Справа № 344/7227/24
Провадження № 1-кп/344/885/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2024 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Івано-Франківськ, українця, громадянина України, без зареєстрованого місця проживання, проживаючого по АДРЕСА_1 , з середньою освітою, непрацюючого, раніше судимого вироком Івано-Франківського апеляційного суду від 11 жовтня 2023 року за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 357 (ст.70 КК України) до покарання у виді штрафу в розмірі 850 гривень та арешту на строк 4 місяці, РНОКПП НОМЕР_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 повторно вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), в умовах воєнного стану, за наступних обставин.

29 грудня 2023 року близько 09год. ОСОБА_5 завітав у гості до своєї знайомої ОСОБА_4 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 , де побачив на мебельній стінці у одній із кімнат телевізор марки «KIVI 40F750NB» чорного кольору, який належить останній. В подальшому ОСОБА_5 , в період дії на території України воєнного стану, який введений Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року, затвердженим Законом України №2102-ІХ від 24 лютого 2022 року (з наступними змінами), діючи умисно та повторно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний та суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх шкідливі наслідки і свідомо бажаючи їх настання, з метою незаконного збагачення, переконавшись в тому, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно викрав зазначений вище телевізор, вартість якого становить 7129 гривень. Після чого ОСОБА_5 покинув місце вчинення кримінального правопорушення та викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

В судовому засіданні обвинувачений свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав повністю і беззастережно та суду пояснив, що в грудні 2023 року перед Новим Роком з приміщення квартири, що за адресою: АДРЕСА_2 , він таємно викрав телевізор «KIVI», який належить ОСОБА_4 Телевізор здав у ломбард, що на вокзалі біля магазину «Золота Рибка», за 1500 гривень. Гроші витратив на власні потреби. Згодом, в середині січня 2024 року він підзаробив і викупив телевізор, який повернув ОСОБА_4 . У вчиненому щиро каявся та просив суворо його не карати.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою всіх учасників судового провадження судом встановлено порядок дослідження доказів в даному кримінальному провадженні та визнано недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються і визнаються самим обвинуваченим. Суд обмежився допитом обвинуваченого, дослідженням письмових доказів, які характеризують його особу та дають можливість вирішити долю речових доказів та процесуальних витрат. При цьому судом з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позиції немає, а також їм зрозуміло, що вони у такому разі будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Відтак суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення знайшла своє підтвердження та кваліфікує його дії за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

Згідно з ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує: ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином; дані про особу винного; його вік; стан здоров`я та його майновий стан; він не одружений; не працює; у 2012 році перебував на лікуванні в КНП ОР «Прикарпатський обласний клінічний центр психічного здоров`я», однак згідно з висновком судово-психіатричного експерта № 138/2024 від 11 квітня 2024 року на період часу, що відноситься до інкримінованого злочину ОСОБА_5 перебував в стані і перебуває на даний час, при якому здатний в повній мірі усвідомлювати свої дії та керувати ними, застосування примусових заходів медичного характеру останній не потребує; він раніше судимий, востаннє вироком Івано-Франківського апеляційного суду від 11 жовтня 2023 року за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 357 (ст.70 КК України) до покарання у виді штрафу в розмірі 850 гривень та арешту на строк 4 місяці, які відбуті повністю, а також відсутність будь-яких претензій у потерпілої.

Обставинами, які пом`якшують покарання, суд визнає повне та беззастережне визнання вини, щире каяття та добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставин, які б обтяжували покарання, судом не встановлено.

Отже, враховуючи вищенаведене, думку прокурора, який просив з урахуванням ст. 69 КК України призначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців, потерпілої, яка викладена в її письмовій заяві та яка просила волі обвинуваченого не позбавляти, обвинуваченого, який просив суворо не карати, та захисника, який просив застосувати ст. 69 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на мінімальний строк, а також враховуючи дані про особу винного, який критично ставиться до вчиненого, при цьому наявні кілька обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, та відсутні обставини, які обтяжують покарання, суд, виходячи з принципу індивідуалізації та співмірності покарання, вважає, що ОСОБА_5 на підставі ч. 1 ст. 69 КК України слід призначити основне покарання у виді позбавлення волі на строк нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 4 ст. 185 КК України, і таке покарання буде достатнім, справедливим та необхідним для його виправлення, а також для запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як ним, так і іншими особами.

Цивільний позов не заявлявся.

Процесуальні витрати покласти на обвинуваченого, а долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Обраний щодо обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374, 615 Кримінального процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України, та із застосуванням ч. 1 ст. 69 Кримінального кодексу України призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.

Строк відбуття покарання ОСОБА_5 рахувати з часу його фактичного затримання, тобто з 21 березня 2024 року.

Відповідно до ст. 72 Кримінального кодексу України в строк відбуття покарання ОСОБА_5 зарахувати термін його попереднього ув`язнення з 21 березня 2024 року до дня набрання вироком суду законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Обраний щодо обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_5 в дохід держави 4922 (чотири тисячі дев`ятсот двадцять дві) гривні 32 копійок процесуальних витрат в кримінальному провадженні за проведення експертиз.

Речові докази: змиви та сліди (постанова слідчого від 02 січня 2024 року), - знищити; інструкцію та гарантійний талон на телевізор (постанова слідчого від 03 січня 2024 року), - повернути потеплілій ОСОБА_4 .

Вирок може бути оскаржено з урахуванням вимог ч. 2 ст. 394 Кримінального процесуального кодексу України шляхом подачі апеляційної скарги до Івано-Франківського апеляційного суду через Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копію вироку вручити обвинуваченому та прокурору негайно після його проголошення, інші учасники мають право отримати його копію.

Головуючий-суддя ОСОБА_7