Справа № 459/3569/15-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/1081/23 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2024 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові, в режимі відеоконференції, кримінальне провадження № 0000581 за апеляційними скаргами потерпілої ОСОБА_6 , захисника - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Червоноградського міського суду Львівської області від 26.09.2023 стосовно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Червонограда Львівської області, українки, громадянки України, одруженої, проживаючої по АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України,

за участю:

прокурора - ОСОБА_9 ,

потерпілої - ОСОБА_6 ,

захисника обвинуваченої -адвоката ОСОБА_7 ,

встановила:

Захисник обвинуваченої та потерпіла ОСОБА_6 подали апеляційні скарги на ухвалу Червоноградського міського суду Львівської області від 26.09.2023, якою кримінальне провадження № 0000581 від 31.03.2015 відносно ОСОБА_8 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України - закрито у зв`язку зі смертю обвинуваченої.

Після набрання ухвалою законної сили речові докази по справі, що є письмовими документами та цифровими дисками, відповідно до ст.100 КПК України - буде залишено при матеріалах кримінального провадження, інші речові докази повернуть законним володільцям.

Судом першої інстанції встановлено, що обвинувачена ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , знаходячись на кухні приміщення квартири АДРЕСА_2 , за місцем свого проживання, спільно з трьома малолітніми дітьми, які бавились у коридорі та кімнаті, близько 15:00 години, через дитячі пустощі своєї малолітньої доньки ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_3 , на ґрунті злісного невиконання обов`язків по догляду за дітьми та некоректного поводження з ними, будучи зобов`язаною піклуватись про здоров`я дітей, керуючись умислом на спричинення тілесних ушкоджень, підійшовши до малолітньої ОСОБА_10 , за допомогою рук та ніг нанесла не менше трьох ударів в ділянку живота дитини, в результаті чого спричинила: тупу травму живота у вигляді крововиливу в брижу тонкого кишківника, крововиливу в стінку дванадцятипалої кишки та заочеревний простір в ділянці хвоста підшлункової залози та в тканину підшлункової залози, розрив очеревини в місцях крововиливів в ділянці дванадцятипалої кишки та хвоста підшлункової залози, яка ускладнилась гострим перитонітом та гнійно-некротичним запаленням м`яких тканин за очеревинного простору, які відносяться до тяжкого тілесного ушкодження по ознаці небезпеки для життя в момент спричинення і в даному випадку знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням в подальшому смерті. Тобто остання умисно заподіяла тяжкі тілесні ушкодження малолітній ОСОБА_10 , які спричинили смерть потерпілої.

На ухвалу суду матір обвинуваченої ОСОБА_8 - потерпіла ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати; дослідити всі докази у справі; закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях її доньки ОСОБА_8 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України. Вважає ухвалу незаконною, необґрунтованою.

Свої вимоги потерпіла мотивує тим, що суд безпідставно визнав ОСОБА_11 винною у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, а саме у спричиненні на грунті злісного невиконання обов`язків по догляду за дитиною, своїй малолітній дочці ОСОБА_12 , 2011 р.н., тяжких тілесних ушкоджень у вигляді тупої травми живота, які були небезпечні по ознаці небезпеки для життя в момент їх спричинення, і нібито знаходяться в прямому причинному зв`язку з її смертю.

У справі відсутні будь-які докази спричинення саме ОСОБА_13 таких тілесних ушкоджень ОСОБА_14 (її дочці), а тим більше шляхом нанесення ударів в область живота руками і ногами, а не те, що об`єктивних та допустимих доказів. Є лише факт отримання ОСОБА_14 тілесних ушкоджень і факт її смерті.

Апелянт наголошує, що прокурори кілька разів заявляли клопотання про перерву для зміни кваліфікації діянь ОСОБА_13 . Йшлося про перекваліфікацію її діянь з умисного спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_14 за наведених обставин шляхом нанесення ударів руками і ногами, що кваліфіковано за ч.2 ст.121 КК, на ст.166 КК - злісне невиконання обов`язків по догляду за дитиною, що наперед вже було вмінено їй в обвинувачення, оскільки ще на досудовому слідстві всі розуміли, що кваліфікація її діянь за ч 2 ст.121 КК є надуманою.

