Справа № 357/3530/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.05.2024 Білоцерківський міськрайоннийсуд Київськоїобласті в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурор Білоцерківської окружної прокуратури ОСОБА_3 ,

обвинувачений ОСОБА_4 ,

захисник ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Біла Церква обвинувальний акт у кримінальному провадженні, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0005646 від 03.12.2023, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця

с. Чепеліївка Білоцерківського району Київської області, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, військовослужбовець військової служби за контрактом, який перебуває у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні - солдат, учасник бойових дій, не одружений, малолітніх та неповнолітніх дітей на утриманні не має, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14.12.2023 за ч. 2 ст. 263 КК України, до покарання у види штрафу в розмірі

1 000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 (сімнадцять тисяч гривень),

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України, -

У С Т А Н О В И В:

І. Формулювання обвинувачення визнаного судом доведеним.

ОСОБА_4 , влітку 2023 року, більш точну дату, час та місце під час проведення досудового розслідування встановити не представилось можливим,

ОСОБА_4 , маючи злочинний умисел на носіння холодної зброї без передбаченого законом дозволу, через невстановлений інтернет ресурс придбав кастет, який є холодною зброєю.

В подальшому, ОСОБА_4 діючи умисно, без передбаченого законом дозволу, реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне носіння холодної зброї, усвідомлюючи заборону вільного обігу холодної зброї та караність за такі дії, в порушення «Положення про дозвільну систему», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 576 від 12.10.1992 року, «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і холощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом Міністра внутрішніх справ України від 21 серпня 1998 року № 622 з наступними змінами та доповненнями, носив безпосередньо при собі, тобто в одязі, в якому був одягнений, кастет, який є контактною неклинковою холодною зброєю ударно дробильної дії до 02.12.2023.

02.12.2023 близько 19 год. 50 хв., ОСОБА_4 перебуваючи поблизу квартири

АДРЕСА_2 вчинив конфлікт з громадянкою ОСОБА_6 , про що остання повідомила на спецлінію «102» та викликала працівників поліції.

Після цього, працівниками поліції Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області, по прибуттю на місце події, а саме в квартиру АДРЕСА_3 , в ході перевірки на предмет зберігання заборонених предметів та в подальшому під час проведення огляду місця події виявлено та вилучено вказаний вище кастет, який є холодною зброєю, належний ОСОБА_4 , який останній носив при собі без передбаченого законом дозволу.

Таким чином, суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 263 КК України, без кваліфікуючих ознак, а саме як носіння кастету, без передбаченого законом дозволу.

ІІ. Відомості про укладення угоди сторонами кримінального провадження та позиції сторін щодо можливості її затвердження.

14 травня 2024 року між прокурором Білоцерківської Білоцерківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участі захисника ОСОБА_5 укладено угоду про визнання винуватості, яку подано в судовому засіданні.

Прокурор в судовому засіданні просив затвердити угоду про визнання винуватості.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 беззастережно визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.263 КК України, щиро розкаявся, та зазначив, що він розуміє надані йому законом права, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ст. 473 КПК України, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, яке до нього буде застосоване в результаті затвердження угоди про визнання винуватості та наполягає на затвердженні угоди.

Захисник обвинуваченого просив затвердити угоду про визнання винуватості та призначити покарання, визначене в угоді, підтримавши позицію обвинуваченого.

ІІІ. Мотиви суду щодо затвердження угоди про визнання винуватості та призначення покарання.

Частиною 3 ст. 474 КПК України передбачено, що якщо угоди досягнуто під час судового провадження, суд невідкладно зупиняє проведення процесуальних дій і переходить до розгляду угоди.

Згідно з ч.ч. 1,4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів, злочинів внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Відповідно до п.п.1-6 ч.7 ст. 474 КПК України суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону. Суд відмовляє у затвердженні угоди, якщо умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону.

У зв`язку з наведеним, суд має підстави розглянути дане провадження відповідно до положень ст.473 КПК України.

