Провадження № 1-кс/331/1016/2024
Справа № 331/3222/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2024 року місто Запоріжжя

Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань,

В С Т А Н О В И В:

24 травня 2024 року до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від ОСОБА_3 надійшла скарга на бездіяльність слідчого, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

В обґрунтування вимоги, викладеній в скарзі, зазначено, що 22 травня 2024 року до ВП №2 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ним направлено повідомлення про злочин.

Так, в провадженні ВП №2 Запорізького РУП перебуває декілька кримінальних проваджень відносно розкрадання коштів міського бюджету, комунальних підприємств міста Запоріжжя та надання завідомо неправдивих свідчень органам досудового слідства, в яких він має статус потерпілого та викривача.

Під час проведення досудового розслідування вказаних кримінальних проваджень, ним отримана додаткова інформація, що діючи у складі організованого злочинного угрупування, яке було створено для розкрадання бюджетних коштів Запорізького міського бюджету та обігових коштів комунальних підприємств міста, колишній перший заступник Запорізького міського голови ОСОБА_4 , створив та очолив ОЗУ для здійснення протиправних дій і вчинення злочинів.

При виконанні обов`язків директора департамента ЖКГ ЗМР ним неодноразово подавалися заяви до правоохоронних органів щодо вчинення корупційних правопорушень активними членами вказаного ОЗУ.

До вказаного угрупування, очолюваного ОСОБА_4 входили керівники КП «Водоканал» ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , МКП «Основаніє» ОСОБА_7 , ТОВ «МКС» ОСОБА_8 та інші посадові особи комунальних підприємств міста Запоріжжя, збиток від діяльності яких мешканцям міста Запоріжжя та міському бюджету склав сотні мільйонів гривень. До основних кримінальних схем входили - закупівля обладнання та матеріалів по цінам, значно вище ринкових, надання послуг та робіт, які не виконувалися та не надавалися, а закривалися фіктивними актами виконаних робіт, легалізація грошових коштів, здобутих злочинним шляхом, вимагання коштів у підприємців за сприяння у веденні виробничої діяльності та відсутності штучних перепон тощо.

Також вказані особи, з метою введення в оману органів досудового слідства та суду, маючи на меті приховування вчинених злочинів та перекладання відповідальності на інших осіб, у другій половині 2018 року надали правоохоронним органам завідомо неправдиві свідчення, внаслідок чого ввели в оману працівників прокуратури Запорізької області та суду, що призвело до притягнення до кримінальної відповідальності завідомо невинуватої особи, а саме ОСОБА_3 .

Вважає, що в діях громадян ОСОБА_4 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , є ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 383 КК України.

На даний час, у порушення вимог ст. 214 КПК України, відомості за вказаною заявою про вчинення кримінального правопорушення не внесені, не повідомлено про початок досудового розслідування, витяг з ЄРДС не надано.

На підставі викладеного, просить слідчого суддю зобов`язати уповноважену особу ВП №2 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області невідкладно внести відомості про вчинення злочину, які мають ознаки складу злочину передбаченого ч.1 ст.255, ч.5 ст.191, ч.2 ст.383 КК України, до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі заяви ОСОБА_3 від 22.05.2024 року про вчинення злочину та розпочати за цією заявою досудове розслідування у формі досудового слідства.

Заявник надав суду заяву про розгляд скарги за його відсутності, зазначивши, що скаргу підтримує та просить її задовольнити.

Представник ВП №2 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області надав суду заяву, в якій просить слідчого суддю відмовити ОСОБА_3 у задоволенні його скарги у зв`язку із необґрунтованістю відомостей у його заяві та відсутністю конкретних відомостей про обставини правопорушення.

Слідчий суддя, вивчивши доводи, наведені у скарзі, та додані до неї документи, вважає, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень КПК України, при цьому сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, що визначені КПК України (ст. 26 КПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності слідчого (детектива) в порядку, передбаченому цим Кодексом.

На досудовому провадженні може бути оскаржена, зокрема, бездіяльність слідчого, прокурора яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення (п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України).

За змістом ст. 214 КПК України, слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальне правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

Виходячи з аналізу кримінального процесуального законодавства, слідчий суддя приходить до висновку, що слідчий, прокурор після прийняття та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, виходячи з їх змісту, має перевірити достатність даних, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, за наслідками чого ним приймається рішення про початок досудового розслідування шляхом внесення відповідних відомостей до ЄРДР.

