Справа № 304/1785/19
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

23.04.2024 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участі секретарки судових засідань ОСОБА_4 ,

та інших учасників апеляційного провадження:

представниці потерпілої ОСОБА_5 - адвокатки ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 11-кп/4806/63/22, за апеляційною скаргою, яку подав представник Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» - адвокат ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИВ:

Вироком Перечинського районного суду Закарпатської області від 25 лютого 2021 року

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 (ІНФОРМАЦІЯ_4), неодруженого, раніше не судимого,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та призначено йому покарання у виді арешту на строк 2 (два) місяці з відбуванням на гауптвахті з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Цивільний позов представника потерпілих - адвоката ОСОБА_6 до обвинуваченого ОСОБА_8 та ПрАТ «УПСК» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - задоволено частково.

Ухвалено стягнути з ПрАТ «УПСК» (; місцезнаходження: 04080 м. Київ, вул. Кирилівська, 40) на користь потерпілого ОСОБА_9 21 306,57 (двадцять одну тисячу триста шість) грн 57 коп на придбання ліків та медичних засобів.

Ухвалено стягнути з ПрАТ «УПСК» (; місцезнаходження: 04080 м. Київ, вул. Кирилівська, 40) на користь потерпілої ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) 21 306,57 (двадцять одну тисячу триста шість) грн 57 коп на придбання ліків та медичних засобів.

Ухвалено стягнути з ПрАТ «УПСК» (; місцезнаходження: 04080 м. Київ, вул. Кирилівська, 40) на користь потерпілого ОСОБА_9 168 900 (сто шістдесят вісім тисяч дев`ятсот) гривень на оперативне лікування та ендопротезування.

Ухвалено стягнути з ПрАТ «УПСК» (; місцезнаходження: 04080 м. Київ, вул. Кирилівська, 40) на користь неповнолітньої потерпілої ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) 21 000 (двадцять одну тисячу) гривень на оперативне лікування.

Ухвалено стягнути з ПрАТ «УПСК» (; місцезнаходження: 04080 м. Київ, вул. Кирилівська, 40) на користь потерпілого ОСОБА_9 81 964 (вісімдесят одну тисячу дев`ятсот шістдесят чотири) грн 63 коп матеріального збитку (матеріальної шкоди) за пошкодження автомобіля внаслідок ДТП.

Ухвалено стягнути з обвинуваченого ОСОБА_8 на користь потерпілої ОСОБА_5 371 (триста сімдесят одну) грн витрати на оплату роботи експерта Закарпатського НДЕКЦ.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Речові докази, а саме: автомобіль марки «Skoda Fabia», р/н НОМЕР_2 , який зберігається на території відділу поліції № 1 Ужгородського районного управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області - повернуто володільцю обвинуваченому ОСОБА_8 ; автомобіль марки «Mercedes Benz 200», р/н НОМЕР_3 , який зберігається на території відділу поліції № 1 Ужгородського районного управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області - повернуто володільцю ОСОБА_9 .

Процесуальні витрати по справі за проведення судових автотехнічних експертиз №9944 від 05 липня 2019 року у розмірі 2 355 (дві тисячі триста п`ятдесят п`ять) грн, № 9945 від 05 липня 2019 року у розмірі 2 355 (дві тисячі триста п`ятдесят п`ять) грн та № 1133 від 17 жовтня 2019 року у розмірі 3 140 (три тисячі сто сорок) грн - ухвалено стягнути з обвинуваченого ОСОБА_8 на користь держави.

Заходи забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Перечинського районного суду Закарпатської області від 24 червня 2019 року, - скасовано.

Відповідно до вироку ОСОБА_8 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.