Апелянт зазначає, що дійсні обставини, за яких ОСОБА_14 отримана названі тілесні ушкодження, протягом всіх цих років так і не були встановлені, при тому, що в справі є належні і допустимі докази того, що ОСОБА_14 мала ваду ноги, через що постійно падала і травмувалася. Окрім того, не надано жодного значення можливій причетності до спричинення таких тілесних ушкоджень ОСОБА_14 медичними працівниками швидкої медичної допомоги, які в цьому винні, згідно показів ОСОБА_13 і її чоловіка ОСОБА_15 , який тоді був разом з нею в квартирі. У справі встановлено, що на цей виклик спочатку прибула одна бригада медичних працівників, а потім прибула ще й друга, оскільки перші не мали необхідних інструментів для надання допомоги ОСОБА_14, ще й посилали за такими ОСОБА_16 в аптеку. Встановлено, що медичні працівники проводили рятувальні операції з ОСОБА_14 протягом тривалого терміну, поклавши її на підлогу. Звідси, і багаточисельна кількість зовнішніх тілесних ушкоджень в області спини ОСОБА_14 та інших частинах її тіла, яким взагалі не придав значення як орган досудового розслідування, так і суд, хоч вже вони вказували причетність медичних працівників до смерті ОСОБА_14 , що ще при житті стверджувала як ОСОБА_13 , так і її чоловік - свідок ОСОБА_17 , які вказували, що ОСОБА_14 медпрацівники «товкли на підлозі». Очевидець названих подій свідок ОСОБА_17 завжди категорично заперечував причетність ОСОБА_13 до спричинення тілесних ушкоджень власній дочці. За наведених обставин взагалі дивним стає, чому не звинуватили раніше неодноразово судимого ОСОБА_16 , а тільки ОСОБА_13 . Яка логіка такої поведінки слідства і суду?

Апелянт звертає увагу, що з моменту названих подій у 2015 році та і до винесення судом оскаржуваної ухвали пройшло більше 8 років, в процесі яких не знали як поступити. У кінцевому результаті, мабуть по узгодженню між прокуратурою і судом, була винесена така ухвала про визнання винною ОСОБА_13 у тому, чого не вчиняла, та закриття провадження у зв`язку із смертю.

Апелянт вважає, що суду, як такого, не відбулося, а відбулось судилище особами, які тільки те й робили, що намагалися втриматися на своїх посадах всі ці роки, а тому і затягували розгляд цієї справи, щоб не відповідати за вчинене. Оскаржувана ухвала не відповідає обставинам та наданим прокурором доказам, що й привело до незаконного визнання ОСОБА_13 винною у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК, якого вона ніколи не вчиняла, та є одночасно свідченням неправильного застосування матеріального закону у цьому випадку та зумовлює необхідність скасування цієї ухвали.

Дану ухвалу оскаржив адвокат ОСОБА_7 , в інтересах обвинуваченої ОСОБА_18 , який просить скасувати оскаржувану ухвалу; дослідити наявні у справі докази щодо причетності ОСОБА_8 до отримання її дочкою тілесних ушкоджень на підтвердження того, що такі докази взагалі відсутні; закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_8 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України. Вважає ухвалу незаконною, необгрунтованою.

Захисник обвинуваченої покликається, що викладене в ухвалі щодо скоєння ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК, не відповідає дійсним обставинам справи, так і наявним у справі доказам, які суд дослідив, та з яких не вбачається скоєння нею цього кримінального правопорушення. Назване привело до застосування кримінального закону, який не підлягав застосуванню.

Апелянт зазначає, що в сукупності назване є підставою для скасування оскаржуваної ухвали та закриття провадження у справі, але не у зв`язку зі смертю обвинуваченої, а у зв`язку з відсутністю в її діяннях складу кримінального правопорушення, а тому розгляд справи в суді 1-ої інстанції мав бути завершений не винесенням ухвали, а виправдувальним вироком.

