ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2024 року

м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

з участю прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне кримінальне провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001652 від 02.11.2023 року по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Рівне, Рівненської області, українця, громадянина України, офіційно непрацюючого, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не одруженого, раніше судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України,-

в с т а н о в и в :

29 жовтня 2023 року, близько 20 год. 00 хв., ОСОБА_4 , перебуваючи на законних підставах у приміщенні кімнати АДРЕСА_2 , маючи умисел на заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів, з метою власного матеріального збагачення, діючи повторно, шляхом обману, під приводом здійснення телефонного дзвінка, заволодів мобільним телефоном марки «Xiaomi Redmi» моделі M1901F7F 4/64Gb, синього кольору, вартістю 3272 грн. 67 коп., який належить потерпілій ОСОБА_5 , чим завдав останній майнової шкоди у вищевказаному розмірі.

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_4 суду показав, що зі спільним знайомим зайшов до квартири потерпілої та попросив подзвонити. Потерпіла дала свій телефон , а він взяв його та пішов. Після чого працівники поліції приїхали після чого він віддав телефон. У вчиненому щиро кається, просить суворо не карати.

Потерпіла ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, однак подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, щодо міри покарання обвинуваченому просить призначити на розсуд суду.

Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України суд, враховуючи повне визнання обвинуваченим своєї винуватості у вчиненому злочині, за згодою всіх учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого, дослідженням даних, що характеризують особу винного. При цьому судом з"ясовано, що обвинувачений та інші учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, вони не викликають сумнівів у добровільності їх позицій. Судом роз"яснено, що у такому випадку учасники судового провадження будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 , органом досудового розслідування кваліфіковано вірно, а саме ч.2 ст.190 КК України заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує суспільну небезпеку та тяжкість вчинених ним кримінального правопорушення. Також те, що обвинувачений на обліках в лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше судимий, за місцем проживання характеризується посередньо.

Відповідно до ст.66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання, суд вважає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставини, які обтяжують покарання, передбачені ст. 67 КК України, судом не встановлені.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 "Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання суд в кожному випадку і щодо кожного засудженого, який визнається винним у вчиненні злочину, повинен дотримуватися вимог ст. 65 КК України, а саме: враховувати характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, особу засудженого та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, оскільки саме через останні реалізується принцип законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначене судом покарання повинно бути достатнім, для виправлення засуджених і попередження здійснення ними нових злочинів".

Приймаючи до уваги обставини справи, суд вважає за необхідне призначити покарання обвинуваченому ОСОБА_4 ч. 2 ст. 190 КК України у вигляді позбавлення волі; із застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України при призначенні остаточного покарання із врахуванням вироку Рівненського міського суду від 21.11.2023 , із звільненням на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням.

ОСОБА_4 вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 21.11.2023 року за ч.4 ст. 185 КК України, призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років та відповідно до ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 роки.

З огляду на наведене, призначаючи ОСОБА_4 остаточне покарання, суд враховує висновок щодо застосування норм права, сформульований Об`єднаною палатою Касаційного кримінального суду Верховного Суду у постанові від 23.09.2019 по справі № 199/1496/17, за яким кримінально-правові норми, передбачені статтями 70, 75 КК не передбачають окремого порядку призначення покарання за сукупністю злочинів в тих випадках, коли особа, щодо якої було застосоване звільнення від покарання з іспитовим строком, вчинила до ухвалення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, від відбування якого вона також звільняється з іспитовим строком.

Оскільки самостійне виконання таких вироків не засноване на вимогах закону про кримінальну відповідальність, призначаючи остаточне покарання згідно з вимогами ч. 4 ст. 70 КК, суд має право вмотивовано вирішити питання про звільнення особи від відбування остаточного покарання з випробуванням, та визначити іспитовий строк в порядку та в межах, передбачених ст. 75 КК України.

Відтак, згідно ч. 4 ст. 70 КК України ОСОБА_4 слід призначити остаточне покарання, встановлених цим та попереднім вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 21.11.2023, яким його засуджено за ч.4 ст. 185 КК України, на підставі ч.4 ст.70 КК України до покарання у виді 5 року позбавлення волі із застосуванням ст. 75, 76 КК України та звільненням від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Суд вважає можливим застосувати ст. 75 КК України і звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного остаточного покарання з випробуванням з іспитовим строком, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, указане покарання, на переконання суду, повністю досягне мети його призначення та призведе до позитивних змін в особистості обвинуваченого.

Відповідно до частини 4 статті 174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Згідно з ч.2 ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Цивільний позов не заявлений.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_4 визнати винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України та призначити йому покарання у вигляді 1 року позбавлення волі.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного ОСОБА_4 за цим вироком, більш суворим, призначеного йому вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 21.11.2023, призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

На підставі ст.75 КК України, звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 1 (один) рік не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_4 наступні обов`язки на період іспитового строку:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Відповідно ч.2 ст.124 КПК України, стягнути із засудженого ОСОБА_4 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта в сумі 956 грн.

Скасувати арешт, накладений згідно ухвали Рівненського міського суду від 08.11.2023 року № 569/21635/23 (1-кс/569/8468/23) на мобільний телефон марки «XiaomiRedmi» моделі M1901F7F 4/64Gb, синього кольору.

На вирок суду може бути подана апеляція до Рівненського апеляційного суду протягом 30 днів моменту проголошення вироку через Рівненський міський суд.

Згідно ст. 376 ч 6 КПК України копія вироку вручається негайно після його проголошення засудженому та прокурору.

Суддя Рівненського міського суду ОСОБА_1