Справа № 333/5966/21
Провадження № 1-кп/333/231/24
ВИРОК

Іменем України

13 березня 2024 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду м. Запоріжжя, кримінальне провадження № 0000388, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10.04.2021 року відносно:

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Запоріжжі, громадянина України, із неповною середньою освітою, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,

- за обвинуваченням у скоєнні кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 185 КК України,

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_4 ,

обвинувачений ОСОБА_3 ,

потерпіла ОСОБА_5 ,

захисник адвокат ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В:

1.Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

25 березня 2021 року, приблизно о 21 год. 30 хв., ОСОБА_3 , знаходячись неподалік від магазину «АТБ», який розташований по вул. Автозаводська в м. Запоріжжі, знайшов на землі банківську карту, емітовану АТ «ПРИВАТБАНК». В цей момент, у ОСОБА_3 виник злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна, а саме грошових коштів із зазначеної банківської картки.

Далі, з метою реалізації свого єдиного злочинного умислу, ОСОБА_3 , діючи з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків, з метою власного збагачення, використовуючи знайдену ним банківську картку, емітовану АТ «ПРИВАТБАНК», оформлену на ім`я ОСОБА_5 , не повідомляючи потерпілу в період з 21 год. 55 хв. 25.03.2021 року по 06 год. 55 хв. 26 березня 2021 року здійснив операції безконтактного розрахунку на загальну суму 13 228 грн. 48 коп., тим самим викрав грошові кошти потерпілої.

В результаті злочинних дій ОСОБА_3 потерпілий ОСОБА_5 спричинено майнову шкоду на загальну суму 13 228 грн. 48 коп.

2. Стаття (частина статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

Своїми умисними діями ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 185 КК України, що кваліфікується як: таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

3. Позиція обвинуваченого.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину в обсязі пред`явленого йому обвинувачення за ч. 1 ст. 185 КК України визнав повністю, суду пояснив, що 25 березня 2021 року, у вечірній час доби, біля під`їзду будинку, де він мешкає, він знайшов банківську карту АТ «ПРИВАТБАНК». До ранку наступного дня, знаходячись в магазинах та на АЗС, він розраховувався цією картою, купляючи собі продукти, сигарети. У скоєному щиро кається.

4. Докази на підтвердження встановлених судом обставин вчинення кримінального правопорушення.

Допитана у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 суду пояснила, що вранці 26 березня 2021 року, вона у додатку телефону побачила мінус на своїй картці. Почала перевіряти гаманець, там картки не було, перевірила кишені у куртки, картки там також не було. Вона пригадала, що повертаючись ввечері 25 березня з магазину АТБ, розташованого по вул. Автозаводська в м. Запоріжжі, не поклала картку до гаманця, а поклала її до кишені куртки, оскільки поспішала. Потім вона дістала з карману куртки рукавички, та вважає, що саме у той момент картка випала у неї з карману. Вона одразу зателефонувала у банк. Ця картка була кредитна, і з неї було знято кредитні кошти в загальному розмірі 13 228 грн. 48 коп.

З`ясувавши думку учасників судового провадження про те, які докази потрібно дослідити, та порядок їх дослідження, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд вважав за недоцільне досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, оскільки про таке не заперечували всі учасники судового провадження, які пояснили, що правильно розуміють зміст цих обставин, така їх позиція є добровільною, вони розуміють, що будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно з яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Пунктом 6 розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету Міністрів Ради Європи «Стосовно спрощення кримінального правосуддя» визначено, що оскільки при процедурі «заява підсудного про визнання вини» від обвинуваченого вимагається явка до суду на ранній стадії провадження, щоб заявити в суді публічно чи приймає він чи спростовує обвинувачення проти себе, то суд в таких випадках має вирішувати, обійтися без всього процесу розслідування або його частини чи негайно перейти до розгляду особи правопорушника, ухвалення вироку та, по можливості, вирішення питання щодо компенсації.

Суд враховує, що відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини від 27.02.1980 року (скарга № 6903/75) «Девеер проти Бельгії» (Deweerv. Belgium) держава та її судові органи зобов`язані забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних справ шляхом спрощеного та скороченого розгляду, і суд має перевірити, чи не був такий вибір зумовлений виключно бажанням завершити справу швидко, без участі повної судової процедури та не привертаючи уваги громадськості та засобів масової інформації, чи бажанням бути обвинуваченим у вчиненні менш тяжких злочинів, заручившись підтримкою прокурора щодо отримання менш суворого покарання або взагалі звільнення від покарання за окремими епізодами справи.

