У Х В А Л А

іменем України

Справа № 210/1804/24

Провадження № 1-кс/210/597/24

29 березня 2024 року Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

адвоката ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

розглянувши в судовому засіданні в м. Кривому Розі клопотання старшого слідчого СВ відділення поліції №2 Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 в рамках кримінального провадження №0000351 від 22 березня 2024 року щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Знам`янка, Кіровоградської області, не одруженого, дітей на утриманні не маючого, не працюючого, мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, останній раз:

- 02.02.2023 року Вознесенським міськрайонним судом Миколаївської області за ч. 3 ст. 185 КК України, до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки. На підставі ст..ст. 75, 76 КК України від відбування покарання звільнений з випробуванням строком на 2 роки,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу надійшло клопотання слідчого щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 . Необхідність застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий обґрунтовує тим, що в провадженні СВ відділення поліції №2 Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали досудового розслідування №0000351 від 22 березня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 22.03.2024 до ВП №2 надійшла заява гр. ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про притягнення до кримінальної відповідальності невідомих йому осіб, які в умовах воєнного стану, 21.03.2024 проникли до приміщення квартири АДРЕСА_2 , звідки таємно викрали належну останньому газову колонку марки ВПГ-18 (Львівська газова водогрійна колонка).

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 на всій території України введено воєнний стан.

Указом Президента України № 49/2024 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 05 лютого 2024 року продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 14 лютого 2024 року строком на 90 діб.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 (далі по тексту ОСОБА_6 ), будучи раніше судимий, зокрема 02 лютого 2023 року Вознесенським міськрайонним судом Миколаївської області за ч. 3 ст. 185 КК України, до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки, на підставі ст.ст. 75, 76 КК України, від відбування покарання звільнений з випробуванням, строком на 2 роки, певних висновків для себе не зробив та знову, в період іспитового строку визначеного судом та покладених на нього обов`язків, вчинив інші корисливі злочини.

Так, ОСОБА_6 , 21 березня 2024 року, у нічний час доби, діючи повторно, в умовах воєнного стану, маючи умисел спрямований на проникнення у житло, з метою таємного викрадення чужого майна та звернення цього майна на свою користь прибув до будинку АДРЕСА_2 .

Розуміючи що даний будинок знаходиться в зруйнованому стані, у результаті влучання в нього ворожого боєприпасу, ОСОБА_6 , почав відшукувати покинуте громадянами житло з метою подальшого викрадення з нього газових колонок та іншого майна.

Так ОСОБА_6 , знаходячись в 6-му під`їзді будинку АДРЕСА_2 , через незачинені вхідні двері проник до приміщенні квартири №80 та почав пошук газової колонки та іншого майна з метою подальшого їх викрадення.

Знаходячись у приміщенні квартири АДРЕСА_5 , у кухні ОСОБА_6 помітив газову колонку приєднану до стіни. Тоді у ОСОБА_6 виник злочинний умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна, а саме вказаної вище газової колонки, та він, реалізуючи свій злочинний корисливий умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді завдання потерпілому майнової шкоди, цього ж дня, а саме 21 березня 2024 року, о 02.00 годині, зняв з кріплення у стіні належну потерпілій ОСОБА_8 (далі по тексту ОСОБА_8 ) газову колонку марки «Beretta Idrabagno 17», та користуючись раніше приготовленими для вчинення злочину слюсарними інструментами від`єднав вказану вище газову колонку, вартість якої становить 9502,84 грн., а також два шарових сантехнічних крани 400 wog dn15, NTM , 125 WSP, від комунікацій.

Після цього ОСОБА_6 з викраденим майном з місця вчинення злочину зник, та в подальшому розпорядившись викраденим майном на свою користь, завдавши таким чином потерпілій ОСОБА_8 майнову шкоду на загальну суму 9502,84 грн.

Окрім цього ОСОБА_6 , 21 березня 2024 року, в ранковий час доби, діючи повторно, в умовах воєнного стану, маючи умисел спрямований на проникнення у житло, з метою таємного викрадення чужого майна та звернення цього майна на свою користь прибув до будинку АДРЕСА_2 .

Розуміючи що даний будинок знаходиться в зруйнованому стані, у результаті влучання в нього ворожого боєприпасу, ОСОБА_6 , почав відшукувати покинуте громадянами житло з метою подальшого викрадення з нього газових колонок та іншого майна.

Так ОСОБА_6 , знаходячись в 5-му під`їзді будинку АДРЕСА_2 , через незачинені вхідні двері проник до приміщення квартири №62 та почав пошук газової колонки та іншого майна з метою подальшого їх викрадення.

