Справа № 203/5281/23
Провадження № 1-кп/0203/415/2024
В И Р О К

іменем України

14 червня 2024 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпро кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000572 від 14.06.2023 року, відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Прогрес Правдинського району Калінінградської області РФ, з середньою спеціальною освітою, одруженого, військовослужбовця в/ч3029, солдата запасу на посаді стрільця 1-го взводу оперативного призначення 2-ої роти оперативного призначення (на бронетранспортерах) 2-ого батальйону оперативного призначення, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, востаннє:

-20.03.2018 року Лисичанським міським судом Луганської області за ч.3 ст. 185 КК України із застосуванням ч.4 ст. 70 КК України до покарання у вигляді 3 років 6 місяців позбавлення волі. За вироком Апеляційного суду Луганської області від 11.01.2018 остаточно призначено покарання у вигляді 4 років 6 місяців позбавлення волі,звільненого по відбуттю строку покарання 19.04.2022 року,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

13.06.2023 близько 23.45 год. в кімнаті укриття приміщення залізничного вокзалу станції Дніпро-Головний, розташованої за адресою: м. Дніпро, пл. Вокзальна, 11 між ОСОБА_5 та раніше незнайомим йому ОСОБА_6 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин стався словесний конфлікт, в ході якого у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, спрямований на умисне спричинення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_6

14.06.2023 близько о 03.44 год. ОСОБА_5 прийшов до електропотягу №62727 із сполученням Дніпро-Лозова, який стояв на 7 залізничній колії залізничного вокзалу станції Дніпро-Головний, розташованого за вищевказаною адресою, де дізнався про те, що ОСОБА_6 зайшов у пасажирський вагон вказаного електропотягу, після чого ОСОБА_5 з метою реалізації свого злочинного умислу зайшов слідом за ним.

Продовжуючи свої злочинні дії ОСОБА_5 14.06.2023 в період часу з 03:44 год. по 03.49 год., знаходячись у вищевказаному пасажирському вагоні електропотягу №62727 із сполученням Дніпро-Лозова, підійшов до ОСОБА_6 , після чого діючи умисно та протиправно на ґрунті раніше виниклого конфлікту, стоячи обличчям до потерпілого, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки у вигляді спричинення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_6 і бажаючи їх настання, умисно наніс ОСОБА_6 не менш ніж п`ять ударів в область голови та тулубу, з яких один удар по обличчю, три удари по грудній клітині не менше двох з лівого боку і один удар по спині з права в область 9,10 ребер, а також удар в область живота.

В результаті нанесення вказаних ударів ОСОБА_5 спричинив ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді: закритої тупої травми грудної клітини з прямими закритими переломами ребер: справа 9,10 по лопатковій лінії, зліва 5-11 по паховій лінії (перелом 6-8 ребер зліва, розрізавши пристінкову плевру проникають в плевральну порожнину з пошкодження лівої легені); закритої тупої травми живота з розривом селезінки та послідуючим її хірургічним видаленням; закритої черепно-мозкової травми з синцями в навколоочних ділянках (параорбітальні гематоми) і струсу головного мозку.

За ступенем тяжкості: вищевказана закрита тупа травма грудної клітини з переломами ребер, що проникають в плевральну порожнину з ушкодженням легені, і закрита тупа травма живота з розривом селезінки та послідуючим її хірургічним видаленням по життєвим показанням за критерієм небезпеки для життя відноситься до тяжких тілесних ушкоджень; закриті переломи ребер, що не проникли в плевральну порожнину, мають ознаки середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень за критерієм тривалості розладу здоров`я; закрита черепно-мозкова травма з синцями в навколоочних ділянках (параорбітальні гематоми) і струсом головного мозку відноситься до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

28.06.2023 у приміщенні КНП «Лозівське ТМО» ОСОБА_6 помер від ендогенної інтоксикації організму, обумовленої лівобічною посттравматичною фібринозно-гнійною плевропневмонію, фібринозно-гнійним перитонітом, які є наслідком закритої тупої травми тулуба з переломами ребер, які проникають в ліву плевральну порожнину і розриву селезінки з послідуючим хірургічним її видалення. Мається прямий причинно-наслідковий зв`язок між закритими тупими травмами грудної клітини і живота, спричинених ОСОБА_6 , і настанням його смерті.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину у вчиненні інкримінованого злочину визнав частково, пояснивши, що влітку 2023 року (точну дату не пам`ятає) перебував в м. Дніпро на залізничному вокзалі та мав намір їхати до м. Запоріжжя для прибуття до військової частини. Вночі у зв`язку з сигналом тривоги пройшов до кімнати укриття приміщення залізничного вокзалуде перебували й інші громадяни. В укритті у нього виник конфлікт з потерпілим, який висловлювався на підтримку дій РФ проти України, поряд з яким знаходились його двоє знайомих. По прибуттю електротягу, який направлявся до м. Лозове Харківської області, потерпілий зі знайомими направились до перону, він також, біля потягу були незнайомі йому жінка з чоловіком, які також були присутні в укритті під час його конфлікту з потерпілим, та чоловік вказав йому де в потязі перебуває ОСОБА_6 . Він зайшов до вагону, підійшов до потерпілого в цей момент в нього виникло бажання провчити його, і він наніс ОСОБА_6 5-10 потиличників в область голови, чи наносив він потерпілому удари кулаками та ногами не пам`ятає, оскільки раніше мав контузію. Однак не виключає, що наносив ОСОБА_6 удари кулаками і ногами. Після, він повернувся до знайомих ОСОБА_6 , які сиділи напроти останнього через прохід, та запитав їх думку на його дії по відношенню потерпілого, на що останні прокоментували, що той повинен вибачитись перед ним. Зазначив, що після його ударів ОСОБА_6 останній сидів на своєму місці та не падав. З висновком експерта не згоден, впевнений, що нанесені ним тілесні ушкодження ОСОБА_6 не могли спричинити смерть, вважає, що смерть потерпілого настала із-за інтоксикації організму та неналежної медичної допомоги з боку лікарів, тому як потерпілий з переломом ребра, яке проткнуло легеню, не міг тривалий час прожити. Крім того, припустив, що за час поїздки ОСОБА_6 до ОСОБА_7 йому могли бути нанесені тілесні ушкодження іншими особами.

Незважаючи на заперечення своєї винуватості обвинуваченим ОСОБА_5 його винуватість в інкримінованому йому діянні повністю підтверджується наступними дослідженими під час судового розгляду доказами.

Свідок ОСОБА_8 суду показав, що влітку 2023 року зі своїми знайомими потерпілим ОСОБА_6 та ОСОБА_9 перебували в м. Дніпрі на залізничному вокзалі, де чекали електропотяг до ОСОБА_7 . Під час повітряної тривоги вони та інші громадяни перебували в укритті, у потерпілого ОСОБА_6 з обвинуваченим ОСОБА_5 виник конфлікт, свідком якого він не був, та причини йому не відомі. Потерпілий ОСОБА_6 з ОСОБА_5 виходили з укриття на вулицю, потім знову повертались. По прибуттю електропотягу свідок разом з ОСОБА_6 та ОСОБА_9 направились на перон, також за ними прослідував і обвинувачений ОСОБА_5 разом жінкою та чоловіком. До вагону вони зайшли в трьох з ОСОБА_6 та ОСОБА_9 , потерпілий сів через прохід навпроти них окремо. Через деякий час до вагону зайшов ОСОБА_5 , підійшов до ОСОБА_6 та сказав «Ну що, зустрілись»?. По відношенню до свідків ОСОБА_5 стояв спиною та наносив удари ОСОБА_6 , свідок чув, що удари були сильними по характерним хлопкам, в область голови та тулубу не менше 5 разів. ОСОБА_8 сказав ОСОБА_6 , якщо він винен, то повинен вибачитись. ОСОБА_5 вже збирався йти, коли потерпілий вибачився, однак це не сподобалось ОСОБА_5 і він вдарив його два рази ногою в ліву частину живота. Після чого ОСОБА_5 пішов, а ОСОБА_6 залишився на своєму місці лежати, попросив води, на запитання щодо причини конфлікту останній нічого не пояснив. По приїзду до м.Лозова ОСОБА_6 був дуже опухлим і не зміг самостійно йти, тому свідок, ОСОБА_9 та машиніст допомогли йому, після чого поклали на платформу та викликали поліцію і швидку допомогу. Також зазначив, що окрім ОСОБА_10 ОСОБА_6 більше ніхто не бив, потерпілий в вагон заходив самостійно, не падав. В ході досудового слідства йому були пред`явлені фотознімки для впізнання, на яких він впізнав ОСОБА_5 .

Свідок ОСОБА_9 суду показав, що на початку літа 2023 року вони з ОСОБА_8 та ОСОБА_11 перебували в м. Дніпрі на вокзалі, де чекали на електропотяг до м. Лозова. Коли вони перебували в укритті у ОСОБА_5 виник конфлікт з ОСОБА_6 . ОСОБА_5 агресивно жестикулював, до нього підійшли співробітники поліції, встановили його особу та втихомирили. Коли прибув електропотяг, всі направились до нього, бачив як ОСОБА_5 підійшов до ОСОБА_11 та щось йому сказав, однак що саме свідок не чув. В потязі він разом з ОСОБА_8 сіли справа біля вікна, ОСОБА_6 сів ближче до виходу в купе напроти них, через 10-15 хвилин зайшов ОСОБА_5 та почав бити ОСОБА_6 руками по обличчю не менше десяти ударів. Він виходив з вагону та не зупинив ОСОБА_5 оскільки злякався, коли повернувся то ОСОБА_5 продовжував наносити удари потерпілому ногами, удари приходились в область ребр та живота, після чого пішов. Після побиття ОСОБА_6 стогнав та просив води. По прибуттю до м. Лозова ОСОБА_8 викликав поліцію та швидку допомогу. В ході досудового слідства свідок приймав участь в слідчому експерименті та впізнанні за фотознімками.

Судом було досліджено письмові докази, долучені прокурором під час розгляду кримінального провадження, з яких вбачається наступне.