Оскаржувана ухвала не відповідає вимогам процесуального закону, оскільки в ній взагалі відсутнє обґрунтування доказами вчинення ОСОБА_8 вказаного кримінального правопорушення. Всі наведені в ухвалі докази стосуються факту отримання малолітньою дочкою ОСОБА_8 тілесних ушкоджень і аж ніяк не стосуються причетності саме обвинуваченої ОСОБА_8 до їх отримання малолітньою дочкою. Суд не навів таких доказів, оскільки вони відсутні. Оскаржуваною ухвалою ОСОБА_8 визнана винною у скоєнні кримінального правопорушення, якого не вчиняла і умислу на вчинення якого ніколи не мала. Розгляд справи затягувався на невиправдано тривалий термін, в процесі чого прокурори, які підтримували публічне обвинувачення неодноразово клопотали перед судом про оголошення перерви для зміни обвинувачення з умисного нанесення тяжких тілесних ушкоджень на злісне невиконання обов`язків по догляду за дитиною, але цього так і не зробили.

Заслухавши суддю доповідача, думку потерпілої ОСОБА_6 та захисника обвинуваченої -адвоката ОСОБА_7 , які, кожен окремо, просили задовольнити обидві апеляційні скарги, міркування прокурора ОСОБА_9 , який просив відмовити у задоволені апеляційних скарг, вивчивши матеріали кримінального провадження, переглянувши судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч.2 ст. 8 КПК, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Судом першої інстанції повністю враховано і п. 65 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом».

У відповідності до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до положень статей 7, 9 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження. Під час кримінального провадження суд зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до п.2 ч.7 ст. 284 КПК України якщо обставини, передбачені пунктами 5, 6, 7, 8, 9, 9-1 ч.1 ст. 284 КПК України виявляються під час судового провадження, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження.

Кримінальне провадження закривається в разі, якщо помер підозрюваний, обвинувачений, крім випадків, якщо провадження є необхідним для реабілітації померлого (п.5 ч.1 ст. 284 КПК України).

Як вбачається з ухвали, судом першої інстанції вказані вимоги закону були дотримані.

За змістом норм КПК України близькі родичі обвинуваченого, який помер, мають право подати відповідну заяву, якщо це необхідно для його реабілітації.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 3 КПК України близькими родичами та членами сім`ї є чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, рідний брат, рідна сестра, дід, баба, прадід, прабаба, внук, внучка, правнук, правнучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, особа, яка перебуває під опікою або піклуванням, а також особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом і мають взаємні права та обов`язки, у тому числі особи, які спільно проживають, але не перебувають у шлюбі.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що в Червоноградському міському суді Львівської області розглядалось кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_8 за ч.2 ст. 121 КК України.

08 грудня 2017 року обвинувачена ОСОБА_8 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 11.12.2017 (а.с.138).

Враховуючи наведене, ОСОБА_6 , яка є близьким родичем - матір`ю обвинуваченої, яка померла, вправі звернутися з відповідною заявою, якщо це необхідно для реабілітації померлої обвинуваченої.

Під реабілітацією особи розуміється її виправдання або закриття кримінального провадження з реабілітуючих підстав. Для продовження кримінального провадження з метою реабілітації мають існувати певні підстави. На практиці ними можуть бути заява близьких родичів, у якій висловлюється бажання продовжити кримінальне провадження з метою реабілітації померлого, та процесуальна діяльність захисника відповідно до п.6 ч.2 ст. 52 КПК України.

15 грудня 2017 року ОСОБА_6 - матір обвинуваченої ОСОБА_8 подала заяву про подальший розгляд кримінального провадження з метою реабілітації її дочки (а.с.137, 153).

У апеляційних скаргах сторона захисту порушує питання про недоведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке її обвинувачували.

Однак такі покликання спростовуються матеріалами справи дослідженими в суді першої інстанції.

З протоколу огляду місця події від 31.03.2015 року та фото таблиці до нього встановлено, що місцем проведення огляду являється приміщення квартири АДРЕСА_3 . На момент огляду по середині кімнати вказаної вище квартири було виявлено труп малолітньої дитини ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на тілі якої, на щоці ближче до правого ока було виявлено маленький крововилив блідо-фіолетового кольору розмірами 0,5х1 см.. (а.с. 39-42 Т.1).