Знаходячись у приміщенні квартири АДРЕСА_2 , в коридорі ОСОБА_6 помітив на підлозі залишений потерпілим ОСОБА_9 (далі по тексту ОСОБА_9 ) мобільний телефон марки Nokia. У ОСОБА_6 виник злочинний умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна, а саме вказаного вище мобільного телефону, та він реалізуючи свій злочинний корисливий умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді завдання потерпілому майнової шкоди, цього ж дня, а саме 21 березня 2024 року, о 07.00 годині, від`єднав від зарядного пристрою та таємно викрав вказаний вище мобільний телефон марки Nokia моделі 105 Dual SIM, Imei-1: НОМЕР_1 , вартість якого становить 312,50 грн., з сім карткою мобільного оператора «Київстар» з номером абонента: НОМЕР_2 .

Продовжуючи реалізовувати свої злочинні дії спрямовані на таємне викрадення чужого майна, перебуваючи в приміщенні квартири АДРЕСА_2 , ОСОБА_6 увійшов до кухні де помітив газову колонку приєднану до стіни. Тоді у ОСОБА_6 виник злочинний умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна, а саме вказаної вище газової колонки, та він, реалізуючи свій злочинний корисливий умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді завдання потерпілому майнової шкоди, цього ж дня, а саме 21 березня 2024 року, о 07.05 годині, зняв з кріплення у стіні належну потерпілому ОСОБА_7 (далі по тексту ОСОБА_7 ) газову колонку марки ВПГ-18 (Львівська газова водогрійна колонка), та користуючись раніше приготовленими для вчинення злочину слюсарними та іншими інструментами від`єднав вказану вище газову колонку, вартість якої становить 1700 грн., а також кран шаровий сантехнічний dn 15 1/2 pn 25, від комунікацій.

Після цього ОСОБА_6 з викраденим майном з місця вчинення злочину зник, та в подальшому розпорядившись викраденим майном на свою користь, завдавши таким чином потерпілому ОСОБА_9 майнову шкоду на суму 312,50 грн., потерпілому ОСОБА_7 майнову шкоду на загальну суму 1700 грн.

У вчиненні даного кримінального правопорушення підозрюється: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

28 березня 2024 року, у кримінальному провадженні №0000351 від 22 березня 2024 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у житло, вчинена в умовах воєнного стану.

Підставами для пред`явлення підозри ОСОБА_6 у вчинені даних кримінальних правопорушень є наявність достатніх доказів зібраних в ході досудового розслідування.

Підставою для застосування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний зможе вчинити наступні дії:

п. 1) переховуватись від органу досудового розслідування та суду, враховуючи суворість покарання у разі визнання його винним у вчиненні кримінального правопорушення (від 5 до 8 років позбавлення волі), ОСОБА_6 зможе змінити місце мешкання, залишити межі України з метою ухилення від кримінальної відповідальності та покарання.

У разі застосування більш м`якого запобіжного заходу, враховуючи вагомість доказів винуватості ОСОБА_6 у вчиненні злочину, останній зможе змінити постійне місце проживання, залишити межі України з метою ухилення від кримінальної відповідальності та покарання.

п. 3) незаконно впливати на учасників кримінального провадження, зокрема, на потерпілих та свідків. Достовірно знаючи анкетні дані, а також місце мешкання свідків ОСОБА_6 зможе прямо або опосередковано із використанням інших осіб здійснювати моральний або фізичний вплив на свідків та потерпілих з метою зміни останніми показань та недопущення викриття ОСОБА_6 у вчиненні злочинів.

Потерпілі та свідки не допитані в судовому засіданні. У разі застосування більш м`якого запобіжного заходу, враховуючи вагомість доказів винуватості ОСОБА_6 у вчиненні злочину, останній зможе здійснити моральний або фізичний вплив на свідків та потерпілих до їх допиту в судовому засіданні.

п. 5) вчинити інше кримінальне правопорушення. ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, раніше неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів, має незняту та непогашену у встановленому порядку судимість, характеризується як особа яка схильна до вчинення злочинів, не працевлаштований та з цього не має постійного джерела доходів, немає міцних соціальних зав`язків.

Слідчий зазначає, що таким чином, виходячи з принципу презумпції невинуватості особи, приймаючи до уваги наявність існування обґрунтованих ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зважуючи всі факти «за» і «проти» існування реального суспільного інтересу та публічний інтерес щодо обставин кримінальних правопорушень, тому застосування саме виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 є обґрунтованим, а запобігти встановленим ризикам, шляхом застосуванням більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою - неможливо.

