Справа № 496/5331/22
Провадження № 1-кп/496/21/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2024 року м. Біляївка

Біляївський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

за участю: секретаря - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченої - ОСОБА_4

розглянувши у судовому засіданні у залі суду обвинувальний акт та додані до нього документи у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000201 від 20.08.2022 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Фонтанка, Одеської області, громадянка України, офіційно не одружена, з середньою спеціальною освітою, офіційно не працевлаштована, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судима,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 20.08.2022 року, близько 09 год. 40 хв., перебуваючи у приміщенні аптеки ФОП « ОСОБА_5 » за адресою: АДРЕСА_3 , побачила на прилавку, належний фармацевту вказаної аптеки ОСОБА_6 , мобільний телефон «OPPO А52» ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , вартість якого складає 4400 гривень, визначивши вказаний предмет об`єктом злочинного посягання. Реалізуючи раптово виниклий злочинний умисел, керуючись корисливим мотивом, скориставшись сприятливою обстановкою для вчинення злочину концентрацією уваги потерпілої на підборі замовлених медичних засобів та відсутністю сторонніх осіб у приміщенні, ОСОБА_7 , діючи умисно, з метою особистого збагачення, достовірно знаючи про впровадження на території держави воєнного стану, таємно викрала з прилавку мобільний термінал «ОРРО А52» ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , сховавши його до кишені нагрудної сумки. Надалі, ОСОБА_7 , розрахувавшись за замовлені медичні засоби, залишила місце події, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду на суму 4400 гривень.

Таким чином, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, а саме у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому в умовах воєнного стану.

Допитана в ході судового розгляду матеріалів кримінального провадження обвинувачена ОСОБА_4 визнала свою вину у вчиненні інкримінованого їй злочину, підтвердивши факт його скоєння за обставин, викладених вище. Щиро розкаялася у вчиненому, відшкодувала шкоду та просила її суворо не карати, зазначивши, що усвідомила неправильність своїх дій.

Потерпіла ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилася, надіслала заяву про розгляд справи у її відсутність, щодо міри покарання просила визначити на розсуд суду, пертензій матеріального та морального характеру не має, завдана шкода відшкодована в повному обсязі, цивільний позов не заявлятиму.

Оскільки обставини справи ніким із учасників судового розгляду не оспорюються, обвинувачена та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції немає та їм роз`яснено про позбавлення права оспорювати ці фактичні обставини справи у апеляційному порядку, суд вину обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України вважає повністю доведеною, а тому відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України визнає за недоцільне дослідження доказів стосовно цих обставин справи.

При призначенні покарання обвинуваченій суд, згідно з вимогами ст. ст. 65, 67 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, особу винної, поведінку до вчинення кримінального правопорушення і після цього, наявність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання, а також вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженої, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами. Таке покарання має бути необхідним й достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченій, суд визнає щире каяття.

Обставин, які обтяжують їй покарання, суд не встановлені.

Так, суд враховує характер та ступінь тяжкості злочину, який відноситься до тяжких злочинів.

Крім того, суд бере до уваги особу обвинуваченої, яка раніше не судима, має постійне місце реєстрації та проживання, під наглядом у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, згідно характеристики виданої Нерубайською сільською радою від 15.09.2022 року за №2733, заяв та скарг на обвинувачену не надходило, має на утриманні неповнолітню дитину.

Слід зазначити, що злочин вчинений обвинуваченою є тяжким, однак, мета покарання - це те, чого прагне держава, застосовуючи його, щодо особи, яка вчинила злочин. Покарання повинно володіти силою впливу та стримування, що полягає не у жорстокості, а у невідворотності та можливої швидкості.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Стівен Вілкокс та Скотт Херфорд проти Сполученого Королівства, заяви № 43759/10 та №43771/12», зазначає, що хоча, в принципі, питання належної практики з призначення покарань в значній мірі виходить за рамки Конвенції, Суд допускає, що грубо непропорційний вирок (діяння та покарання) може кваліфікуватися як жорстоке поводження, що суперечить ст.3 Конвенції, в момент його винесення.

Враховуючи вищевикладене, зважаючи на наявність пом`якшуючої та відсутність обтяжуючих покарання обвинуваченої обставин, характеристику її особи, щире розкаяння у вчиненому, з врахуванням ставлення обвинуваченої до вчинення діяння та його наслідків, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 слід призначити покарання в межах санкції ч.4 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 75 та ст.76 КК України і таке покарання буде достатнім, справедливим та необхідним для її виправлення, а також для запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як нею, так і іншими особами.

Цивільні позови потерпілою не заявлений.

Витрати, пов`язані із залученням експертів відсутні.

Долю речових доказів необхідно вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили не обирається.

Керуючись ст.ст. 370, 373, 374, 615 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити їй покарання у виді 5 (пять) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від відбування призначеного покарання, визначивши іспитовий строк тривалістю в 2 (два) роки.

Відповідно до п.1, 2 ч.1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 :

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з випробувальним строком, обчислювати з моменту проголошення вироку суду.

Відповідно до ч.1 ст. 165 КВК України, іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду.

Скасувати арешт, накладений ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 22.08.2022 року (справа № 496/3684/22, провадження №1-кс/496/1530/22) на речовий доказ, а саме: телефон марки «ОРРО» СРН2069 з ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 .

Речовий доказ: мобільний телефон марки «ОРРО» СРН2069 з ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 - залишити власниці ОСОБА_6 ..

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Одеського апеляційного суду через Біляївський районний суд Одеської області шляхом подачі апеляції протягом 30 днів з дня його проголошення.

З підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст. 349 КПК України вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений в апеляційному порядку.

Відповідно до ч.15 ст. 615 КПК України суд обмежився проголошенням резолютивної частини вироку з врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

Суддя ОСОБА_8