Висновком експерта (комісійної судово-медичної експертизи) № 239/2015 року від 14.07.2015 встановлено, що:

- Відповідно до висновку експерта №025/15 при судово-медичній експертизі трупа дитини ОСОБА_19 2011 р. було виявлено тілесні ушкодження, при внутрішньому дослідженні - крововилив і розрив брижі тонкої кишки, крововилив в стінці дванадцятипалої кишки, крововилив під очеревиною в ділянці хвоста підшлункової залози та в її тканині з ушкодженням очеревини. Тупа травма живота у вигляді розриву брижі тонкого кишківника, крововиливів у паренхіму підшлункової залози, в дванадцятипалої кишки, в брижу тонкого кишківника та підочеревину утворилась від дії тупого предмета і по ступеню тяжкості має ознаки тяжкого тілесного ушкодження по ознаці небезпеки для життя в час заподіяння та перебуває у прямому причинному зв`язку із настанням смерті. Решта виявлених при судово-медичній експертизі трупа дитини ОСОБА_19 тілесних ушкоджень у вигляді синців та крововиливів могли відповідати легким тілесним ушкодженням. Після отримання вказаних вище тілесних ушкоджень, в тому числі і травм живота, дитина ОСОБА_19 могла вчиняти активні рухи (ходити, повзати, тощо).

- Згідно даних судово-гістологічної експертизи внутрішніх органів з трупа дитини ОСОБА_19 слід вважати, що тілесні ушкодження утворились прижиттєво, можливо за 12-18 годин до настання смерті.

- Виявлені при судово-медичній експертизі трупа дитини ОСОБА_19 тілесні ушкодження утворились від неодноразової дії тупих предметів з обмеженою поверхнею, могли бути спричинені від ударів руками, ногами, тощо. Індивідуальні ознаки тупого (тупих) предметів (форма, розміри, рельєф, тощо) в даному випадку на шкір трупа відповідно тілесних ушкоджень не відобразились.

- Враховуючи характер і локалізацію ушкоджень внутрішніх органів черевної порожнини слід вважати, що у даному випадку місцем прикладання травмуючої сили була ділянка живота з напрямком дії сили спереду до заду та можна вважати, що в даному випадку могло бути біля трьох місць прикладання сили (ударів) в ділянку живота, встановити їх послідовність не є можливим через відсутність об`єктивних судово-медичних даних.

- Виявлені при судово-медичній експертизі тілесні ушкодженні не могли утворитись при самостійному власноручному заподіяні трирічною дитиною, так як частина синців розташовані на ділянках тіла, недоступних дії рук самої дитини, а для утворення вказаних ушкоджень внутрішніх органів необхідно застосувати значну силу.

- Причиною смерті дитини ОСОБА_19 є тупа закрита травма живота у вигляді розриву брижі тонкого кишківника, крововиливів у перенхіму підшлункової залози, в стінку дванадцятипалої кишки, брижу тонкого кишківника та під очеревину, яка ускладнилась післятравматичним гнійним панкреатитом, гострим перитонітом та гнійно некротичним запаленням м`яких тканин заочеревного простору.

- Відповідно до записів у копіях документації екстреної медичної допомоги, бригада швидкої медичної допомоги прибула на місце виклику о 06 год. 55 хв. і констатувала смерть дитини «до приїзду». Таким чином смерть ОСОБА_19 настала до 06 години 55 хвилин.

- Судово-медичних даних про падіння потерпілої з висоти власного росту або про падіння з лавки гойдалки на тверду поверхню немає, так як така травма внутрішніх органів не могла утворитися від падіння на плоску, тверду поверхню, а також, внаслідок неодноразового падіння на живіт або внаслідок падіння животом на тупі предмети при падінні на них під тиском ваги іншої особи (предметів) при судово-медичній експертизі.

- При судово-медичній експертизі трупа дитини ОСОБА_19 виявлені морфологічні ознаки післятравматичного гнійного панкреатиту, гострого перитоніту (запалення паріетального та вісцерального листків очеревини) та гнійного-некротичного запалення м`яких тканин заочеревинного простору, які в даному випадку є ускладненнями тупої травми живота. Будь яких захворювань, які б могли ускладнитися виникненням гнійного панкреатиту, гострого перитоніту, гнійного-некротичного запалення м`яких тканин заочеревинного простору при судово-медичній експертизі трупа дитини ОСОБА_19 не виявлено Вказана травма живота була первинною і між нею та розвитком ускладнень існує прямий причинний зв`язок.