23 червня 2019 року о 19 год 03 хв, обвинувачений ОСОБА_8 , керуючи технічно справним транспортним засобом марки "Skoda Fabia", р/н НОМЕР_2 , рухаючись по вулиці Ужгородській у місті Перечин Закарпатської області, у напрямку села Кам`яниця Ужгородського району, не помітив автомобіль марки "ВАЗ 21013", р/н НОМЕР_4 , під керуванням водія ОСОБА_10 , який рухався попереду нього у попутному напрямку, знизив швидкість та мав намір виконати маневр повороту вправо, заїхавши на парковку ресторану "Турянська Долина", однак у порушення п. 2.9. а, 10.1., 11.3. Правил дорожнього руху України, перед перестроюванням та зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеку іншим учасникам руху, не вжив ніяких заходів до зменшення швидкості або зупинки керованого ним транспортного засобу, або безпечного об`їзду автомобіля марки "ВАЗ 21013", р/н НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_10 , та виїхав на смугу зустрічного руху, по якій у той час рухався автомобіль марки "Mercedes Benz 200", р/н НОМЕР_3 , під керуванням потерпілого ОСОБА_9 , на такій відстані, на якій водій уже був позбавлений технічної можливості зупинити керований ним транспортний засіб до місця зіткнення шляхом своєчасного застосування екстреного гальмування, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем потерпілого, в результаті чого потерпілий ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження у вигляді "Політравма. (Поєднана травма). Закритий уламковий перелом верхньої третини лівої стегнової кістки зі зміщенням. Закритий внутрішньо-суглобовий багатоуламковий перелом дистального метаепіфізу правої стегнової кістки із зміщенням відламків", а пасажири автомобіля потерпіла ОСОБА_5 , 1981 року народження, отримала тілесні ушкодження у вигляді "закритого уламкового перелому латеральної кісточки правої гомілки із зміщенням", та потерпіла ОСОБА_5 , 2008 року народження, у вигляді "політравми. ЗЧМТ. Струсу головного мозку. Закритого перелому хірургічної шийки правої плечової кістки зі зміщенням відламків. Закритого перелому нижньої третини правої променевої кістки без зміщення відламків. Закритого перелому середньої третини лівої стегнової кістки зі зміщенням відламків. Забійно-рваної рани нижньої губи", які кваліфіковані як тілесні ушкодження середньої тяжкості.

