Справа №522/1846/24
Провадження №1-кп/522/1561/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2024 року Місто Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретаря - ОСОБА_2

провівши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі судовий розгляд у кримінальному провадженні №0000109 від 19.01.2024 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Свободне Волноваського району Донецької області, громадянина України, із базовою середньою освітою, одруженого, офіційно не працевлаштованого, фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , м.т. НОМЕР_1 , раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5

обвинуваченого - ОСОБА_3 ,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.185 КК України, за наступних обставин.

ОСОБА_3 , достовірно знаючи, що Указом Президента України та Верховного головнокомандувача Збройних сил України ОСОБА_6 від 24.02.2022 № 64/2022 та Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-ХІ введено воєнний стан на всій території України, дію якого, згідно із Указом Президента України від 06.11.2023 № 734/2023 продовжено з 16.11.2023 строком 08.11.2023 № 3429-ІХ, а також достовірно знаючи про те, що до КК України внесені зміни згідно із Законом України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо посилення відповідальності за мародерство» № 2117-ІХ від 03.03.2022 року, вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.

Так, 19.01.2024 близько 09:00 години ОСОБА_3 діючи умисно, із корисливих мотивів, з метою таємного викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, через отвір над вхідними дверима проник до квартири, що за адресою: АДРЕСА_2 та, знаходячись на другому поверсі вказаної квартири, таємно викрав перфоратор марки «DWT», моделі ВН11-28, з яким залишив місце скоєння злочину, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_7 майнову шкоду на суму 1000 грн.

За наведених обставин ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.185 КК України за кваліфікуючими ознаками: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана із проникненням в житло, вчинена в умовах воєнного стану.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, визнав у повному обсязі, підтвердивши фактичні обставини, викладені в обвинувальному акті, пояснивши, що заволодів вказаним перфоратором, оскільки таким чином мав намір спонукати потерпілого ОСОБА_7 розрахуватися із ним за виконані будівельні роботи.

Потерпілий в судове засідання не з`явився, цивільний позов не заявив, згідно письмової заяви просив проводити судові засідання без його участі, завдану шкоду відшкодовано у повному обсязі, покарання залишає на розсуд суду.

Оскільки обвинувачений визнав свою винуватість у скоєнні злочину, підтвердивши викладене в обвинувальному акті, фактичні обставини ніким з учасників судового провадження не оспорюються, відсутні заперечення та сумніви у добровільності їх позицій, суд відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, вважає їх доведеними та кваліфікує дії ОСОБА_3 в межах пред`явленого обвинувачення.

При призначені покарання обвинуваченому суд керується положеннями ст.65 КК України щодо загальних засад призначення покарання та враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують покарання.

Так, згідно із приписами ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети та принципів справедливості і індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню. Під час вибору покарання мають значення обставини, які його пом`якшують та обтяжують, відповідно до положень статей 66 та 67 КК України.

Відповідно до ст.12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.185 КК України, є тяжким злочином проти власності, який карається позбавленням волі на строк від п`яти до восьми років.

ОСОБА_3 є громадянином України, має базову середню освіту, одружений, офіційно не працевлаштований, виконує будівельні роботи за договором приватного найму, фактично мешкає у м.Одесі, вперше притягується до кримінально відповідальності.

Обвинувачений щиро розкаявся у вчиненому злочині, у майбутньому обіцяє не скоювати нових злочинів, просить його суворо не карати.

Відомостей щодо перебування обвинуваченого на обліках у лікарів психіатра та нарколога, зловживання ним алкогольними напоями чи наркотичними засобами - немає.

Претензій майнового характеру обвинувачений від потерпілої особи не має. Згідно із письмовою заявою ОСОБА_7 завдану майнову шкоду відшкодовано у повному обсязі шляхом повернення викраденого майна.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 згідно ст.66 КК України, є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та відшкодування завданої майнової шкоди.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 згідно ст.67 КК України, не встановлено.

З огляду на викладене, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, ставлення до вчиненого, вказані пом`якшуючі обставини, відсутність обтяжуючих покарання обставин та тяжких наслідків, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 за вчинене ним кримінальне правопорушення покарання у вигляді позбавлення волі та звільнити його від відбування із випробуванням, оскільки на думку суду виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, вважаючи дане покарання достатнім для його перевиховання та попередження вчинення нових злочинів.

Цивільний позов у кримінальному провадженні потерпілим не заявлено, процесуальні витрати відсутні.

Питання про речові докази суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.

У зв`язку із застосуванням ст. 75 ККУ суд вважає за необхідне скасувати обвинуваченому раніше обраний запобіжний захід.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст.1-379 КПК України, ст.ст.1-90,185 КК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст.75 КК України, звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням строком на 1 (один) рік.

На підставі п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України, покласти на обвинуваченого наступні обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Покласти нагляд за особою, звільненою від відбування покарання з випробуванням, на орган з питань пробації за місцем її проживання.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою скасувати, звільнивши обвинуваченого ОСОБА_3 в залі суду.

Речові докази по справі:

- перфоратор марки «DWT», моделі ВН11-28, вважати повернутим за належністю потерпілому ОСОБА_7 .

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особою яка тримається під вартою, протягом цього ж часу з моменту отримання копії вироку.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити прокурору та обвинуваченому, а також не пізніше наступного дня після оголошення направити учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя:

05.03.2024