- За своїм характером і локалізацією ушкодження органів черевної порожнини, які призвели до смерті дівчинки, не могли бути спричинені лікарями екстреної медичної допомоги при проведенні реанімації (закритий масаж серця, штучне дихання).

- При судово-медичній експертизі трупа дитини (згідно Висновку експерта» №025/15) на сьомому ребрі зліва по середині-ключичній лінії виявлена кісткова мозоль, що свідчить про перенесену у минулому ( у термін більший 1-2 місяці до смерті) перелом ребра.

- Враховуючи, що тупа травма живота, яка була виявлена при судово-медичній експертизі трупа дитини ОСОБА_19 ( «Висновок експерта № 025/15) була наслідком трьохразової дії тупого предмета слід вважати, що вона не могла утворитись внаслідок одноразового удару коліном в живіт, як вказує гр. ОСОБА_8 під час проведення слідчого експерименту.

- Вроджена аномалія розвитку підшлункової залози не впливала на настання смерті дитини ОСОБА_19

- При судово-медичній експертизі трупа дитини тілесне ушкодження у вигляді розриву хвоста підшлункової залози не виявлено.

- Згідно «Висновку експерта» №025/15 при судово-медичній експертизі трупа дитини розривів дванадцятипалої кишки та підшлункової залози не виявлено, а тому невідповідності між результатами первинної судово-медичної експертизи трупа дитини та даними судово-гістологічної експертизи внутрішніх органів потерпілої не існує.

- «Висновок експерта» за №3914-915/2015 складений аргументовано (а.с. 43-55 т.1).

З висновку експерта № 025/2015 від 31.03.2015 встановлено, що смерть неповнолітньої ОСОБА_19 , 2011 р-н. настала внаслідок тупої травми живота, яка проявилася крововиливом в брижу тонкого кишківника, крововиливом в стінку дванадцятипалої кишки та в заочеревинний простір в ділянці хвоста підшлункової залози та в тканину підшлункової залози, розривами очеревини в місцях крововиливів в ділянці дванадцятипалої кишки та хвоста підшлункової залози, ускладненої гострим перитонітом та гнійно-некротичним запаленням м`яких тканин заочеревинного простору, що підтверджується характерними морфологічними ознаками, виявленими при експертизі його трупа та результатами судово-гістологічної експертизи кусочків внутрішніх органів з її трупа. Були виявлені тілесні ушкодження у вигляді тупої травми живота, яка утворилася при житті від дії тупих твердих предметів, відноситься до тяжкого тілесного ушкодження по ознаці небезпеки для життя в момент утворення і заходиться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті. При судово-токсикологічній, експертизі крові з трупа етилового спирту виявлено не було. (а.с. 56-60 т.1).

Висновком експерта № 1102/2015-т від 31.03.2015 підтверджується, що етилового, метилового, пропілового, бутилового і алілового спиртів в крові з трупа неповнолітньої ОСОБА_19 , 2011 р.н. - не виявлено. (а.с. 61 т.1).

З висновку експерта № 914-915/2015 від 31.03.2015 з дослідження внутрішніх органів трупа ОСОБА_19 встановлено: крововиливи в шкірі, очеревині, брижі тонкої кишки, стінці тонкої кишки, стромі підшлункової залози та оточуючій її жировій клітковині з вираженим реактивним запаленням, гострий перитоніт, гнійно-некротичне запалення м`яких тканин, за очеревинного простору. (а.с. 62 т.1).

З лікарського свідоцтва про смерть № 025/2015 від 01.04.2014 встановлено, що ОСОБА_19 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , причина смерті: ушкодження тупим предметом, намір не визначений. Хвороба, що призвела до смерті: розлитий перитоніт, розрив брижі тонкого кишківника, ушкодження тупим предметом, намір не визначений. (а.с. 63 т.1).