В апеляційній скарзі представник ПрАТ «УПСК» - адвокат ОСОБА_7 , вказує на те, що вирок у частині вирішення цивільного позову до ПрАТ «УПСК є незаконним». Посилається на те, що суд першої інстанції залишив поза увагою те, що стаття 128 КПК України не передбачає можливості пред`явлення цивільного позову потерпілою особою до юридичної особи, яка не несе за законом цивільну відповідальність за шкоду, завдану діянням обвинуваченого, а на підставі договору (страхового полісу) у разі настання страхового випадку відшкодовує оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну потерпілої особи. При цьому, зазначає, що з огляду на визначені ст. 11 ЦК України підстави виникнення цивільних прав та обов`язків, обов`язок ПрАП «УПСК» з відшкодування шкоди, заподіяної Позивачам внаслідок ДТП, обумовлюється не законом, а зобов`язаннями, що виникли за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового полісу № АМ/8162957 від 09.11.2018), а отже пред`явлення особами, яким кримінальним правопорушенням завдано майнової та/або моральної шкоди, позову до Страховика, який на підставі договірних правовідносин має обов`язок щодо відшкодування у встановленому порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну, у кримінальному провадженні є неможливим. Крім того, посилається на те, що суд першої інстанції не взяв до уваги вимоги п. 24.1 ст. 24 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». При цьому, стверджує, що в матеріалах справи відсутні документи закладу охорони здоров`я, які б підтверджували факт призначення ОСОБА_5 та ОСОБА_9 саме тих лікарських засобів, чеки за які додані до позовної заяви, та у час, зазначений у чеках, а також не зрозуміло на підставі яких доказів суд першої інстанції встановив, що зазначені у чеках медикаменти призначалися саме Позивачам та для лікування ушкоджень, що були заподіяні внаслідок ДТП. Разом із тим, звертає увагу на те, що сума коштів, зазначена на всіх оплачених квитанціях та чеках, доданих до позовної заяви, не відповідає зазначеній у позовній заяві вартості лікування, що також свідчить про те, що при розгляді справи не доведено обставини, що мають значення для справи, які суд вважає встановленими. Також вказує на те, що подані Позивачами довідки ТОВ «Медичний центр «Діамед» містять лише інформацію про орієнтовну, а не остаточну, вартість лікування потерпілих (розрахункових документів на зазначену суму в матеріалах справи немає), а пред`явлення вимоги про відшкодування витрат, пов`язаних із лікуванням, покладає на Позивача обов`язок довести, що ці витрати є реальними, а не абстрактними, адже відшкодування такого виду витрат є компенсаційною формою відшкодування фізичної шкоди, яка піддається обрахуванню на підставі відповідних доказів, що підтверджує здійснення цих витрат. Крім того, посилається на те, що суд першої інстанції, залишивши поза увагою положення п. 30.2 ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», яке підлягає застосуванню у разі визнання транспортного засобу фізично-знищеним, дійшов помилкових висновків про те, що на Страховика покладається обов`язок щодо виплати саме вартості відновлювального ремонту. Також зазначає, що суд першої інстанції залишив поза увагою і положення ч. 18 ст. 9 Закону України «Про страхування» та п. 12.1 ст. 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», і відповідно стягнув з ПрАТ «УПСК» 81964,63 грн матеріального збитку (матеріальної шкоди) за пошкодження транспортного засобу внаслідок ДТП, тобто без урахування того, що страхове відшкодування зменшується на суму франшизи, яка відповідно до полісу № АМ/8162957 складає 2000 грн. Просить вирок у частині вирішення цивільного позову ОСОБА_9 , ОСОБА_5 , яка діє у власних інтересах та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_5 , до ПрАТ «УПСК», скасувати та призначити у суді першої інстанції новий розгляд провадження за цивільним позовом ОСОБА_9 , ОСОБА_5 , яка діє у власних інтересах та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_5 , до ПрАТ «УПСК», у порядку цивільного судочинства.

Апеляційна скарга розглядається за відсутності прокурора, обвинуваченого ОСОБА_8 та захисника обвинуваченого, адвоката ОСОБА_11 , потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_5 та неповнолітньої ОСОБА_5 , представника ПАТ УПСК, неявка яких, з огляду на положення ч. 4 ст. 405 КПК України, не перешкоджає її розгляду. Приймаючи рішення про розгляд апеляційної скарги за відсутності вказаних осіб береться до уваги те, що: такі належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи; клопотань чи заяв про відкладення апеляційного розгляду справи не подавали; апеляційним судом не визнавалась обов`язковість явки обвинуваченого на розгляд справи; представниця потерпілої ОСОБА_5 - адвокатка ОСОБА_6 не заперечувала щодо розгляду справи без участі вказаних осіб; відповідно до ст. 28 КПК України кримінальне провадження повинно бути розглянуте і процесуальні рішення повинні бути прийняті у розумні строки.

Заслухавши доповідь судді про суть вироку, повідомлення про те, ким і в якому обсязі він оскаржений, про основні доводи апеляційної скарги, думку представниці потерпілої ОСОБА_5 - адвокатки ОСОБА_6 , яка заперечила щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження, дослідивши зібрані у кримінальному провадженні докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого або особи, щодо якої вирішувалося питання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру. Якщо розгляд апеляційної скарги дає підстави для прийняття рішення на користь осіб, в інтересах яких апеляційні скарги не надійшли, суд апеляційної інстанції зобов`язаний прийняти таке рішення.

Доводи апеляційної скарги свідчать про те, що висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_8 у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілим середньої тяжкості тілесні ушкодження, сторонами кримінального провадження не оспорюється, а тому апеляційним судом, з огляду на положення ст. 404 КПК України, не перевіряється і визнається таким, що відповідає фактичним обставинам справи, ґрунтується на вимогах кримінального та кримінального процесуального законів, а також наявних у матеріалах справи доказах.

