ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2271/24 Справа № 190/854/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

засудженого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені Дніпровського апеляційного суду в режимі відеоконференції матеріали судового провадження за апеляційними скаргами засудженого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 на ухвалу П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 20 травня 2024 року про відмову у задоволені клопотання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 , -

В С Т А Н О В И Л А:

22 квітня 2024 року до П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області надійшло клопотання захисника ОСОБА_8 , подане в інтересах засудженого ОСОБА_7 , про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання на невідбутий строк в порядку ст.81 Кримінального кодексу України (далі- КК).

Ухвалою П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 20 травня 2024 року у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 відмовлено.

В апеляційній скарзі захисник порушує питання про скасування рішення суду першої інстанції у зв`язку з невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.

В обґрунтування посилається на те, що ОСОБА_7 за час відбування покарання зарекомендував себе з позитивної сторони як дисциплінована особа, до виконання своїх функціональних обов`язків ставиться сумлінно, має заохочення у вигляді подяк, є зразковим прикладом працьовитості для інших засуджених, сумлінно працює. Виявляє повагу до інших засуджених та посадових осіб виправної колонії, має стійкі соціальні зв`язки, родину, з якою спілкується по телефону, отримує посилки. На профілактичному обліку не перебуває.

Захисник вказує, що на день розгляду клопотання ОСОБА_7 відбув 3 роки 3 місяці 17 днів призначеному йому покарання, що становить значно більше, ніж 2/3 призначеного покарання.

Також зазначає, що матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_7 своєю поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення та заслуговую на умовно-дострокове звільнення. Факт виправлення засудженого було встановлено комісією ДУ П`ятихатська виправна колонія № 122, що підтверджується висновком комісії. Крім того, під час розгляду справи судом першої інстанції представник установи підтримав позицію сторони захисту щодо можливості дострокового звільнення ОСОБА_7 .

Враховуючи викладене, захисник просить ухвалу П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 20.05.2024 скасувати та постановити нову, якою звільнити засудженого ОСОБА_7 умовно-достроково на невідбутий строк.

Засуджений ОСОБА_7 в своїй апеляційній скарзі зазначає, що своєю поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, оскільки на профілактичному обліку не перебуває, має твердий намір дотримуватись норм закону та бути законослухняним громадянином.

Вказує, що підтримує соціально корисні зв`язку з цивільною дружиною та дітьми, після звільнення збирається проживати з ними в Київській області, провину у вчиненому визнає та щиро розкаюється, за період відбування покарання характеризується добре, кожні вихідні відвідує церкву та приймає участь у програмі диференційованого впливу і вихованих заходах, які відбуваються у виправній колонії, має два заохочення та два стягнення, які погашені в установленому законом порядку. Вважає, що відповідно до вимог КВК, для оцінки поведінки суд або адміністрація установи повинні брати до уваги лише стягнення, які були накладені в колонії, тобто ті, які накладаються під час тримання під вартою, до уваги не беруться.

Також зазначає, що суд першої інстанції не взяв до уваги, що він працює зв`язківцем, до праці ставиться відповідально і сумлінно.

На підставі наведеного засуджений ОСОБА_7 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та надати йому право на умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши думки засудженого та його захисника, які підтримали вимоги своїх апеляційних скарг, просили їх задовольнити, ухвалу суду скасувати, ухвалити нову та звільнити засудженого ОСОБА_7 від відбування покарання умовно-достроково; вислухавши думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних вимог сторони захисту та просив залишити рішення суду без змін, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Згідно з положеннями ч.1 ст.404 Кримінального процесуального кодексу України (далі- КПК) суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.370 цього Кодексу судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, при цьому його законність повинна базуватись на правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених положеннями Кримінального процесуального кодексу України.

На думку колегії суддів зазначених вимог закону судом першої інстанції дотримано у повному обсязі.

Згідно з ч.2 ст.81 КК та роз`ясненнями, які містяться у п.2 Постанови Пленуму ВСУ №2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

При цьому положеннями частини першої та третьої статті 6 Кримінально-виконавчого кодексу України (далі- КВК), передбачено, що виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Основними засобами виправлення і ресоціалізації засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), пробація, суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Як зазначено у роз`ясненнях, що містяться у п.17 вищевказаної Постанови ПВСУ, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні поділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання…Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину…додержання ним вимог режиму.

За матеріалами справи засуджений ОСОБА_7 відбуває покарання за вироком Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 08.02.2022 за ч.2 ст. 185, ч.2 ст.186, ч.1 ст.70, ч.1 ст. 71 КК у виді позбавлення волі на строк 4 роки 1 місяць.

Початок строку відбування покарання 03.02.2021, кінець строку 03.03.2025.

Мотивуючи своє рішення та відмовляючи в умовно-достроковому звільненні засудженого ОСОБА_7 від відбування покарання місцевий суд, посилаючись на положення ст.81 КК, зазначив, що засуджений ОСОБА_7 в установах виконання покарань за останньою судимістю знаходиться з 05 лютого 2021 року. За час перебування в ДУ Запорізький слідчий ізолятор характеризувався посередньо, мав одне стягнення, яке погашене в установленому законом порядку, заохочень не мав.