Висновком додаткової судово-медичної експертизи малолітньої ОСОБА_19 № 059/2015 від 30.04.2015 підтверджується, що в останньої з-поміж іншого, виявлені тілесні ушкодження у вигляді тупої травми живота, у вигляді крововиливу в брижу тонкого кишківника, крововиливу в стінку дванадцятипалої кишки та в заочеревинний простір в ділянці хвоста підшлункової залози та в тканину підшлункової залози, розриву очеревини в місцях крововиливів в ділянці дванадцятипалої кишки та хвоста підшлункової залози, яка утворилася при житті від дії тупих твердих предметів, відноситься до тяжкого тілесного ушкодження по ознаці небезпеки для життя в момент утворення і находиться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті. Вказана травма могла утворитися внаслідок не менш як трьохразового прикладання сили. Морфологічні ознаки тілесних ушкоджень, які були виявленні при експертизі трупа неповнолітньої ОСОБА_10 , а також результати судово- гістологічної експертизи фрагментів тканин з місць ушкоджень при якій було виявлено ознаки вираженого реактивного запалення, дають підстави вважати, що вони могли утворитися не менше шести та не більше двадцяти чотирьох годин до настання смерті, протягом яких вона мала здатність до активних дій. Смерть неповнолітньої ОСОБА_19 , 2011 р-н. настала внаслідок тупої травми живота, яка проявилася крововиливом в брижу тонкого кишківника, крововиливом в стінку дванадцятипалої кишки та в заочеревинний простір в ділянці хвоста підшлункової залози та в тканину підшлункової залози, розривами очеревини в місцях крововиливів в ділянці дванадцятипалої кишки та хвоста підшлункової залози, ускладненої гострим перитонітом та гнійно-некротичним запаленням м`яких тканин заочеревинного простору, що підтверджується характерними морфологічними ознаками, виявленими при експертизі його трупа та результатами судово-гістологічної експертизи кусочків внутрішніх органів з її трупа. Ступінь ранніх трупних змін дає підстави вважати, що смерть неповнолітньої ОСОБА_10 могла настати не пізніше дванадцяти годин від часу проведення експертизи її трупа. Яких-небудь об`єктивних судово-медичних даних, які б дали можливість стверджувати, що тілесні ушкодження, які привели до смерті неповнолітню ОСОБА_10 могли утворитися внаслідок одноразового падіння з вертикального положення на тверду поверхню чи внаслідок падіння з лавки-гойдалки на тверду поверхню при експертизі її трупа виявлено не було. Тілесні у шкдження, які були виявленні при експертизі трупа неповнолітньої ОСОБА_10 є наслідками дії тупого твердого предмету до яких належать руки та ноги. Враховуючи, що тупа травма живота, яка була виявлена при експертизі трупа неповнолітньої ОСОБА_10 є наслідком не менш як трьохразової дії тупого твердого предмету слід вважати, що вона не могла утворитися внаслідок одноразового удару коліном в живіт, як вказує гр. ОСОБА_8 під час проведення слідчого експерименту. (а.с. 65-70 т.1).

З висновку додаткової комісійної судово-медичної експертизи №155/2016 від 01.09.2016 встановлено, що виявлені тілесні ушкодження отримані ОСОБА_19 , не могли утворитися внаслідок падіння дитини на дитячі ходунки, в тому числі на їх коліщатка. Тупа травма живота, виявлена при експертизі трупа ОСОБА_19 (№025/15)була наслідком трьох разової дії тупого предмета та не могла утворитись внаслідок удару коліном в живіт, як вказувала ОСОБА_8 під час слідчого експерименту.

Виявлені тілесні ушкодження на тілі ОСОБА_19 (висновок №025/25) могли утворитись внаслідок не менше 11 разового прикладання сили. Тілесні ушкодження утворилися від неодноразової дії тупих предметів (а.с.232-239 т.1).

Потерпіла в судовому засіданні вказала, що її донька ОСОБА_8 не вчиняла таких дій, які їй пред`явлено стороною обвинувачення. Остання піклувалась про своїх дітей та не могла побити ОСОБА_14. Тому звернулась до суду із заявою про її реабілітацію.

З пояснень ОСОБА_8 встановлено, що в день 30.03.2015 вона весь була вдома сама із своїми дітьми. Більше нікого у квартирі не було. ОСОБА_14 отримала травму внаслідок падіння на перевернуті ходулі. Після цього вона її підняла та заспокоїла і діти продовжили бавитись.