Тобто, стадія ініціювання кримінального провадження є важливою для виконання його завдань, зазначених в ст. 2 КПК України, і покликана з одного боку забезпечити оперативне реагування на кожне повідомлення про злочин, що є гарантією швидкого та повного його розкриття, притягнення винних до відповідальності, а з іншого - виключити незаконне і необґрунтоване залучення осіб в сферу впливу кримінального процесу, а також марне витрачання сил і засобів правоохоронних органів. Правове регулювання механізму кримінально-процесуальної діяльності не повинно давати можливість окремим особам зловживати своїми правами та використовувати її з метою, що суперечить суспільним потребам, зокрема, задля досягнення власних інтересів. Запобіжниками цьому є, зокрема встановлення кримінальної відповідальності за завідомо неправдиве повідомлення про вчинення кримінального правопорушення (ст. 383 КК України) та фільтр повідомлень про кримінальні правопорушення, що підлягають внесенню до ЄРДР, встановлений нормами самого КПК України.

Із зазначеного вище слідує, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять відомості про вчинення кримінального правопорушення. Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про злочин є існування об`єктивних даних, які дійсно свідчать про наявність ознак відповідного злочину. Якщо таких даних немає, то відповідні відомості не можуть вважатися такими, що мають бути обов`язково внесені до ЄРДР.

У своїй заяві про злочин від 22 травня 2024 року ОСОБА_3 зазначає, зокрема, що, на його думку, за викладених у заяві обставин, в діях організованої злочинної групи очолюваної ОСОБА_4 , в яку входили керівники КП «Водоканал» ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , МКП «Основаніє» ОСОБА_7 , ТОВ «МКС» ОСОБА_8 та інші посадові особи комунальних підприємств міста Запоріжжя, збиток від діяльності яких мешканцям міста Запоріжжя та міському бюджету склав сотні мільйонів гривень. До основних кримінальних схем входили - закупівля обладнання та матеріалів по цінам, значно вище ринкових, надання послуг та робіт, які не виконувалися та не надавалися, а закривалися фіктивними актами виконаних робіт, легалізація грошових коштів, здобутих злочинним шляхом, вимагання коштів у підприємців за сприяння у веденні виробничої діяльності та відсутності штучних перепон тощо.

Також вказані особи, з метою введення в оману органів досудового слідства та суду, маючи на меті приховування вчинених злочинів та перекладання відповідальності на інших осіб, у другій половині 2018 року надали правоохоронним органам завідомо неправдиві свідчення, внаслідок чого ввели в оману працівників прокуратури Запорізької області та суду, що призвело до притягнення до кримінальної відповідальності завідомо невинуватої особи, а саме ОСОБА_3 .

Втім, на думку слідчого судді, викладені у заяві ОСОБА_3 обставини не є такими, що зумовлюють початок досудового розслідування, який в свою чергу розпочинається саме на підставі фактів, які свідчать про вчинення кримінального правопорушення, а як вбачається з самої заяви, у ній не наведено конкретних відомих заявнику відомостей, що можуть свідчити про вчинення кримінальних правопорушень, про які він зазначає у своїй заяві. При цьому, заявник не наводить будь-яких об`єктивних даних, які б підтверджували зазначене, а лише висуває загальне припущення про можливе вчинення зазначених ним у заяві протиправних дій, ґрунтуючись виключно на суб`єктивному уявленні щодо правомірності таких дій та власному аналізі і баченні норм законодавства про кримінальну відповідальність.

Вказане, на думку слідчого судді, позбавляє орган досудового розслідування можливості провести перевірку конкретних фактів на предмет наявності/відсутності у діях/бездіяльності особи складу злочину, в той час, як така перевірка на стадії внесення відомостей покликана в тому числі для недопущення перевантаження правоохоронної системи безпідставними та абстрактними повідомленнями про кримінальні правопорушення, що в свою чергу не дозволило б концентрувати зусилля на розслідуванні дійсно суспільно-небезпечних діянь.

Ініціювати процедуру кримінального переслідування та застосувати державний механізм для здійснення досудового розслідування доцільно лише у випадку, коли наявні підстави вважати, що було вчинено кримінальне правопорушення. Безпідставне відкриття кримінального провадження є недопустимим і може порушувати права конкретних осіб, відносно яких таке провадження ініційоване, та є неефективним з точки зору використання державних ресурсів.

Згідно з правовою позицією, викладеною у рішенні Європейського суду з прав людини (Рішення Суду «Артіко проти Італії» від 13 травня 1980 року), не гарантується захист теоретичних і ілюзорних прав, а гарантується захист прав конкретних та ефективних.

За наведених обставин, слідчий суддя прийшов до висновку, що підстави для зобов`язання уповноважених осіб ВП №2 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області виконати вимоги ст. 214 КПК України та внести до ЄРДР відомості про можливе вчинення кримінального правопорушення за заявою ОСОБА_3 від 22 травня 2024 року, відсутні, а тому в задоволенні таких його вимог слід відмовити.

Вважаю за необхідне додатково зазначити, що кожне висловлене твердження у заяві по злочин повинно бути підтверджено будь-якими розумними поясненнями, які можливо перевірити та/або доданими матеріалами.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя приходить до висновку, що скарга ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 303-307, 309 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1