Справа № 297/2508/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про продовження строку тримання під вартою

26 червня 2024 року м. Берегове

Берегівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого суддіОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_4 , представника потерпілої ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 , обвинуваченої ОСОБА_7 , її захисника ОСОБА_8 , обвинуваченої ОСОБА_9 , її захисника ОСОБА_10 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_9 у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000172 від 04.05.2022 року, за обвинуваченням ОСОБА_7 та ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

27 липня 2023 року до Берегівського районного суду Закарпатської області надійшов обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000172 від 04.05.2022 року, за обвинуваченням ОСОБА_7 та ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Згідно обвинувального акту, ОСОБА_9 , будучи раніше судимою вироком Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 26.10.2020 року за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі та на підставі ст.75 КК України звільненою від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки, на шлях виправлення та перевиховання не стала та в період визначеного судом іспитового строку вчинила нові умисні кримінальні правопорушення проти власності за наступних обставин.

Так, 30 квітня 2022 року близько 15 години 30 хвилин ОСОБА_9 за попередньою змовою з ОСОБА_7 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів та з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, в період воєнного стану, під приводом прохання надати склянку води її малолітньому сину проникли до квартири АДРЕСА_1 , власником якої є ОСОБА_11 , де ОСОБА_7 відволікала увагу ОСОБА_11 , знаходячись з нею на кухні, яка в цей час набирала воду в склянку, а ОСОБА_9 в цей час проникла до спальної кімнати, звідки таємно викрала з шафи грошові кошти в сумі 17 500 грн. та 1 000 доларів США, що за офіційним курсом Національного банку України, станом на 30 квітня 2022 року становило 29 250 грн., а всього на загальну суму 46 750 грн., після чого зникли з місця події з викраденими грошовими коштами, чим спричинили потерпілому ОСОБА_4 матеріальну шкоду на суму 46 750 грн..

Враховуючи наведене, ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, тобто у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненій повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднаній з проникненням у житло, вчиненій в умовах воєнного стану.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, 04 травня 2022 року близько 11 години 30 хвилин ОСОБА_9 за попередньою змовою з ОСОБА_7 діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів та з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, в період дії воєнного стану, під приводом прохання надати склянку води ОСОБА_9 та її малолітньому сину, проникли до квартири АДРЕСА_2 , власником якої є ОСОБА_5 , де ОСОБА_9 відволікала увагу ОСОБА_5 , яка пішла за водою на кухню, а ОСОБА_7 в цей час проникла до спальної кімнати, звідки таємно викрала із сумки наявні в ній грошові кошти в сумі 20 000 гривень та будучи викритими потерпілою, зникли з місця події з викраденими грошовими коштами, чим спричинили потерпілій ОСОБА_5 матеріальну шкоду на вказану суму.

Враховуючи наведене, ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, тобто у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненій повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднаній з проникненням у житло, вчиненій в умовах воєнного стану.

За сукупністю ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених за ч. 4 ст. 185 КК України.

Ухвалою Берегівського районного суду Закарпатської області від 10.08.2023 року у кримінальному провадженні призначено судовий розгляд.

До початку судового засідання, а саме 26 червня 2024 року прокурор подав до суду письмове клопотання про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_9 на 60 діб без визначення розміру застави, оскільки строк дії ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою закінчується 01.07.2024 року.

Своє клопотання прокурор мотивував тим, що ОСОБА_9 обвинувачується в умисному злочині, передбачений ч. 4 ст. 185 КК України, який відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів, та за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, а в разі доведення її вини в ході судового слідства, останній загрожує реальна міра покарання у вигляді позбавлення волі.

Так, 04.05.2022 року о 20 годині 30 хвилин ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку та мешканку АДРЕСА_3 , раніше судиму було затримано в порядку ст. 208 КПК України.

05.05.2022 року слідчим СВ Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області лейтенантом поліції ОСОБА_12 за погодженням із прокурором Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_13 останню було повідомлено про підозру у вчиненні нею кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Під час досудового розслідування, 06.05.2022 року слідчим суддею Берегівського районного суду Закарпатської області обрано відносно ОСОБА_9 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 04.07.2022 року із можливістю внесення застави в розмірі 49620 гривень, вказану заставу сплачено 09.05.2022 року.

З моменту звільнення з-під варти внаслідок внесення застави підозрювана зобов`язана виконувати покладені на неї обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у виді застави.

Внаслідок внесення застави на неї покладено наступні обов`язки: прибувати за першим викликом до слідчого СВ Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області, прокурора, слідчого судді та суду; не відлучатись з території Закарпатської області без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання та роботи; утримуватись від спілкування зі свідками, експертами, спеціалістами у кримінальному провадженні № 0000172 від 04.05.2022 року, зокрема із підозрюваною ОСОБА_7 щодо обставин вказаного кримінального провадження; здати на зберігання до відповідного органу державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Однак, такі обов`язки дотримані не були, підозрювана ОСОБА_9 не прибула до слідчого СВ та покинула місце свого проживання.

17.06.2022 року досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000172 від 04.05.2022 року зупинено у зв`язку із розшуком підозрюваних ОСОБА_7 та ОСОБА_9 ..

Обґрунтованість обвинувачення підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами: протоколом огляду місця події від 04.05.2022 року; протоколами допитів свідків; протоколами допитів потерпілих ОСОБА_5 та ОСОБА_11 ; висновками судово-дактилоскопічних експертиз та іншими зібраними в ході досудового розслідування доказами.

Відповідно до ст. 177 КПК України, з метою застосування обвинуваченій ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою забезпечення виконання обвинуваченою покладених на неї процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1. Переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Злочин, який інкримінується ОСОБА_9 є тяжким і передбачає можливість призначення покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 8 років, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для обвинуваченої переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Вищевказана обставина, а також той факт, що Закарпатська область межує з чотирма країнами (Польща, Румунія, Словаччина та Угорщина) дають підстави вважати, що ОСОБА_9 усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання за вчинення тяжкого злочину може переховуватись від органів досудового розслідування та має реальні можливості покинути територію України з цією метою, поза межами пункту пропуску державного кордону України, а також переховуватись на території України.

Крім того, остання вже перебувала у розшуку в даному кримінальному провадженні.

2. Перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Знаходячись на волі ОСОБА_9 зможе використовуючи свої зв`язки координувати дії засобами, які мають можливість впливати на викривлення зазначених даних для кримінального провадження шляхом погрози та тиску на учасників/сторін кримінального провадження, з метою уникнення кримінальної відповідальності, що є способом перешкоджанням досудового розслідування.

Аналогічним чином ОСОБА_9 може незаконно впливати на понятих та свідків, які брали участь у слідчих діях.

Крім того, ОСОБА_9 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим способом, зокрема підшукуючи осіб, що можуть надати вигідні для неї неправдиві показання.

3. Вчинити нове кримінальне правопорушення.

Так, ОСОБА_9 будучи раніше судимою вироком Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 26.10.2020 року за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі та на підставі ст.75 КК України звільненою від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки, на шлях виправлення та перевиховання не стала та маючи непогашену судимість, вчинила нові умисні кримінальні правопорушення проти власності.

У випадку засудження ОСОБА_9 за вчинення тяжкого злочину, до якої може бути застосовано виключно покарання у вигляді реального позбавлення волі до 8 років.

Вивченням особи обвинуваченої на даний час встановлено, що ОСОБА_9 працездатна, тяжкими захворюваннями, які б перешкоджали її утриманню під вартою, не страждає. Даних, які б вказували на неможливість застосування вказаного запобіжного заходу не встановлено.

Ураховуючи викладене, тяжкість та специфіку кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_9 , дані про її особу з метою забезпечення виконання процесуальних обов`язків та запобіганням наведеним у клопотанні ризикам до ОСОБА_9 необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримав клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_9 на 60 діб без визначення розміру застави, з підстав зазначених у клопотанні.

Захисник обвинуваченої ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_10 в судовому засіданні не заперечила щодо клопотання прокурора, однак просила звернути увагу щодо можливості застосування відносно обвинуваченої ОСОБА_9 альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави.

Обвинувачена ОСОБА_9 в судовому засіданні підтримала позицію свого захисника.

Захисник ОСОБА_8 та обвинувачена ОСОБА_7 , потерпілий ОСОБА_4 , представник потерпілої ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні залишили вирішення клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченої ОСОБА_9 на розсуд суду.

Заслухавши думку учасників судового засідання, суд дійшов до висновку, що клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченої ОСОБА_9 слід задовольнити, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Судом в судовому засіданні встановлено, що ухвалою Берегівського районного суду Закарпатської області від 02.05.2024 року відносно ОСОБА_9 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб без визначення розміру застави, який діє по 01 липня 2024 року.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до сформованої Європейським судом з прав людини практики, що є частиною національного законодавства України відповідно до Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини», тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, закріплений статтею 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції» (Letellier v France ), 12369/86, 26 червня 1991 року).

Водночас практика Європейського суду з прав людини не вимагає, щоб на момент обрання запобіжного заходу у органу досудового розслідування були чіткі докази винуватості особи, яку повідомлено про підозру.

Як свідчить практика Європейського Суду з прав людини, «розумна підозра» у вчиненні кримінального злочину", про яку йдеться у ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, визначає наявність обставин або відомостей, які б переконали неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин (рішення в справі «Нечипорук і Йонкало проти України»).

Між цим, Європейський Суд з прав людини у рішенні в справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» вказав, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або для пред`явлення обвинувачення, що являється завданням наступних етапів кримінального процесу.

Частиною 2 статті 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Судом встановлено, що по даному кримінальному провадженню судовий розгляд ще розпочато, ухвала суду про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_9 втрачає силу 01.07.2024 року, а ризики, визначені ст. 177 КПК України, продовжують існувати.

Зокрема, ризик щодо переховування обвинуваченою ОСОБА_9 від суду підтверджується тим, що Закарпатська область межує з чотирма країнами (Польща, Румунія, Словаччина та Угорщина) та це дає реальну можливість покинути територію України поза межами пункту пропуску державного кордону України; за інкриміноване обвинуваченій кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів, передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми років.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що стороною обвинувачення доведено ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а стороною захисту такі не спростовано.

Окрім цього, стороною захисту не надано жодних доказів, зокрема, висновків лікарів щодо наявності у обвинуваченої будь-яких захворювань та не підтверджено інші обставини, які б унеможливлювали тримання її під вартою, суду не надано.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні:

1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування;

2) щодо злочину, який спричинив загибель людини;

3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею;

4) щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України;

5) щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

При обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається.

Під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

Розмір застави не визначається під час розгляду питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідно до статей 629-631 цього Кодексу.

Враховуючи, що обвинуваченою ОСОБА_9 було порушено запобіжний захід у вигляді застави, суд приходить до висновку, що визначати розмір застави обвинуваченій ОСОБА_9 є безпідставним.

Керуючись ч. 1 ст. 177, ст.ст. 182, 183, 331, 371, 372 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_9 задовольнити.

Продовжити щодо обвинуваченої ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки та мешканки АДРЕСА_3 , громадянки України, запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб без визначення розміру застави, тобто по 25 серпня 2024 року.

Копію ухвали вручити обвинуваченій, прокурору та направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду через Берегівський районний суд Закарпатської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_14