Зазначені пояснення ОСОБА_8 в частині отримання дитиною травми внаслідок падіння на ходулі чи в інший спосіб, суд до уваги не може прийняти до уваги, оскільки вони об`єктивно спростовуються висновками судових експертиз.

Так, з висновку експерта №025/15 від 01.04.2015, №239/2015 від 14.07.2015, №059/2015 від 30.04.2015, №155/2016 від 01.09.2016 встановлено, що смерть ОСОБА_20 настала внаслідок тупої травми живота, яка проявилась крововиливу в брижу тонкого кишківника, крововиливу в стінку дванадцятипалої кишки та заочеревний простір в ділянці хвоста підшлункової залози та в тканину підшлункової залози, розрив очеревини в місцях крововиливів в ділянці дванадцятипалої кишки та хвоста підшлункової залози, яка ускладнилась гострим перитонітом та гнійно-некротичним запаленням м`яких тканин за очеревинного простору. Тупа травма живота утворилась внаслідок дії тупих твердих предметів, відноситься до тяжкого тілесного ушкодження по ознаці небезпеки для життя в момент утворення і знаходиться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті.

Зазначені тілесні ушкодження могли бути спричинені неодноразової дії тупих предметів з обмеженою поверхнею, від ударів руками, ногами, тощо. Мало місце прикладання травмуючої сили в ділянці живота біля трьох місць, і так, не могли утворитись при самостійному, власноручному заподіянні трирічною дитиною.

Також з висновку додаткової комісійної судово-медичної експертизи №155/2016 від 01.09.2016 встановлено, що виявлені тілесні ушкодження у ОСОБА_20 не могли утворитись внаслідок падіння дитини на дитячі ходунки, в тому числі на їх коліщатка. Тупа травма живота була наслідком трьох разової дії тупого предмета, та не могла утворитись внаслідок удару в живіт, як вказувала ОСОБА_21 під час слідчого експерименту.

Виходячи з наведеного, та показів свідків і обвинуваченої ОСОБА_8 , яка, безпосередньо в судовому засіданні не визнала себе винуватою, суд першої інстанції дійшов висновку, що ОСОБА_8 , перебуваючи у квартирі АДРЕСА_4 сама зі своїми неповнолітніми дітьми, діючи умисно, спричинила малолітній дочці ОСОБА_20 шляхом нанесення ударів в ділянку живота тяжкі тілесні ушкодження, що спричинили смерть потерпілої.

В інший спосіб отримати встановлені тілесні ушкодження, що призвели до смерті дитини, на думку суду, малолітня ОСОБА_20 отримати не могла.

Тому суд дійшов переконання про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, тобто в умисному тяжкому тілесному ушкодженні, що спричинило смерть потерпілої.

Висновки суду першої інстанції про відсутність підстав для реабілітації ОСОБА_21 відповідає фактичним обставинам справи та є обґрунтованим

З таким висновком погоджується і колегія суддів апеляційної інстанції.

Апеляційні вимоги сторони захисту та потерпілої про відсутність в діях ОСОБА_8 складу кримінального правопорушення та можливість закриття кримінального провадження у зв`язку з відсутністю в діях обвинуваченої складу кримінального правопорушення не знайшло підтвердження в суді апеляційної інстанції, оскільки встановлення фактичних обставин справи та перевірка кваліфікації дій обвинуваченої є вірною, законною та обгрунтованою.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального законодавства при розгляді даного кримінального провадження в суді першої інстанції, які б вплинули на правильність прийнятого судового рішення, колегією суддів не виявлено.

Враховуючи зазначене вище, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала є законною, обґрунтованою, відтак підстав для скасування чи зміни судового рішення не вбачається.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419, 424 ПК України, колегія суддів,

постановила :

Апеляційні скарги потерпілої ОСОБА_6 , захисника-адвоката ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу Червоноградського міського суду Львівської області від 26.09.2023 стосовно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді:

Згідно з оригіналом

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду

Ухвала набрала законної сили: 19.06.2024

Помічник судді ОСОБА_22

Дата засвідчення копії: 05.07.2024