Відповідно до відповіді в.о.директора КНП «Лозівське територіальне медичне об`єднання» від 15.06.2023, наданої на запит слідчого, медичної карти стаціонарного хворого №3961 ОСОБА_6 з 14.06.2023 по 28.06.2023 знаходився на лікуванні у вказаному закладі з діагнозом: політравма. Сполучена скелетна і торако-абдомінальна травма. Розрив селезінки. Гемоперитонеум. Множинні переломи ребер. Лівобічний гемопневмоторакс. ГЗЧМТ. Струс головного мозку 1 ст. (т.2 а.с.14,15,18).

28.06.2023 року ОСОБА_6 помер, причина смерті: інтоксикація організму, постравматична лівобічна фібринозно-гнійна плевропневмонія, тупа травма грудної клітини, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , лікарським свідоцтвом про смерть № 177 від 04.07.2023 (т.2 а.с. 22-25).

Згідно з висновками експерта №12-17/177-ЛЗт/23 від 27.07.2023 (т.2 а.с26-30), № 12-14/164-ЛЗ/23 від 28.07.2023 (т.2 а.с.59-61) причиною смерті ОСОБА_6 стала ендогенна інтоксикація організму, обмовлена лівобічною посттравматичною фібринозно гнійною плевропневмонією, фібринозно гнійним перитонітом, які є наслідком закритої тупої травми грудної клітини з переломами ребр, які проникають в ліву плевральну порожнину і закритої тупої травми живота з розривом селезінки. В ході експертизи трупа встановлені тілесні ушкодження: закрита тупа травма грудної клітини з прямими закритими переломами ребер: справа 9, 10 по лопатковій лінії, зліва 5-11 по пахвовим лініям (переломи 6-8 ребер зліва, розірвавши пристінкову плевру проникають в плевральну порожнину з пошкодженням лівої легені); закрита тупа травма живота з розривом селезінки та послідуючим її хірургічним видаленням; закрита черепно-мозкова травма з синцями в навколоочних ділянках (параорбітальні гематоми) і струсом головного мозку. Вказані тілесні ушкодження утворилися від не менш ніж п`ятьох травматичних впливів (ударів) тупими (тупим) твердими предметам- один удар по обличчю, три удари по грудній клітині не менше двох з лівого боку і один удар по спині справа в області 9,10 ребер, а також удар в область живота, і були спричинені орієнтовано в строк за 14-15 діб до часу настання смерті. Також встановлені тілесні ушкодження від надання медичної допомоги- лапаротомії, спленектомії, дренування черевної порожнини, дренування обох плевральних порожнин, катетерезації підключичної вени справа. За ступенем тяжкості закрита тупа травма грудної клітини з переламами ребер, що проникають в плевральну порожнину з ушкодженням легені та закрита тупа травма живота з розривом селезінки та послідуючим її хірургічним видаленням відносіться до тяжких тілесних ушкоджень; закриті переломи ребер, що не проникли в плевральну порожнину, мають ознаки середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень за критерієм тривалості розладу здоров`я; закрита черепно-мозкова травма з синцями в навколоочних ділянках (параорбітальні гематоми) і струсом головного мозку відноситься до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Між закритою тупою травмою грудної клітини з переломами ребер, що проникають в плевральну порожнину з пошкодженням легені, та закритою тупою травмою живота з розривом селезінки і настанням смерті мається причинно-наслідковий зв`язок.

Відповідно до протоколу зняття показань технічних приладів, що мають функцію відеозапису від 14.07.2023 року було здійснено зняття показань технічного приладу, що має функції відеозапису робочої станції, яка знаходиться в черговій частині ВП №12 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області за період часу з 23.40 13.06.2023 по 04.00 14.06.2023. При відкритті інформації відображається 4 файли. 1 файл -відеозапис здійснюється в приміщенні укриття залізничного вокзалу станції Дніпро-Головний. На 02 сек. до приміщення укриття зайшли два чоловіка та сіли за колоною праворуч. На 02хв.07.сек. до приміщення укриття заходить чоловік, одягнений в спортивний костюм, з кепкою на голові та рюкзаком на спині та сідає на лавку біля стіни. На 06 хв.41 сек. до чоловіка в спортивному костюмі підходить працівник поліції та перевіряє документи. Коли працівник поліції покинув укриття, чоловік в спортивному костюмі сидить та переговорюється з чоловіком, який сидить на лавці за колоною. На 08 хв.38 сек. чоловік в спортивному костюмі показує чоловіку, який сидить за колоною, середній палець, та бурхливо щось говорить. На 09 хв.35 сек. до чоловіка в спортивному костюмі знову підходять працівники поліції, коли останні пішли, чоловік продовжив сидіти та сперечатись. На 18 хв.54 сек. з-за колони встає чоловік та починає говорити з чоловіком, який сидить під стіною. На 20 хв.08 сек. чоловік, який сидіть під стіною, встає та виходить з приміщення укриття. Чоловік, який з ним сперечався, виходить за ним. На 2 хв.35 сек. чоловік повертається та стоїть, похитуючись посеред приміщення укриття. На 23 хв.20 сек. до приміщення заходить чоловік, який сидів під стіною на лавці, та показує чоловіку, який стоїть посеред приміщення, знак «відірву голову», проводячи пальцем по горлу, щось говорить та показує «пішли» та виходить з приміщення. Чоловік, який залишився, махнув рукою в його сторону. Чоловік повернувся та почав говорити щось чоловіку, який стояв посеред приміщення. Після чого ще один чоловік, який сидів на лавці, піднявся та підійшов до чоловіка. На 24 хв.15 сек. виходять з приміщення. На 25 хв.49 сек. чоловік повертається та сідає на лавці за колонами. На 48 хв.15 сек. чоловік повертається з пляшкою. Після чого покидає приміщення. На 51 хв.57 сек. чоловік встає з-за колони та ще двоє чоловіків виходять з приміщення укриття. Під час перегляду 2 файлу тривалість якого 21 сек., по сходах до тунельного підземного переходу спускаються троє чоловіків. Під час перегляду 3 файлу, тривалість якого 11 сек., по тунелю йдуть 3 чоловіка та виходять на 7 платформу. Під час перегляду 4 файлу, тривалість якого 13 хв.5 сек., на відео два останні вагони електропотягу. Навпроти дверей передостаннього вагону біля парапету стоять хлопець та дівчина. На 2 сек. відеозапису до електропотягу підходять 3 чоловіка та заходять в перші двері останнього вагону. На 04 хв.46 сек. до чоловіка та жінка підходить чоловік, хлопець вказує на останній вагон, після чого чоловік одразу заходить в перші двері останнього вагону. На 08 хв.40 сек. чоловік виходить з вагону та сідає біля жінки та хлопця на парапеті. На 12 хв.21 сек. двері зачиняються та електропотяг відправляється (т.2 а.с 64-71).