Апеляційний суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 286 КК України кваліфіковані правильно.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів також враховує те, що під час розгляду кримінального провадження суд першої інстанції, врахувавши думку учасників судового розгляду, при цьому, роз`яснивши їм права та обов`язки, а також положення ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, та обмежив вивчення фактичних обставин справи допитом обвинуваченого та потерпілих, дослідженням даних, що характеризують особу обвинуваченого.

При цьому, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що сторонами кримінального провадження не оспорюється і вид та розмір призначеного обвинуваченому ОСОБА_8 покарання у виді арешту на строк 2 місяці з відбуванням на гауптвахті з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. У зв`язку з цим, висновки суду першої інстанції в цій частині апеляційний суд також не перевіряє.

Тому, вирок переглядається у межах доводів апеляційної скарги представника ПрАТ «УПСК» про незаконність вироку в частині вирішення цивільного позову до ПрАТ «УПСК».

Так, відповідно до ст. ст. 370, 371, 373, 374 КПК України судове рішення (вирок), який ухвалюється іменем України, є найважливішим актом правосуддя в кримінальних справах, повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, у тому числі ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням, передбачених цим Кодексом, вимог щодо кримінального провадження, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, з наведенням у ньому належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення. Обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення. У мотивувальній частині вироку в разі визнання особи винуватою зазначаються: формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення; статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений; докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви не врахування окремих доказів; мотиви зміни обвинувачення, підстави визнання частини обвинувачення необґрунтованою, якщо судом приймалися такі рішення; обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання; мотиви призначення покарання, звільнення від відбування покарання, застосування примусових заходів медичного характеру при встановленні стану обмеженої осудності обвинуваченого, застосування примусового лікування відповідно до статті 96 Кримінального кодексу України, мотиви призначення громадського вихователя неповнолітньому; підстави для задоволення цивільного позову або відмови у ньому, залишення його без розгляду; мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Згідно ч. 1 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Так, зі змісту журналу судового засідання від 23.02.2021 не убачається, що в судовому засіданні було оголошено цивільний позов. Також з указаного журналу судового засідання не вбачається, що судом першої інстанції досліджувались будь-які докази, надані потерпілими (цивільними позивачами) у підтвердження розміру цивільного позову.

Разом із тим, зі змісту вироку убачається, що в такому не викладено показань потерпілих щодо розміру матеріальної та моральної шкоди, завданої їм внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Вищенаведене свідчить про те, що висновок суду першої інстанції у частині вирішення цивільного позову потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_5 , яка діє у власних інтересах та в інтересах неповнолітньої потерпілої ОСОБА_5 , 2008 р. н., до ПрАТ «УПСК», не підтверджується доказами, дослідженими під час судового засідання, а відтак є передчасним, оскільки судом першої інстанції при розгляді та вирішенні цивільного позову в цій частині допущена неповнота та поверховість, у зв`язку з чим вирок у частині вирішення цивільного позову до ПрАТ «УПСК», не може бути визнаний законним та обґрунтованим.

Тому доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість вироку у частині вирішення цивільного позову потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_5 , яка діє у власних інтересах та в інтересах неповнолітньої потерпілої ОСОБА_5 , 2008 р. н., до ПрАТ «УПСК», знайшли своє підтвердження.

У зв`язку з наведеним, указані вище порушення вимог КПК України, які допустив суд першої інстанції під час вирішення цивільного позову потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_5 , яка діє у власних інтересах та в інтересах неповнолітньої потерпілої ОСОБА_5 , 2008 р. н., до ПрАТ «УПСК», у кримінальному провадженні щодо обвинуваченого ОСОБА_8 , відповідно ст. ст. 412, 415 КПК України, колегія суддів вважає істотними, такими, що тягнуть скасування судового рішення у цій частині, із направленням цивільного позову потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_5 , яка діє у власних інтересах та в інтересах неповнолітньої потерпілої ОСОБА_5 , 2008 р. н., до ПрАТ «УПСК», для розгляду судом першої у порядку цивільного судочинства в іншому складі.

