Справа № 462/7481/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/607/23 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

судового засідання

08 травня 2024 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглядаючи у закритому судовому засіданні в місті Львові, в режимі відеоконференції, кримінальне провадження № № 0001305 за апеляційними скаргами прокурора обвинуваченого, захисника обвинуваченого на вирок Залізничного районного суду м. Львова від 05.05.2023 у кримінальному провадженні, відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України,

за участю:

прокурорів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

законного представника малолітнього потерпілого ОСОБА_9

представника потерпілого адвоката ОСОБА_10 ,

захисників - адвокатів ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

встановила:

Обвинувачений ОСОБА_6 подав клопотання про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобової домашній арешт із застосуванням електронного засобу контролю, заборонивши залишати місце проживання, а саме: АДРЕСА_1 . Термін зміненого ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронних засобів контролю обчислювати з дати постановлення рішення суду і протягом двох місяців після цього. Обвинуваченого ОСОБА_6 звільнити з-під варти в залі суду.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_6 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники поліції з метою контролю за поведінкою обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_6 , що у разі невиконання покладених на нього обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід.

Заслухавши суддю - доповідача, думку обвинуваченого ОСОБА_6 , підтриману захисниками - адвокатами ОСОБА_13 , ОСОБА_12 про задоволення клопотань про зміну запобіжного заходу, міркування прокурорів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , представника потерпілого адвоката ОСОБА_10 , законного представника малолітнього потерпілого ОСОБА_9 , які, кожен окремо, заперечили проти задоволення заявленого клопотання, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Згідно з частиною п`ятою статті 9 КПК України передбачено, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У відповідності до ст. 29 Конституції України ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставі та в порядку , встановленому законом.

Статтею 21 Конституції України встановлено, що усі люди вільні і рівні у своїй гідності та правах.

Відповідно до ч.3 ст. 377 КПК України якщо обвинуваченого, який тримається під вартою, засуджено до позбавлення волі, суд лише у виняткових випадках з урахуванням особи та обставин, встановлених під час кримінального провадження, має право змінити йому запобіжний захід до набрання вироком законної сили на такий, що не пов`язаний з триманням під вартою та звільнити такого обвинуваченого з-під варти.

На підставі п. 14 ч. 1 ст. 368 КПК України ухвалюючи вирок суд зобов`язаний вирішити питання щодо заходів забезпечення кримінального провадження.

До заходів забезпечення кримінального провадження, відповідно до приписів п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України, відносяться, зокрема, запобіжні заходи.

За таких обставин колегія суддів прийшла висновку про те, що при ухваленні оскарженого вироку, суд першої інстанції, обираючи обвинуваченому запобіжний захід, діяв у межах своїх повноважень і відповідно до положень кримінального процесуального закону, тому доводи клопотань захисників в цій частині не ґрунтуються на вимогах закону.

Вирішуючи питання щодо наявності ризиків, колегія суддів дійшла висновку про те, що існує ризик переховування обвинуваченого ОСОБА_6 від суду, зважаючи на засудження обвинуваченого судом першої інстанції до реального покарання у виді позбавлення волі.

Для того, щоб відповідати вимогам законності, тримання під вартою повинно здійснюватися «відповідно до процедури, передбаченої законом». Це означає, що тримання під вартою має відповідати матеріальним і процесуальним нормам національного права (чи міжнародного права, коли це доречно, (рішення ЄСПЛ Medvedyev and Others v. France (Медвєдєв та інші проти Франції).

Суд, з огляду на принцип презумпції невинності, вивчає всі факти, що свідчать на користь або проти існування необхідності захисту суспільних інтересів, яка б виправдовувала відступ від принципу поваги до особистої свободи за статтею 5 Конвенції.

Завжди необхідно встановити, чи продовжували інші підстави, наведені раніше судом, виправдовувати позбавлення волі, чи були ці підстави «доречними» та «достатніми».

Аргументи на користь і проти звільнення не можуть бути «загальними та абстрактними» (Boicenco v. Moldova (Бойченко проти Молдови), Khudoyorov v. Russia (Худойоров проти Росії), але повинні стосуватись специфічних фактів і особистих обставин заявника, які виправдовують його тримання під вартою (Aleksanyan v. Russia (Алексанян проти Россії).

Прецедентне право Конвенції сформулювало чотири базових причини для відмови у звільненні : а) ризик того, що підсудний не з`явиться в судове засідання; б) ризик того, що підсудний вживатиме заходів для запобігання відправленню правосуддя; в) скоїть інші правопорушення; г) стане причиною порушення громадського порядку (Tiron v. Romania (Тирон проти Румунії), Smirnova v. Russia (Смирнова проти Росії), Piruzyan v. Armenia (Пірузян проти Вірменії).

Керуючись ч.2 ст. 376 ст.404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

постановила:

Відмовити обвинуваченому ОСОБА_6 у задоволенні клопотання про зміну обвинуваченому ОСОБА_6 міри запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт із застосуванням електронного засобу контролю.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: