181 КПК України передбачено право працівників органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Застосування електронних засобів контролю полягає у закріпленні на тілі обвинуваченого пристрою, який дає змогу відслідковувати та фіксувати його місцезнаходження. Такий пристрій має бути захищений від самостійного знімання, пошкодження або іншого втручання в його роботу з метою ухилення від контролю та сигналізувати про спроби особи здійснити такі дії (стаття 195 КПК України).

Враховуючи викладене, обставини вчинення злочину, даних про особу обвинуваченого, його репутацію, соціальні зв`язки, стан здоров`я обвинуваченого, суд приходить до висновку, що запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту з носінням електронного засобу контролю буде достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого та зможе запобігти ухиленню від органів досудового розслідування та/або суду; вчинення інших кримінальних правопорушень.

З огляду на вищезазначені доводи клопотання захисника про скасування запобіжного заходу не підлягає задоволенню.

Інші заяви, клопотання, які стосуються розгляду справи та які необхідно вирішити до початку судового розгляду, учасниками підготовчого судового засідання, не заявлялись.

Керуючись ст. ст. 176-178, 181, 183, 314-315, 369-372, 376 КПК України,

У Х В А Л И В:

Призначити судовий розгляд у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 402 КК України, 20 березня 2024 року о 14-30 годині в залі судових засідань Жовтневого районного суду Миколаївської області (м. Миколаїв, вул. Ольшанців, 77).

Судовий розгляд кримінального провадження здійснювати суддею одноособово у відкритому судовому засіданні.

В судове засідання викликати: прокурора, обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 .

Клопотання прокурора щодо продовження запобіжного заходу обвинуваченому задовольнити частково.

Змінити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , раніше обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт з носінням електронного засобу контролю строком на 60 (шістдесят) днів по 11 травня 2024 року включно, з покладенням обов`язків:

за першою вимогою суду прибувати до Жовтневого районного суду Миколаївської області,

не залишати місце мешкання за адресою: АДРЕСА_1 цілодобово без дозволу суду, у провадженні якого перебуває кримінальне провадження;

утриматися від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні;

повідомляти про зміну засобів зв`язку;

здати, у разі наявності, на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон.

Обвинуваченому роз`яснити, що у разі невиконання покладених обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Строк дії ухвали по 11 травня 2024 року включно.

Копію ухвали направити для виконання органу поліції за місцем проживання обвинуваченого.

У задоволенні клопотання захисника адвоката ОСОБА_5 щодо скасування запобіжного заходу відмовити.

Ухвала в частині запобіжного заходу може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а обвинуваченим з дня отримання копії ухвали.

Повний текст ухвали складений 15 березня 2024 року.

Суддя ОСОБА_1