Слідчий та прокурор, кожен окремо, у судовому засіданні підтримали клопотання, з мотивів викладених у ньому. Вважають, що застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є доцільним та забезпечить неупереджене дослідження всіх обставин кримінального правопорушення, надання їм належної правової оцінки, що має суттєве значення як під час досудового розслідування так і під час подальшого судового розгляду.

Підозрюваний ОСОБА_6 заперечував проти задоволення клопотання слідчого, просив обрати відносно нього домашній арешт.

Захисник підозрюваного ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_5 , заперечував щодо задоволення клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просив обрати більш м`який запобіжний захід.

Вивчивши клопотання та докази, якими воно обґрунтовується, заслухавши пояснення сторін кримінального провадження, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Слідчим суддею встановлено, що в провадженні СВ відділення поліції №2 Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали досудового розслідування №0000351 від 22 березня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

28 березня 2024 року, у кримінальному провадженні №0000351 від 22 березня 2024 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у житло, вчинена в умовах воєнного стану.

Повідомлення про підозру вручене ОСОБА_6 особисто під підпис.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

У відповідності до ст. 12 КПК України під час кримінального провадження ніхто не може триматися під вартою, бути затриманим або обмеженим у здійсненні права на вільне пересування в інший спосіб через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення інакше як на підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом.

Розділ ІІ Кримінального процесуального кодексу України визначає, що з метою досягнення дієвості кримінального провадження застосовуються заходи забезпечення цього провадження. До заходів забезпечення згідно з пунктом 9 частини 2 статті 131 цього кодексу віднесені також запобіжні заходи. Порядок застосування до особи запобіжних заходів визначений главою 18 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Стороною обвинувачення у клопотанні та доданих документах доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

На даній стадії слідчий суддя не вирішує питання, які вирішуються судом під час судового розгляду.

Таку ж позицію виклав Європейський суд з прав людини у рішенні „Мюррей проти Сполученого Королівства", у якому зазначив, що факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу. Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин, однак те, що можна вважати „обґрунтованим", залежить від усіх обставин справи, про що зазначено у рішенні «Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства».

Фактичні обставини інкримінованого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, свідчать про наявність конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості та кореспондуються з визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту, та у справі „Ілійков проти Болгарії" Європейський суд з прав людини зазначив, що „суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів".

Вирішуючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , дані про особу підозрюваного, який ніде не працює, засобів існування не має, офіційно не працевлаштований, постійного місця роботи не має, а з цього не має постійного джерела доходів, раніше судимий, тому ОСОБА_6 доцільно обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Також слідчий суддя враховує вік підозрюваної особи, стан його здоров`я, сімейний стан, міцність соціальних зв`язків.

Виходячи з тяжкості інкримінованого ОСОБА_6 злочину, а саме таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у житло, вчинена в умовах воєнного стану, за яким законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, що свідчить про підвищену суспільну небезпечність підозрюваного, слідчий суддя приходить до висновку про наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, про які зазначено у клопотанні та наведено прокурором у судовому засіданні.

Європейський суд з прав людини у рішенні „Подвезько проти України" крім іншого зазначає, що пункт 1 статті 5 Конвенції вимагає, що для того, щоб позбавлення свободи не вважалося свавільним, недостатньо самого факту застосування цього заходу згідно з національним законодавством - він також повинен бути необхідним за конкретних обставин. На думку Суду, тримання під вартою відповідно до підпункту «c» пункту 1 статті 5 Конвенції має відповідати вимозі пропорційності, яка обумовлює існування обґрунтованого рішення, в якому здійснюється оцінка відповідних аргументів «за» і «проти» звільнення.

Виходячи з інкримінованого ОСОБА_6 злочину, з урахуванням даних про його особу, при вирішенні даного клопотання, слідчий суддя враховує його суспільну небезпеку, шкідливість неправомірної поведінки для суспільства, усвідомлення її підозрюваною особою.

В ході розгляду клопотання підозрюваним та його захисником не надано слідчому судді доказів в обґрунтування доводів про відсутність у підозрюваного ОСОБА_6 наміру вчинити дії, направлені на переховування від органу досудового розслідування та перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Суд приймає до уваги, що ОСОБА_6 інкримінується вчинення злочину, який кваліфікується за ч. 4 ст. 185 КК України, дані стосовно особи, та те, що він раніше притягувався до кримінальної відповідальності, та враховує його соціальні зв`язки за місцем проживання, місцем роботи, тяжкість інкримінованого йому злочину.

Відповідно до п. 35 рішення Європейського суду по правам людини від 26.06.1991 р., у справі «Летельє проти Франції», національні судові органи повинні у першу чергу слідкувати за тим, щоб в кожному конкретному випадку строк попереднього ув`язнення обвинуваченого не перевищував розумних меж. З цією метою вони повинні приймати до уваги всі обставини, які мають значення для з`ясування, чи мається суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості виправдовував відступлення від принципу поваги до особистої свободи.

У справі «Летельє проти Франції» вказано, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Тобто із зазначеного рішення Європейського суду з прав людини вбачається, що у справах, де особа обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, виходячи з самої тяжкості обвинувачення, попереднє ув`язнення може бути застосоване.

В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Суд звертає увагу на мотив та спосіб вчинення кримінального правопорушення, який має високий ступінь суспільної небезпеки, зумовленої тяжкими наслідками не лише для конкретних осіб, а і для суспільства в цілому, наявність реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистості, а також враховує практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права підозрюваного (обвинуваченого), але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження у вигляді тримання під вартою не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного, слідчим суддею не встановлено.

Зазначені обставини дають підстави для висновку, що інший запобіжний захід, крім тримання під вартою, не зможе ефективно попередити спроби підозрюваного ухилитися від органів розслідування й суду, оскільки протягом розгляду клопотання доведено наявність обґрунтованої підозри та наявність обставин, передбачених п. 2, 3 ч. 1 ст. 194 КПК України, а також для запобігання ризикам, які зазначені у клопотанні та наведено у судовому засіданні, слідчий суддя вважає недостатнім застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Обґрунтованість підозри, яка пред`явлена ОСОБА_6 станом на момент розгляду клопотання не спростована.

На даному етапі провадження слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, винуватість чи невинуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою (за стандартом "обґрунтованої підозри") для застосування щодо неї запобіжного заходу.

За викладених обставин, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 підлягає задоволенню.

Крім того, враховуючи те, що в діях підозрюваного ОСОБА_6 вбачаються ознаки складу злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, який є тяжким злочином, який карається позбавленням волі, прокурором в судовому засіданні доведено вагомі докази обставин, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, достатні підстави вважати, що у діях та поведінці підозрюваного існує ризик вчинити інше кримінальне правопорушення, переховуватися від слідства, а в подальшому і від суду, та з метою запобіганням цим спробам, а також для забезпечення виконання процесуальних рішень, відносно останнього, слідчий суддя вважає, що підозрюваному ОСОБА_6 доцільно обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Крім того, при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, розмір застав визначається у межах - щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З урахування особи підозрюваного, обставин інкримінованого підозрюваному злочину, суд вважає за необхідне, відповідно до ч. 5 ст. 182 КПК України визначити заставу у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Окрім цього, слідчий суддя вважає за необхідність відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України та ст. 194 КПК України у разі внесення застави покласти на підозрюваного такі обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора, суду із визначеною періодичністю;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він перебуває без дозволу слідчого, прокурора, суду;

- повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну місця перебування.

Відповідно до ч. 4 ст. 202 КПК України підозрюваний звільняється з під варти після внесення застави, визначеної в ухвалі, якщо в уповноваженої службової особи місця увезення, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання останнього під вартою.

Крім того, виходячи з вимог ст. 115 КПК України, строк дії запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_6 слід обчислювати з 28.03.2024 року по 26.05.2024 року включно, у відповідності до ч. 1 ст. 219 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому КПК України.

На підставі вищевикладеного та керуючись вимогами ст.ст.131, 132, 176-178, 183, 184- 194 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

Клопотання старшого слідчого СВ відділення поліції №2 Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 в рамках кримінального провадження №0000351 від 22 березня 2024 року щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України - задовольнити.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, до 27 травня 2024 року включно.

Розмір застави визначити у межах 80 (вісімдесяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 242 240,00 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок гривень, 00 копійок) у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок ТУ ДСА в Дніпропетровській області.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь - який момент внести заставу в розмірі визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали.

У разі внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_6 , наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора, суду із визначеною періодичністю;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він перебуває без дозволу слідчого, прокурора, суду;

- повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну місця перебування.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_6 , що в разі внесення застави у визначеному в ухвалі розмірі, оригінал документу із відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок ТУ ДСА в Дніпропетровській області коштів має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. Після отримання та перевірки документів, що підтверджують внесення застави, уповноважена особа місця ув`язнення має негайно здійснити розпорядження про звільнення з під варти та повідомити письмово слідчого, прокурора та слідчого суддю.

У разі внесення застави та з моменту звільнення з під варти, у зв`язку із внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосований запобіжний захід у вигляді застави.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Строк дії ухвали 60 днів.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено 02 квітня 2024 року.

Слідчий суддя: ОСОБА_1