Так, згідно з умовами угоди про визнання винуватості обвинувачений зобов`язується беззастережно визнати обвинувачення в обсязі пред`явленого обвинувачення у судовому провадженні.

Сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди, ОСОБА_4 буде призначено покарання за ч. 2 ст. 263 КК України у виді штрафу у розмірі однієї тисячі п`ятсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 25 500 (двадцять п`ять тисяч п`ятсот) гривень.

Суд, заслухавши пояснення сторін кримінального провадження, приходить до висновку, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

При цьому, судом з`ясовано, що ОСОБА_7 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винним, цілком розуміє свої права, визначені ст. 474 ч. 4 п. 1 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ст. 473 ч. 2 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст. 472 КПК України.

При призначенні покарання обвинуваченому, суд у відповідності до ст. ст. 65 - 67 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачений вчинив умисне кримінальне правопорушення проти громадської безпеки, має постійне місце проживання, офіційно не працевлаштований, неодружений, не має на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей, раніше судимий. Згідно з медичною довідкою КНП УМР «Узинська міська лікарня» № 01-07-432 від 12.12.2023 обвинувачений за медичною допомогою до лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не звертався, являється учасником бойових дій. З матеріалів кримінального провадження також вбачається, що обвинувачений не належить до осіб з інвалідністю.

До обставини, яка відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченого, суд відносить щире каяття.

До обставини, яка відповідно до ст. 67 КК України обтяжує покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Оскільки умови угоди про визнання винуватості, її форма та зміст відповідають вимогам КПК України та КК України, дії обвинуваченого вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 263 КК України як носіння кастету, без передбаченого законом дозволу, яке згідно з положеннями ст. 12 КК України, відноситься до категорії не тяжкого злочину, враховуючи данні про особу винного, його відношення до вчиненого, приймаючи до уваги наявність пом`якшуючої та обтяжуючої покарання обставин, відповідно до ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості може бути укладена у даному провадженні, а оскільки інкримінованим ОСОБА_7 злочином шкоду завдано лише суспільним інтересам, суд приходить до висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди, і призначення ОСОБА_7 узгодженої сторонами міри покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 263 КК України, оскільки суд дійшов висновку, що призначення такого покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, таке покарання повністю досягне мети його призначення та призведе до позитивних змін в особистості обвинуваченого, які створять у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

IV. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку.

Судом встановлено, що у цьому кримінальному провадженні відносно обвинуваченого запобіжні заходи не застосовувались.

Питання щодо речових доказів слід вирішити згідно з вимогами ст. 100 КПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта. Враховуючи, що процесуальні витрати, які складаються з витрат на проведення судової експертизи, документально підтверджені, тому вказані витрати підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

На підставі викладеного та керуючись ст.263 КК України, ст.ст.314, 374-376, 469, 472-475 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду від 14 травня 2024 року по розгляду обвинувального акту у кримінальному провадженні № 0005646 від 03.12.2023 про визнання винуватості, укладену прокурором Білоцерківської Білоцерківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участі захисника ОСОБА_5 ..

Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України та призначити узгоджене сторонами угоди покарання за ч. 2 ст. 263 КК України у виді штрафу у розмірі однієї тисячі п`ятсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 25 500 (двадцять п`ять тисяч п`ятсот) гривень.

На підставі ч. 3 ст. 72 КК України вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14.12.2023, яким ОСОБА_4 засуджено за ч. 2 ст. 263 КК України до покарання у види штрафу в розмірі 1 000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 (сімнадцять тисяч гривень), виконувати самостійно.

Нагляд за ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , доручити уповноваженому органу з питань пробації за місцем мешкання засудженого.

Речовий доказ у кримінальному провадженні № 0005646 від 03.12.2023:

-кастет та який зберігається в камері схову Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області- знищити.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , витрати за проведення експертизи (висновок експерта № СЕ-19/111-23/65024-ХЗ від 06.12.2023) у розмірі 1434,00 грн. на користь держави.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку:

- обвинуваченим, виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

- прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, захиснику та прокурору.

Суддя ОСОБА_8