Справа №760/8196/24 1-кс/760/3889/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2024 року місто Київ

Слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , володільця майна ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання прокурора Київської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про арешт майна, внесене у кримінальному провадженні № 0000736 від 21.09.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Прокурор Київської обласної прокуратури ОСОБА_3 , як прокурор групи прокурорів у даному кримінальному провадженні, звернувся до суду з клопотанням в якому просить накласти арешт на майно, яке 05.04.2024 добровільно видано ОСОБА_5 для огляду та у подальшому вилучено, а саме: мобільний телефон Samsung Galaxy M33, серійний номер НОМЕР_1 , IMEI1: НОМЕР_2 , IMEI2: НОМЕР_3 , з сім-картою мобільного оператора зв`язку «Київстар» з номером НОМЕР_4 та «Vodafone» з номером НОМЕР_5 .

На обґрунтування клопотання прокурор зазначив, що слідчим управлінням Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000736 від 21.09.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України.

Відповідно до рапорту про виявлене кримінальне правопорушення, який надійшов з Білоцерківського РВ ГУ СБ України у м. Києві та Київській області № 51/6-2074 від 15.09.2023, отримано дані стосовно функціонування в месенджері «Telegram» групи « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за посиланням « ІНФОРМАЦІЯ_2 », в якій присутні близько 300 активних учасників, які поширювали та обговорювали місцерозташування та переміщення співробітників національної поліції та територіального центру комплектування та соціальної підтримки. Діяльність вказаної групи націлена на перешкоджання мобілізаційним заходам з вручення повісток жителям міста Біла Церква, шляхом сповіщення населення про час, місце та форму проведення заходів, з метою ухилення від їх отримання.

Встановлено, що до вказаної групи приєднано гілку « ІНФОРМАЦІЯ_3 » за посиланням « ІНФОРМАЦІЯ_2 », в якій опубліковано близько 300 повідомлень. У вказаній гілці розміщуються дані та фото місць розташування та переміщення співробітників Білоцерківського РУП ГУ НП у Київській області та співробітників ІНФОРМАЦІЯ_4 , під час проведення мобілізаційних заходів з вручення повісток.

Також встановлено, що вказану групу створено 13.02.2023 та першим її учасником (після власника та адміністратора групи) за т.зв. запрошувальним посиланням було додано мешканця Біла Церква ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_5 , який також може бути причетним до наповнення або адміністрування групи (без прав адміністратора каналу).

Водночас зафіксовано, що у вищевказаній групі присутній користувач, який використовує номер мобільного телефону НОМЕР_6 , що належить до російського мобільного оператору та не виключається, що невстановлений користувач вказаного номеру може бути також причетним до спецслужб рф та проводити діяльність на шкоду державній безпеці України, негативно вплинути на проведення мобілізаційних заходів.

Разом з тим, відповідно до листа ІНФОРМАЦІЯ_6 поширення інформації про місце перебування військовослужбовців ІНФОРМАЦІЯ_6 у соціальних мережах під час виконання ними мобілізаційних заходів з метою призову громадян України на військову службу - перешкоджає законній діяльності.

Такі дії призводять до розкриття форм та методів виконання мобілізаційного плану на території міста Біла Церква та району, зриву мобілізаційних заходів, а також підривають авторитет Збройних Сил України у суспільстві.

Відповідно до відповіді на доручення, яка надійшла з Білоцерківського РВ ГУ СБ України у м. Києві та Київській області отримано інформацію щодо причетності кола осіб, які наявні в Telegram каналах « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за посиланням « ІНФОРМАЦІЯ_2 » та каналі « ІНФОРМАЦІЯ_7 » за посиланням « ІНФОРМАЦІЯ_8 ».