Суд пересвідчився, що позиція обвинуваченого ОСОБА_3 щодо розгляду справи у порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, є добровільною і не пов`язана з вищевказаними чинниками.

Відтак, за погодженням з усіма учасниками судового провадження, суд обмежив дослідження фактичних обставин справи допитом обвинуваченого, потерпілої та дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого та стосуються речових доказів у справі.

4. Висновок суду щодо винуватості обвинуваченого.

Під час допиту обвинувачений не заперечував, що саме він знайшовши банківську карту, оформлену на ім`я потерпілої ОСОБА_5 , використав її без повідомлення потерпілої, здійснивши операції безконтактного розрахунку, за вказаних в обвинувальному акті обставинах, і беззаперечно визнав свою вину у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України. Покази обвинуваченого суд вважає такими, що повністю відповідають фактичним обставинам, встановленим судом, а також дослідженим матеріалам кримінального провадження, тому розцінює їх як достовірні, приймає як доказ його вини і вважає, що вони в сукупності з дослідженими в ході судового слідства доказами можуть бути покладені в основу обвинувального вироку.

За таких обставин, суд вважає доведеним пред`явлене ОСОБА_3 обвинувачення і кваліфікує дії останнього за ч. 1 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

5. Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

6. Мотиви призначення покарання.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, є проступком, дані, що характеризують особу винного в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, його стан здоров`я на обліку у лікаря нарколога і психіатра не перебуває, соціальні зв`язки неодружений, дітей на утриманні не має, офіційно не працевлаштований.

У рішенні «Бремер проти Німеччини» від 03.10.2002 року Європейський суд з прав людини зазначає, що кримінальний суд має враховувати особу засудженого, його стаж злочинної діяльності, обставини скоєного ним злочину, його поведінку після злочину, умови його життя та наслідки, яких можна очікувати у зв`язку з відстрочкою.

Згідно з вимогами ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного й обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а згідно із ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Виходячи із принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання має бути відповідним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд згідно зі ст. 65 КК України враховує межі, установлені санкцією ч. 1 ст. 185 КК України, характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного кримінального правопорушення, особу винного, його ставлення до скоєного, обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Санкцією ч. 1 ст. 185 КК України передбачено кілька видів альтернативних покарань.

Суд враховує ставлення обвинуваченого до скоєного, що полягає у повному визнанні винуватості; особу винного, який в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, має неповну середню освіту, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, офіційно не працює, має зареєстроване місце проживання, не одружений, не має на утриманні малолітніх або неповнолітніх дітей. Судом враховується наявність пом`якшуючих і відсутність обтяжуючих покарання обвинуваченого обставин. В тому числі, судом враховується позиція потерпілої, яка у судовому засіданні, на суворому покаранні обвинуваченого не наполягала, проте зазначила, що матеріальна шкода, спричинена кримінальним правопорушенням, їй не відшкодована, та просила обвинуваченого вирішити це питання з банком.

За сукупності вищенаведених обставин, враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання в межах санкції ч. 1 ст. 185 КК України, а саме у виді громадських робіт.

Таке покарання, на переконання суду, є справедливим і достатнім для виправлення ОСОБА_3 , попередження вчинення ним кримінальних правопорушень та відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

Обставини, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження, чи є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності, відсутні.

Підстав для застосування до обвинуваченого положень статей 69 чи 69-1 КК України суд не вбачає.

6. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Запобіжний захід обвинуваченому у даному кримінальному провадженні не обирався, клопотань про його обрання заявлено не було.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Питання речових доказів у кримінальному провадженні слід вирішити згідно з вимогами ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 50, 56, 65-67, ч. 1 ст. 185 КК України, ст. ст. 100, 318, 322, ч. 3 ст. 349, 368, 371, ч. 2, 3 ст. 373, 374, 376, 392-395 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, на підставі якої призначити йому покарання у виді громадських робіт на строк 200 (двісті) годин.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили не обирати.

Речовий доказ по справі: банківську картку золотого кольору «ПРИВАТБАНК» № НОМЕР_1 , що зберігається в матеріалах кримінального провадження залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому і прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суду м. Запоріжжя шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя ОСОБА_1