З протоколу огляду предмету від 28.07.2023 року за участю свідка ОСОБА_12 вбачається, що під час перегляду вказаних вище відеофайлів вона пояснила, що знаходилась в приміщенні укриття залізничного вокзалу, де познайомилась з чоловіком на ім`я ОСОБА_13 . Була свідком конфлікту двох чоловіків. Вказала на себе як на особу, яка стояла з чоловіком біля парапету на платформі, та бачила як троє чоловіків зайшли до вагону, в тамбурі якого стояв її син ОСОБА_14 . Після чого ОСОБА_13 показав іншому чоловіку, який підійшов до них, в якому вагоні знаходились чоловіки. Він зайшов до вагону, де вдарив іншого чоловіка по обличчю, подальшої бійки не бачила, оскільки відвернулась. Через деякий час вийшов та повідомив, що вдарив чоловіка, з яким в нього раніше був конфлікт, кілька разів (т.2 а.с.135-137).

Аналогічні пояснення надавала свідок ОСОБА_12 під час проведення слідчого експерименту, про що свідчить протокол від 29.07.2023 (т.2 а.с.141-145).

Відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками вказаний свідок впізнала ОСОБА_5 як особу, яка 14.06.2023 року в вагоні електропотягу нанесла тілесні ушкодження чоловіку (т.2 а.с.138-140).

Свідок ОСОБА_15 також впізнав ОСОБА_16 як особу, яка нанесла тілесні ушкодження, та ОСОБА_6 , якому ці ушкодження були спричинені, що підтверджується протоколом пред`явлення для впізнання за фотознімками (т.3 а.с.29-34).

З протоколу огляду предмету від 29.07.2023 року за участю свідка ОСОБА_17 вбачається, що під час перегляду вказаних вище відеофайлів він пояснив, що він знаходився в приміщенні укриття залізничного вокзалу, де познайомився з ОСОБА_18 , у якого був конфлікт з чоловіком похилого віку. Свідок вказав, що це він разом з жінкою на імя ОСОБА_19 , з якою познайомився на вокзалі, стояли біля парапету на 7 залізничні платформі та бачили як троє чоловіків зайшли до вагону. Після чого він показав ОСОБА_18 , який підійшов до них, в якому вагоні знаходились чоловіки. ОСОБА_18 зайшов до вагону, де почав наносити удари чоловіку, через деякий час вийшов та повідомив, що вдарив чоловіка, з яким в нього раніше був конфлікт, кілька разів (т.2 а.с.114-117).

Під час проведення з вказаним свідком слідчого експерименту він надавав аналогічні свідчення, пояснював, що бачив як ОСОБА_18 наносив удари по голові чоловіку, а коли останній нахилився, подальшу бійку не бачив, що підтверджується протоколом слідчого експерименту від 29.07.2023 (т.2 а.с.118-122).

З протоколів пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 29.07.2023 року свідок ОСОБА_17 впізнав ОСОБА_5 як особу, яка наносила тілесні ушкодження, впізнав ОСОБА_6 як особу, якій були нанесені тілесні ушкодження (т.2 а.с.123-128).

Відповідно до протоколу зняття показань технічних приладів, що мають функцію відеозапису від 14.07.2023 року було здійснено зняття показань технічного приладу, що має функції відеозапису бодікамери поліцейського за період часу з 23.49 13.06.2023 по 23.54 13.06.2023. При відкритті інформації відображається 1 файл, при перегляді якого в приміщенні укриття залізничного вокзалу, біля стіни стоїть чоловік, який надає документи та називається як ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , після перевірки документів працівники поліції повертають йому паспорт (т.2 а.с.76-77).

Згідно з протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 23.08.2023 року свідок ОСОБА_8 за зовнішніми ознаками, формою обличчя, виразом очей впізнав ОСОБА_5 як особу, яка заподіяла тілесні ушкодження ОСОБА_6 (т.2 а.с.152-154).

Згідно з протоколом проведення слідчого експерименту від 23.08.2023 року, за участю свідка ОСОБА_8 останній відтворив обставини події, які мали місце в період часу з 13.06.2023 по 14.06.2023 на території залізничного вокзалу станції та повідомив обставини нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 потерпілому ОСОБА_20 (т.2 а.с.155-158).

Відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 23.08.2023 року свідок ОСОБА_9 за зовнішніми ознаками, формою обличчя, впізнав ОСОБА_5 як особу, яка спричинила ОСОБА_6 тілесні ушкодження.(т.2 а.с.166-168).

23.08.2023 року під час слідчого експерименту , свідок ОСОБА_9 відтворив обставини події, які мали місце в період часу з 13.06.2023 по 14.06.2023 на території залізничного вокзалу станції та повідомив обставини нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 потерпілому ОСОБА_20 (т.2 а.с. 169-172).

Обвинувачений ОСОБА_5 в ході слідчого експерименту 04.08.2023 року показав як він у вагоні електропотягу наніс удари потерпілому по голові та обличчю потерпілого, з яким перед цим в приміщення укриття у нього виник словесний конфлікт. При цьому вказав, що не пам`ятає, щоб він наносив удари по іншим частинам тіла, оскільки був в стані сп`яніння, однак не виключає, що саме він міг їх спричинити і що ці удари могли бути нанесені й ногами (т.3 а.с. 7-11).

Згідно з висновком експерта №12-14/184-ЛЗ/23 від 15.08.2023 (т.3 а.с.22-23) покази, надані ОСОБА_5 під час проведення слідчого експерименту не суперечать судово-медичним даним в частині характеру та локалізації тілесних ушкоджень на голові у потерпілого ОСОБА_6 і не в повній мірі відповідають механізму отримання інших тілесних ушкоджень, що були виявлені на трупі гр-на ОСОБА_6 , адже ОСОБА_5 не виключає, що міг наносити удари потерпілому ногами, але скільки було ударів і куди саме не вказує, бо з його слів на час нанесення тілесних ушкоджень перебував в стані алкогольного сп`яніння.

Експерт ОСОБА_21 в судовому засіданні роз`яснив висновки експерта №12-17/177-ДЗт/23 від 29.06.2023, №12-14/164-ЛЗ/23 від 17.07.2023, №12-14/184-ЛЗ/23 від 17.07.2023та пояснив, що викладені ним висновки здійснювались з урахуванням діючих методів у галузі судово-медичної експертизи. Всі тілесні ушкодження, спричинені ОСОБА_6 , згідно з записами в медичній документації були утворені при одних подіях в незначний проміжок часу вимірюваних хвилинами та мають прямий причинно-наслідковий зв`язок між закритими тупими травмами грудної клітини і живота та настанням його смерті. Якщо б не було травм, перелому ребр, то вони не викликали розвиток пневмонії і плеврит, розрив селезінки з подальшим її видаленням. Коли експертами визначається кількість нанесених ударів та локалізація, використовується фраза «не менше», тому якщо в одну ділянку бити декілька разів, то може утворитись одне тілесне ушкодження. В експертному висновку зазначено «не менше п`яти ударів», по своїй локалізації і характеру вказує на кількість п`ять ударів, але могло бути і більше. На скільки більше могло бути ударів відповісти не має можливості, якщо по одному місцю нанесено декілька ударів, то буде вказано, що один удар. Удари наносились тупим твердим предметом, не виключається, що це був кулак. Труп оглядали вже через два тижні після спричинення тілесних ушкоджень, синці або інші тілесні ушкодження могли вже зійти за такий проміжок часу. Фактично бачили переломи ребр, травмовану легеню з розривом глибиною до 1 см, згідно медичної документації була травмована селезінка. З таким характером травм визначити час, протягом якого міг прожити потерпілий, відповісти не має можливості, це індивідуальний характер людського організму. Ендогенна інтоксикація-це внутрішня інтоксикація, в даному випадку ендогенна інтоксикація зумовлена посттравматичною пневмонією, запаленням легень, внаслідок травм були пошкоджені легені, спочатку було запалення, теж саме в черевній порожнині. Внаслідок розриву селезінки витікала кров в черевну порожнину, пішло запалення, тому була приєднана бактеріальна інфекція або гниття крові, або інфекція на фоні травми легенів на фоні посттравматичної пневмонії. Запалення у потерпілого, яке призвело до ендогенної інтоксикації організму, утворилось внаслідок спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 . На момент потрапляння потерпілого до лікарні хронічних захворювань у нього виявлено не було, таких діагнозів як: запалення, гнійних та інших інфекцій в медичній документації лікарями не зазначалось. Також на момент дослідження трупа було зафіксовано, що є розширення судин в черевній порожнині, який свідчив про запалення та перитоніт, даний діагноз можливо поставити без гістологічних аналізів.

Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта № 522 від 07.09.2023 ОСОБА_5 в період інкримінованого йому діяння виявляв і на теперішній час виявляє психічний розлад у формі емоційно нестійкого розладу особистості. Під час інкримінованого йому діяння міг усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними. В теперішній час також може усвідомлювати свої дії (бездіяльність) та керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує .

Не приймаються у якості доказу протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 14.06.2023 року (а.с.7), оскільки він не містить підпису заявника ОСОБА_6 .

Cудом за клопотанням прокурора були оголошені показання, надані слідчому потерпілим ОСОБА_6 15.06.2023 року. Вказаний доказ суд вважає недопустимим з наступних підстав.

Так, однією з загальних засад кримінального провадження є безпосередність дослідження показань, речей і документів (п. 16 ч.1 ст. 7 КПК України).

Відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.

Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно. Сторона обвинувачення зобов`язана забезпечити присутність під час судового розгляду свідків обвинувачення з метою реалізації права сторони захисту на допит перед незалежним та неупередженим судом (ст. 23 КПК України).

Згідно положень ч. 1 ст. 225 КПК України, у виняткових випадках, пов`язаних із необхідністю отримання показань свідка чи потерпілого під час досудового розслідування, якщо через існування небезпеки для життя і здоров`я свідка чи потерпілого, їх тяжкої хвороби, наявності інших обставин, що можуть унеможливити їх допит в суді або вплинути на повноту чи достовірність показань, сторона кримінального провадження, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, мають право звернутися до слідчого судді із клопотанням провести допит такого свідка чи потерпілого в судовому засіданні, в тому числі одночасний допит двох чи більше вже допитаних осіб. У цьому випадку допит свідка чи потерпілого здійснюється у судовому засіданні в місці розташування суду або перебування хворого свідка, потерпілого в присутності сторін кримінального провадження з дотриманням правил проведення допиту під час судового розгляду.

Таким чином, кримінальним процесуальним законодавством України передбачено, що суд може обґрунтовувати свої висновки показаннями свідка чи потерпілого, яких безпосередньо не допитував під час судового засідання, лише у разі коли вказані особи були допитані слідчим суддею в порядку, передбаченому ч. 1 ст. 225 КПК України.

Посилання прокурора в обґрунтування допустимості позасудових показань померлого потерпілого на висновки Верховного суду, викладені в постановах від 14.11.2023 року у справі № 442/3434/21 та 10.09.2020 у справі № 766/19891/17, є безпідставним, оскільки викладені у них висновки не є релевантними обставинам цього провадження: у першій справі судом безпосередньо не було допитано свідків в судовому засіданні, однак прийнято в якості доказу протоколи слідчих дій, проведених за їх участі; у другій- взято до уваги та покладено в основу судового рішення покази безпосередньо допитаного свідка, надані зі слів потерпілого, та протоколи слідчих дій, проведених за участю потерпілого, з посиланням на протокол допиту потерпілого.

Водночас всі інші вищезазначені досліджені безпосередньо судом докази суд вважає належними, допустимими та в сукупності достатніми для визнання обвинуваченого винуватим, у вчиненні злочину поза розумним сумнівом.

При цьому, аналізуючи показання обвинуваченого, суд зазначає, що вони не узгоджуються, з показаннями свідків та з іншими письмовими доказами.

Так, твердження обвинуваченого ОСОБА_5 про те, що він наніс ОСОБА_6 лише удари по голові, та його заперечення щодо нанесення інших тілесних ушкоджень спростовуються показаннями свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , які підтвердили в ході судового розгляду, що ОСОБА_5 наносив потерпілому не тільки удари по голові, а й по тулубу, в область ребер та живота, після побиття потерпілого ОСОБА_10 будь-які інші особи не наносили ОСОБА_6 тілесних ушкоджень, до прибуття до ст.Лозова він лежав на сидінні в вагоні та не вставав, до побиття та після не падав; протоколами впізнання за фотознімками, в ході якого дані свідки впізнали ОСОБА_5 , який наносив тілесні ушкодження; висновками експерта, відповідно до яких, окрім тілесних ушкоджень на голові потерплого, у нього були виявлені закрита тупа травма грудної клітини з переломами ребер, що проникають в плевральну порожнину з пошкодженням легені, та закрита тупа травма живота з розривом селезінки, як могли утворитись від ударів тупим твердим предметом, яким міг бути кулак.

При цьому сам обвинувачений в судовому засіданні не виключав можливості нанесення потерпілому тілесних ушкоджень не тільки по обличчю, а й по тулубу, а також те, що такі удари могли бути нанесені ним кулаками та ногами. Також така можливість не виключалась ним під час досудового розслідування в ході проведення слідчого експерименту.

Щодо доводів сторони захисту про наявність підстав для перекваліфікації дій обвинуваченого з ч.2 ст. 121 КК України на ч. 1 ст. 121 КК України та заперечення стороною захисту причинно- наслідкового зв`язку між нанесенням ОСОБА_5 тяжких тілесних ушкоджень і смертю потерпілого ОСОБА_6 слід зазначити наступне.

Кримінальна відповідальність за ч. 2ст. 121 КК України настає внаслідок заподіяння особі умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого. З об`єктивної сторони цей злочин характеризується суспільно небезпечним, протиправним діянням та суспільно небезпечними наслідками, що настали для здоров`я потерпілого у вигляді спричинення тяжких тілесних ушкоджень, а також смерті. До того ж тяжкі тілесні ушкодження і смерть потерпілого перебувають у причинному зв`язку між собою та із вчиненим суспільно небезпечним діянням. Суб`єктивна сторона цього злочину характеризується двома формами вини - умислом (прямим/непрямим) щодо суспільно небезпечного заподіяння тяжкого тілесного ушкодження і необережністю (злочинною самовпевненістю чи злочинною недбалістю) щодо настання смерті потерпілого (похідні наслідки). При цьому винний усвідомлює можливість настання похідного наслідку в результаті настання первинного. Для застосування ч. 2ст. 121 КК України обов`язковою і необхідною умовою є встановлення необхідного причинного зв`язку між тяжкими тілесними ушкодженнями і смертю, що настала. Частина 2статті 121 КК України може бути застосована і в тому разі, коли смертельний наслідок, який перебував у причинному зв`язку з умисним тілесним ушкодженням, не був усунений лікарським втручанням, хоча й міг бути ним усунений, зокрема через несвоєчасне надання медичної допомоги, відсутність необхідних препаратів чи обладнання, лікарську помилку тощо.

Судом встановлено, що конфлікт між обвинуваченим та потерпілим мав місце, під час події злочину обвинувачений розумів та усвідомлював свою перевагу у фізичній силі та віковій категорії над потерпілим, який опору не чинив. Наведені обставини в сукупності з даними про локалізацію і характер утворення тілесних ушкоджень свідчать про те, що ОСОБА_5 , умисно завдаючи удари, розраховував на силу ударів, про що свідчить їх кількість і такі можливі наслідки, як ушкодження життєво-важливих органів потерпілого, від чого його здоров`ю буде спричинена тяжка шкода і хоча не бажав, але свідомо допускав такі наслідки. Щодо спричинення смерті потерпілому, то в діях ОСОБА_5 має місце необережна форма вини у вигляді злочинної недбалості.

Посилання ж обвинуваченого на відсутність в його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, оскільки між його діями, які виразилися в нанесенні тяжких тілесних ушкоджень, та смертю потерпілого відсутній причинно-наслідковий зв`язок, а ймовірною причиною смерті ОСОБА_6 став факт ненадання йому належного медичного лікування не можна врахувати як належні, оскільки вони суперечать обставинам справи, які досліджені судом.

Судом досліджено медичну документацію, а саме: медичну карту стаціонарного хворого №3961, відповідь КНП Лозівське територіальне медичне об`єднання; копію лікарського свідоцтва про смерть ОСОБА_6 , з якої вбачається, що ОСОБА_6 з 14.06.2023 по 28.06.2023 знаходився на лікуванні у вказаному закладі з діагнозом: політравма. Сполучена скелетна і торако-абдомінальна травма. Розрив селезінки. Гемоперитонеум. Множинні переломи ребер. Лівобічний гемопневмоторакс. ГЗЧМТ. Струс головного мозку 1 ст. 28.06.2023 року ОСОБА_6 помер, причина смерті: інтоксикація організму, постравматична лівобічна фібринозно-гнійна плевропневмонія, тупа травма грудної клітини.

Наведена медична документація була предметом дослідження як первинної та і додаткових експертиз, за результатами яких експертом було зроблено висновок про наявність прямого причинно-наслідкового зв`язку між закритими тупими травмами грудної клітини і живота, спричинених ОСОБА_6 , і настанням його смерті.

Крім цього, доводи сторони захисту щодо того, що конфлікту передувала неналежна поведінка потерпілого, також не знайшли підтвердження в судовому засіданні, тому до уваги не приймаються.

Безпідставними також є доводи сторони захисту про те, що у порушення вимог ч. 6 ст. 228 КПК слідчим не було обґрунтовано необхідність впізнання за фотознімками, оскільки вказана слідча дія зі свідками ОСОБА_17 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_12 проводилась до затримання обвинуваченого. Крім цього положення вказаної норми процесуального закону не встановлюють обов`язку обґрунтування слідчим щодо проведення впізнання. За приписами ст. 40 КПК слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності і уповноважений проводити слідчі (розшукові) дії та негласні слідчі (розшукові) дії у випадках, встановлених цим Кодексом, з дотриманням порядку їх здійснення, що додержані в цьому провадженні.

Отже, висновки суду про доведеність вини ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2ст.121КК України, за вказаних у вироку обставин ґрунтуються на досліджених в судовому засіданні та вище оцінених судом доказах, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджені належними та допустимими доказами і, зокрема, даними, що містяться в показаннях свідків, експертів та даними досліджених в судовому засіданні письмових доказів.

Саме сукупність дослідження доказів, а не кожного доказу окремо, на переконання суду, мають визначальне значення для встановлення істини у кримінальному провадженні.

Всі докази, на яких ґрунтується висновок суду, знаходяться у своєму взаємозв`язку, доповнюють один одного і сумніву в їх достовірності не викликають.

Таким чином, аналізуючи наведене, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_5 у заподіянні умисного тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого доведена повністю, а його дії правильно кваліфіковані за ч. 2 ст.121 КК України.

З огляду на викладене, підстав для перекваліфікації дій ОСОБА_5 з ч. 2 ст.121 КК України на ч. 1 ст. 121 КК України суд не вбачає.

При призначенні покарання, суд відповідно до вимог ст.ст. 65-67 КК України враховує ступінь тяжкості та конкретні обставини вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 "Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання суд в кожному випадку і щодо кожного засудженого, який визнається винним у вчиненні злочину, повинен дотримуватися вимог ст. 65 КК України, а саме: враховувати характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, особу засудженого та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, оскільки саме через останні реалізується принцип законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначене судом покарання повинно бути достатнім, для виправлення засуджених і попередження здійснення ними нових злочинів.

Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що ОСОБА_5 який вчинив тяжкий злочин, вину визнав частково, дані про особу обвинуваченого, який є військовослужбовцем, раніше судимий, неодноразово відбував покарання у виді позбавлення волі, під наглядом у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, притягувався до адміністративної відповідальності 8 разів.

Обставини, що пом`якшують покарання судом не встановлено. Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченому, відповідно до ст. 67 КК України є рецидив злочинів.

Посилання обвинуваченого на наявність в нього статусу учасника бойових дій та дружини-інваліда, є безпідставним, оскільки суду не надано відповідних доказів.

Визначаючи вид та міру покарання суд керується положеннями частини 2 статті 50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Таким чином, виходячи з наведеного, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.2 ст.121 КК України Саме таке покарання на думку суду буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень, відповідатиме визначеній у ст. 50 КК України меті покарання.

Питання щодо речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Крім того, процесуальні витрати, пов`язані з залученням експерта на проведення судово-медичної експерти № 12-17/177-ДЗт/23 від 29.06.2023, №12-14/164-ЛЗ/23 від 17.07.2023, №12-14/184-ЛЗ/23 від 17.07.2023віднести на рахунок держави.

Цивільний позов потерпілою не заявлявся.

Відповідно до ухвали Кіровського районного суду м. Дніпропетровська 03.08.2023 року до обвинуваченого застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою в умовах гауптвахти, який спливає 28 червня 2024 року.

Суд, беручи до уваги усталену практику Європейського суду з прав людини у справі (зокрема, рішення «Едуард Шабалін проти Росії» від 16.10.2014) про неприпустимість тримання особи під вартою без судового рішення, враховуючи обставини кримінального провадження та особу обвинуваченого, з метою попередження ризику переховування обвинуваченого, вважає, що запобіжний захід щодо обвинуваченого у вигляді тримання під вартою слід залишити без змін та продовжити строк даного запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.

Керуючись ст.ст. 368 - 371, 373- 376 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, та призначити йому покарання у виді 8 (восьми) років позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_5 рахувати з моменту затримання з 02 серпня 2023 року.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах гауптвахти ІНФОРМАЦІЯ_2 , обраний ОСОБА_5 , залишити без змін та продовжити строк даного запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.

Речові докази:

-відеозаписи на диску DVD-R з камер спостереження, які знаходяться в приміщенні залізничного вокзалу станції Дніпро-Головний, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , долученому до матеріалів кримінального провадження залишити в матеріалах кримінального провадження;

-відеозапис на диску DVD-R з бодікамер працівника Дніпровського РВ УПО в Дніпропетровській області, долучений до матеріалів кримінального провадження залишити в матеріалах кримінального провадження;

-речі, в які був одягнений потерпілий ОСОБА_6 в момент отримання тілесних ушкоджень, а саме: спортивна кофта та спортивні штани темно-синього кольору з зеленими вставками, поміщені в спеціальний пакет №WAR1707514, футболка чорного кольору з білими вставками, труси, шкарпетки чорного кольору, кепка сірого кольору, поміщені в спецпакет №WAR1707491, пара кросівок чорного кольору, барсетка чорного кольору, поміщені в спеціальний пакет №WAR1707492, передані на зберігання до камери речових доказів при Дніпровському РУП ГУНП в Дніпропетровській області, відповідно до квитанції №252, - знищити.

-речі, в які був одягнений ОСОБА_22 , а саме: спортивна кофта синього кольору, спортивні штани, з яких він зробив шорти, шляхом обрізання, поміщені в спеціальний пакет №WAR1707494, передані на зберігання до камери речових доказів при Дніпровському РУП ГУНП в Дніпропетровській області, відповідно до квитанції №253, - знищити.

На вирок можуть подані апеляційні скарги до Дніпровського апеляційного суду через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченими в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Вирок набирає законної сили після спливу 30 днів з дня його проголошення, у разі якщо учасниками судового провадження не буде подано апеляційних скарг. У разі подання апеляційних скарг, вирок суду набирає законної сили після ухвалення апеляційним судом рішення.

Копія вироку підлягає негайному врученню обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку звернувшись до суду із відповідною заявою.

Суддя ОСОБА_1