Під час аналізу учасників Telegram канала « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за посиланням « ІНФОРМАЦІЯ_2 », які здійснюють поширювання та обговорення місцерозташування та переміщення співробітників національної поліції та ІНФОРМАЦІЯ_9 , встановлено ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_10 , рф, паспорт НОМЕР_7 , народився рф, тюменська область, м.мегіон, ІПН: НОМЕР_8 , посвідка про тимчасове перебування НОМЕР_12, АДРЕСА_1 .

Діяльність вищезазначеної особи направлена на перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період, а також його дії призводять до розкриття форм та методів виконання мобілізаційного плану на території міста Біла Церква та району, зриву мобілізаційних заходів, а також підривають авторитет Збройних Сил України у суспільстві.

05.04.2024 в ході проведення обшуку квартири за адресою: АДРЕСА_2 , в якій фактично проживає ОСОБА_4 виявлено та вилучено мобільний телефон Xiaomi Mi 10T Pro, IMEI1: НОМЕР_9 , IMEI2: НОМЕР_10 , з сім-картою мобільного оператора зв`язку «Київстар» з номером НОМЕР_11 .

Вказаний телефон в ході обшуку оглянуто та встановлено, що на вказаному телефоні міститься інформація, яка містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Вказаний телефон відповідно до постанови слідчого від 05.04.2024 визнано речовим доказом.

Підсумовуючи викладене зазначив, що вказані речі були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди та містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження та мають суттєве значення для встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні, з метою призначення ряду судових експертиз, збереження речових доказів, та запобігання їх приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримав, просив його задовольнити з підстав у ньому наведених.

Володілець майна у судовому засіданні не заперечував проти накладення арешту на відповідне майно.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З огляду на положення ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (псуванню, перетворенню, використанню) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Арешт майна з підстав передбачених ч. 2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Відповідно до ч. 10, 11 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку, зокрема, на рухоме, нерухоме майно. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів. Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб (ч. 2 ст. 173 КПК України).

Як вбачається з матеріалів клопотання, у прокурора є достатні та обґрунтовані підстави вважати, що відповідне майно містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Отже відповідне майно відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України.

Тому, з огляду на положення ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям визначеним у ст. 98 КПК України критеріям, повинно арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу - відчуження, приховання, використання тощо на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Оцінюючи в сукупності надані стороною кримінального провадження докази, при вирішенні питання про накладення арешту на майно, приймаючи до уваги те, що наявна сукупність підстав та розумних підозр вважати, що вказане у клопотанні майно, може бути речовим доказом у кримінальному провадженні, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження. А тому є всі передбачені ст.170 КПК України підстави для арешту, в межах даного кримінального провадження, вказаного у клопотанні майна.

При розгляді клопотання про арешт майна слідчий суддя також ураховує, що арешт майна це тимчасовий захід забезпечення кримінального провадження і на даний час у сторони обвинувачення є необхідність встановити і перевірити обставини та відомості щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України, провести ряд слідчих та процесуальних дій, зокрема, допитати свідків, провести експертні дослідження тощо, у межах кримінального провадження № 0000736.

Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні прокурора, а також може бути виконане завдання, для виконання якого прокурор звертається із клопотанням, зважаючи на те, що досудове розслідування у кримінальному провадженні триває, а тому приходить до висновку, що клопотання прокурора необхідно задовольнити.

Також слід роз`яснити, що відповідно до ст. 174 КПК України власник або володілець майна мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Керуючись ст. 98, 170 - 173, 175 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора Київської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про арешт майна, внесене у кримінальному провадженні № 0000736 від 21.09.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України - задовольнити.

Накласти арешт на майно, яке вилучено 05.04.2024 в ході проведення обшуку квартири за адресою: АДРЕСА_2 , в якій фактично проживає ОСОБА_4 а саме: мобільний телефон Xiaomi Mi 10T Pro, IMEI1: НОМЕР_9 , IMEI2: НОМЕР_10 , з сім-картою мобільного оператора зв`язку «Київстар» з номером НОМЕР_11 .

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня проголошення ухвали; у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5 днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Cлідчий суддя ОСОБА_1