З 22.12.2022 року відбуває покарання в ДУ «П`ятихатська виправна колонія (№122). За час відбування покарання характеризується добре, дотримується норм, які визначають порядок і умови відбування покарання, розпорядок дня установи, мав одне стягнення, яке зняте у встановленому законом порядку; за сумлінне ставленні до праці в установі отримав два заохочення. В установі працевлаштований зв`язківцем на загальних засадах без оплати праці. До роботи ставиться добре. На даний час дотримується норм, які визначають порядок та умови відбування покарання, з адміністрацією установи тактовний та ввічливий.

Згідно висновку щодо ступеня виправлення засудженого ОСОБА_7 , який зроблено комісією ДУ "П`ятихатська виправна колонія №122", засуджений довів своє виправлення та має бути представлений до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Згідно наданої захисником апеляційному суду копії витягу з наказу начальника ДУ "П`ятихатська виправна колонія №122" від 01.07.2024 № 19-3-24 засудженому ОСОБА_7 за сумлінну поведінку та ставлення до праці у 2 кварталі 2024 року оголошена подяка.

Визначаючи ступінь поведінки засудженого за весь період відбування покарання, суд констатував, що сумлінна поведінка полягає у дотриманні правил внутрішнього розпорядку, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання.

Як зазначив у своєму рішенні суд першої інстанції, за весь час відбування покарання ОСОБА_7 має два заохочення та два стягнення, які хоча і погашені у встановленому законом порядку, але характеризують особу засудженого в цілому та свідчать про те, що він не довів своє виправлення. Факт дотримання останнім порядку і режиму утримання під час перебування в колонії є його обов`язком і не може достатньо переконливо свідчити про виправлення засудженого. Таким чином для досягнення цілей покарання умовно-дострокове звільнення у даному випадку є передчасним.

Апеляційний суд зазначає, що сумлінною поведінка у засудженого повинна бути весь час відбування покарання. Проте враховуючи застосування до ОСОБА_7 стягнень в 2022 році і в 2023 році та застосування заохочень у 2023 році і 2024 році, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що працевлаштування засудженого, дотримання ним порядку і режиму утримання, отримання заохочень після застосування до нього стягнень - свідчить про те, що засуджений лише стає на шлях виправлення, проте його поведінка не є бездоганною. А доводи апеляційної скарги засудженого про те, що отримання ним стягнення 14.01.2022 року під час перебування його у Запорізькому слідчому ізоляторі не повинно братися до уваги, є неспроможними.

Тому суд правильно виснував, що ОСОБА_7 лише стає на шлях виправлення, проте вказаного не достатньо для його умовно-дострокового звільнення.

Поміж іншого суд прийняв до уваги й те, що 05.01.2023 комісією установи було відмовлено ОСОБА_7 у переведенні його до дільниці соціальної реабілітації, як такому, що не стає на шлях виправлення.

02.03.2023 рішенням комісії установи ОСОБА_7 відмовлено у застосуванні до нього вимог ст.ст. 82,61 КК щодо обмеження волі, як такому, що не став на шлях виправлення.

Рішенням комісії від 02.11 2023 року ОСОБА_7 відмовлено у застосуванні умовно-дострокового звільнення, відповідно до вимог ст. 81 КК, на підставі власної заяви засудженого.

З урахуванням зазначених обставин, суд, хоча і визнав позитивні зміни в поведінці засудженого, проте зазначив, що відбуття певної частини покарання не надає безумовного права на застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, оскільки засуджений на даний час не довів сумлінною поведінкою та ставленням до праці свого виправлення.

Враховуючи викладене колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність на даний час правових підстав для умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_7 від відбування покарання, оскільки вони є належним чином мотивованими та ґрунтуються на сукупності досліджених доказів у справі. А обставини, наведені в апеляційних скаргах сторони захисту, були взяті до уваги судом першої інстанції та надано їм належної оцінки.

На переконання апеляційного суду, висновки місцевого суду підтверджуються відомостями, що є наявними в матеріалах провадження, а тому не можуть спростовуються апеляційними доводами засудженого та його захисника, які містять їх суб`єктивні твердження щодо можливості застосування до ОСОБА_7 норм ст. 81 КК, а також щодо незгоди сторони захисту з оскаржуваною ухвалою.

Посилання захисника про те, що ОСОБА_7 на день розгляду клопотання відбув значно більший термін, ніж 2/3 призначеного покарання, не є самостійною підставою для застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення.

Підсумовуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги засудженого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 є безпідставними та задоволенню не підлягають, а ухвала П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 20 травня 202 року є законною, мотивованою та відповідає вимогам ст.370 КПК, підстави для її скасування відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407 та 418, 419 КПК, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги засудженого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 20 травня 2024 року про відмову в умовно-достроковому звільненні засудженого ОСОБА_7 від відбування покарання залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4