При цьому, апеляційний суд бере до уваги і те, що апелянтом та іншими учасниками кримінального провадження не заявлялось клопотань про обсяг доказів, що підлягають дослідженню апеляційним судом і підтверджують (спростовують) доводи апеляційної скарги.

Крім того, апеляційним судом встановлено таке.

Так, діяння, яке інкримінується обвинуваченому ОСОБА_8 , зокрема передбачене ч. 1 ст. 286 КК України у редакції, яка діяла на момент його вчинення (Закони № 270-VI від 15.04.2008, № 586-VI від 24.09.2008) - 23.06.2019, відповідно до ст. 12 КК України відносилося до злочинів невеликої тяжкості, оскільки за його вчинення було передбачено покарання у виді штрафу від двохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до трьох років, із позбавленням права керування транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України (у редакції, яка діяла на момент вчинення кримінального правопорушення - 23.06.2019) особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі.

При цьому, з матеріалів кримінального провадження убачається, що кримінальне правопорушення обвинувачений ОСОБА_8 вчинив 23.06.2019, що свідчить про те, що з часу його вчинення до моменту прийняття апеляційним судом рішення, тобто набрання вироком законної сили, сплив строк понад три роки.

У матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які докази про те, що після скоєння кримінального правопорушення до моменту прийняття апеляційним судом рішення обвинувачений ОСОБА_8 ухилявся від досудового розслідування або суду, чи вчинив новий злочин.

Тому, колегія суддів вважає, що встановлений ст. 49 КК України перебіг строку давності не зупинявся і не переривався.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає за можливе на підставі ч. 5 ст. 74 та ч. 1 ст. 49 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_8 від призначеного покарання у виді арешту на строк 2 (два) місяці з відбуванням на гауптвахті з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Приймаючи рішення щодо звільнення обвинуваченого ОСОБА_8 від призначеного покарання колегія суддів бере до уваги те, що обвинувачений не заявляв клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності за спливом строків давності.

Тому, вирок щодо ОСОБА_8 у частині призначеного покарання підлягає зміні зі звільненням обвинуваченого від призначеного йому покарання підставі ч. 5 ст. 74 та ч. 1 ст. 49 КК України, а у частині вирішення цивільного позову потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_5 , яка діє у власних інтересах та в інтересах неповнолітньої потерпілої ОСОБА_5 , 2008 р. н., до ПрАТ «УПСК», - скасуванню з направленням цивільного позову на новий судовий розгляд судом першої інстанції у порядку цивільного судочинства в іншому складі.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу, яку подав представник Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» - адвокат ОСОБА_7 , задовольнити частково.

Вирок Перечинського районного суду Закарпатської області від 25 лютого 2021 року щодо обвинуваченого за ч. 1 ст. 286 КК України ОСОБА_8 у частині призначеного покарання змінити.

На підставі ч. 5 ст. 74 та п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України звільнити обвинуваченого за ч. 1 ст. 286 КК України ОСОБА_8 від призначеного йому за ч. 1 ст. 286 КК України покарання у виді арешту на строк 2 (два) місяці з відбуванням на гауптвахті з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Цей же вирок у частині вирішення цивільного позову ОСОБА_9 , ОСОБА_5 , яка діє у власних інтересах та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_5 , 2008 р. н., до ПрАТ «УПСК», - скасувати, направши його на новий судовий розгляд до суду першої інстанції в іншому складі у порядку цивільного судочинства.

У решті вирок залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і на неї у частині звільнення обвинуваченого ОСОБА_8 від призначеного покарання може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців із дня її проголошення, а у частині скасування вироку щодо цивільного позову - оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Судді: