233 № 233/1616/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2024 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000616 від 27 вересня 2023 року за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Новооленівка Костянтинівського району Донецької області, громадянина України, не одружений, має вищу освіту, проходить військову службу за призовом на час мобілізації на посаді водія 3 розвідувального відділення розвідувального взводу 1 десантно-штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 , військове звання - солдат, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий 21.04.2016 року Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області за ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 187, ст. 70 КК України до 9 років позбавлення волі з конфіскацією майна, звільнився 27.01.2022 року умовно-достроково на 11 місяців 15 днів,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч.4 ст.187, ч.3 ст.289 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Прокурором заявлене клопотання про продовження строку застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою ще на 60 днів, зважаючи на те, що ризики, передбачені п.п. 1, 3, 4, 5 ст. 177 КПК України станом на теперішній час не перестали існувати. Наполягав, що більш м`які заходи забезпечення кримінального провадження не будуть дієвими. Просив також не визначати обвинуваченому заставу.

Потерпілий ОСОБА_7 зазначив, що вже відремонтував машину власним коштом, зі спливом часу претензій до обвинуваченого не має, вважає за можливе звільнити його з-під варти, щоб він міг продовжувати військову службу.

Захисник ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання прокурора, оскільки ризики, зазначені у клопотанні, є припущеннями. Так, ОСОБА_6 не має наміру впливати на свідків і відсутні будь-які відомості на підтвердження того, що він збирається це робити. Переховуватись він також не має наміру, так само як і вчиняти інші кримінальні правопорушення. Ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином прокурором взагалі не розкрито. Просив відмовити у задоволенні клопотання та дозволити ОСОБА_6 продовжити військову службу та захист Вітчизни на полі бою.

Обвинувачений ОСОБА_6 повністю підтримав думку свого захисника.

Суд, вислухавши учасників судового провадження дійшов такого висновку.

Під час досудового розслідування кримінального провадження відповідно до ухвали слідчого судді Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 19 лютого 2024 року відносно ОСОБА_6 було продовжено строк застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою з утриманням на гауптвахті до 27 березня 2024 року включно.

Відповідно до ухвали Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 25 березня 2024 року, застосовано відносно обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою в умовах гауптвахти ІНФОРМАЦІЯ_2 строком до 23 травня 2024 року включно.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілих і свідків, тощо.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність, зокрема, ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною 1 статті 177 КПК України.

Ризик - це невизначена подія, яка по суті, представляє собою ймовірність отримання несприятливих для суду подій, визначених у ч. 1 ст. 177 КПК України.

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій. При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний, обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Суд, не роблячи передчасних висновків, щодо вини обвинуваченого ОСОБА_6 у інкримінованому кримінальному правопорушенні, не даючи оцінки жодному доказу зібраному у справі, вважає за доцільне застосувати відносно останнього запобіжний захід у виді тримання під вартою, беручі до уваги наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ризику переховування від суду, що підтверджується тим, що суворість покарання за вчинення особливо тяжких кримінальних правопорушень, за які передбачене покарання у виді позбавленням волі на строк до п`ятнадцяти років, може бути визнане обвинуваченим ОСОБА_6 більш небезпечним, ніж втеча. У зв`язку з чим запобіжний захід, не пов`язаний з позбавленням волі, не надасть повної можливості контролювати обвинуваченого та забезпечити повний та всебічний розгляд кримінального провадження у суді.

Оскільки обвинувачений є військовослужбовцем, з урахуванням положень ст. 4 Закону України «Про попереднє ув`язнення», Закону України «Про Військову службу правопорядку у Збройних Силах України», Порядку тримання засуджених, узятих під варту, заарештованих та затриманих військовослужбовців, тримання під вартою в ізоляторі тимчасового тримання повинно відбуватись на гауптвахті Військової служби правопорядку у Збройних Силах України.

В той же час суд вважає, що ризики, передбачені п.п. 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, на які посилається прокурор в своєму клопотанні, не доведені, оскільки, по-перше, не надано будь-яких доказів на підтвердження наміру обвинуваченого впливати на свідків у кримінальному провадженні; по-друге, ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином за своїм обґрунтуванням фактично дублює інші ризики; по-третє, ризик вчинення іншого кримінального правопорушення, відповідно до обґрунтування прокурора, є похідним від ризику переховування і пов`язаний виключно зі статусом обвинуваченого (військовослужбовець).

При продовженні строку застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд враховує в сукупності з іншими обставинами у кримінальному провадженні обставини, передбачені ч. 1 ст. 178 КПК України, а саме те, що ОСОБА_6 працездатний, не одружений, є військовослужбовцем ЗСУ, раніше притягався до кримінальної відповідальності, має незняту та непогашену у встановленому законом порядку судимість, а також те, що ОСОБА_6 обвинувачується, в тому числі, у вчинені особливо тяжкого злочину, поєднаного із застосуванням насильства, а також тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, у вчиненні яких, він обвинувачується.

Суд вважає, що запобіжний захід у виді тримання під вартою в умовах гауптвахти відповідає особі обвинуваченого ОСОБА_6 , характеру та тяжкості кримінальних правопорушень, що йому інкримінується, не дає можливості перешкоджати інтересам правосуддя, ухиленню від суду, а також відповідає практиці Європейського суду з прав людини, відповідно до якої, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, забезпечення яких вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

З урахуванням положень ч. 4 ст. 183 КПК України, зокрема те, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочинів, поєднаних з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я потерпілого, суд вважає за недоцільне визначення розміру застави, як альтернативного запобіжного заходу.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що клопотання прокурора є обґрунтованим і підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 314-316, 177, 182, 183, 372, 395 КПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора - задовольнити.

Продовжити строк застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Новооленівка Костянтинівського району Донецької області, запобіжного заходу у виді тримання під вартою в умовах гауптвахти ІНФОРМАЦІЯ_2 , розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , строком до 14 липня 2024 року включно.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Суддя: ОСОБА_1