ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1330/24 Справа № 216/619/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2024 року м.Кривий Ріг

колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

судді-доповідача: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю

секретаря: ОСОБА_5 ,

прокурора: ОСОБА_6 ,

захисника: ОСОБА_7 ,

обвинуваченого: ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 05 березня 2024 року, якою продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 , у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 307 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 05 березня 2024 року на підставі ч.6 ст.615 КПК України обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 , вважати продовженим до вирішення відповідного питання судом, але не більше ніж на два місяці, тобто з 05.03.2024 року до 03.05.2024 року, включно.

Із вказаним судовим рішенням не погодився захисник ОСОБА_7 та обвинувачений ОСОБА_8 та оскаржили в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі захисник просить ухвалу суду скасувати, ухвалити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 та застосувати запобіжний захід у виді особистого зобов`язання. На обґрунтування своїх вимог вказує, що строк тримання під вартою ОСОБА_8 був продовжений до 08.03.2024 року, а тому 05.03.2024 року ще не закінчувався, а тому суд першої інстанції мав можливість розглянути клопотання прокурора в інший день.

Зазначає, що у судовому засіданні клопотання прокурора не розглядалось в розумінні ч. 3 ст. 331 КПК України. Суд першої інстанції не зважаючи на клопотання захисника ОСОБА_9 про відкладення судового засідання, фактично заслухав клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою та вийшов до нарадчої кімнати, після виходу з нарадчої кімнати оголосив два рішення пр. продовження строків тримання під вартою та про відкладення розгляду кримінального провадження, при цьому обвинувачений ОСОБА_8 перебував у залі судових засідань разом із захисником, а тому потреби у застосуванні положень ч. 6 ст. 615 КПК України у суду не було. При цьому, судом викликана швидка допомога для обвинуваченого ОСОБА_8 та після огляду фельдшер повідомив, що стан обвинуваченого задовільний у надані медичної допомоги останній не потребує, однак суд все одно відклав судове засідання.

Зауважує, що перед виходом до нарадчої кімнати суддя повідомила захиснику ОСОБА_9 , що він може бути вільним, оскільки питання про продовження строку тримання під вартою відкладається, що підтверджується технічним записом судового засідання.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просить ухвалу суду скасувати.

Заслухавши суддю доповідача, думку учасників судового розгляду, перевіривши матеріали, що надійшли на запит апеляційного суду в порядку ч. 4 ст. 422-1 КПК України, колегія суддів зазначає наступне.

Колегією суддів встановлено, що ОСОБА_8 обвинувачується у ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 307 КК України.

10.08.2022 року ОСОБА_8 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

Щодо законності продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 в порядку ст. 615 КПК України, колегія суддів вважає доводи захисника в цій частині надуманими та такими, що не ґрунтуються на вимогах закону.

Так, відповідно до ч. 6 ст. 615 КПК України, у разі закінчення строку дії ухвали суду про тримання під вартою та неможливості розгляду судом питання про продовження строку тримання під вартою в установленому цим Кодексом порядку обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою вважається продовженим до вирішення відповідного питання судом, але не більше ніж на два місяці.

Як вбачається із наданих матеріалів та оскаржуваної ухвали суду, під час судового засідання обвинувачений ОСОБА_8 ззповідомив про незадовільний стан здоров`я, через який він не може приймати участь у розгляді клопотання. Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_9 просив відкласти розгляд клопотання через незадовільний стан здоров`я підзахисного, необхідністю проведення медичного обстеження.

Наведене також підтвердили обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_7 у судовому засіданні в суді апеляційної інстанції. Крім того, колегія суддів звертає увагу, що враховуючи стан здоров`я обвинуваченого ОСОБА_8 05.03.2024 року. Ту обставину, що останній утримується в установі виконання покарань та доставляється конвоєм до зали суду, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про неможливість проведення судового засідання у інші дні, які залишились до закінчення строку дії попередньої ухвали суду про продовження строку тримання під вартою.

Вказані обставини унеможливлювали проведення судового засідання в межах дії попередньої ухвали суду про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 , а тому суд першої інстанції законно та обґрунтовано ухвалив вважати продовженим строк тримання під вартою ОСОБА_8 .

Твердження захисника, що до закінчення дії попередньої ухвали про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 , ще був час для розгляду клопотання в інший день, не є безумовною підставою для відкладення розгляду клопотання прокурора, оскільки строки та порядок розгляду такого клопотання передбачений положеннями КПК, зокрема ст. 199 КПК України, а обставини вимагали прийняття рішення негайно.

З моменту можливості проведення судового засідання, судом першої інстанції буде проведений повний розгляд клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_8 .

Отже, колегія суддів не вбачає порушень вимог КПК України при визначенні продовженим строку тримання під вартою ОСОБА_8 .

На даний час, таке обмеження права ОСОБА_8 на свободу не суперечить положенням ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, так як існують ознаки суспільного інтересу, які, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають принцип поваги до особистої свободи.

Колегія суддів не вбачає на даний час, надмірної тривалості тримання обвинуваченого під вартою, оскільки приймає до уваги тяжкість пред`явленого ОСОБА_8 обвинувачення з сукупністю його особи та ризиками встановленими судом першої інстанції.

Підстав для скасування оскаржуваної ухвали та відмови у задоволенні клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою колегія суддів не вбачає та вважає рішення суду законним та обґрунтованим.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 405, 407, 422-1, ч. 6 ст. 615 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_8 , залишити без задоволення.

Ухвалу Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 05 березня 2024 року, якою продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 , у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 307 КК України, залишити без змін.

Ухвала є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді