Житомирський апеляційний суд
Справа №295/4084/24 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Номер провадження №11-сс/4805/274/24
Категорія ст.422 КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря: ОСОБА_5

підозрюваного: ОСОБА_6

захисника: ОСОБА_7

прокурора: ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу прокурора Житомирської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 22 квітня 2024 року, якою частково задоволено клопотання слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Житомирі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому ОСОБА_10 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 до 20 червня 2024 року з визначенням розміру застави,

ВСТАНОВИЛА:

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, у кримінальному провадженні № 0000050.

Ухвалою слідчого судді Богунського районного суду м.Житомира від 22 квітня 2024 року частково задоволено клопотання слідчого про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 до 20 червня 2024 року, визначено розмір застави 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме 242 240 грн. та покладено на нього обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України.

Слідчий суддя дійшов висновку, що підозра є обґрунтованою, існують ризики, передбачені п.п. 1, 3, ч. 1 ст. 177 КПК України, будь-який інший запобіжний захід, не може запобігти цим ризикам.

Також, слідчий суддя встановив, що у матеріалах клопотання відсутні докази застосування насильства до потерпілого ОСОБА_11 або погрози його застосування з боку безпосередньо підозрюваного ОСОБА_6 , а тому визначив заставу в сумі 242 240 грн.

В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_9 просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 ( шістдесят) діб без визначення розміру застави.

Вважає, що визначення розміру застави при застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_6 є недопустимим, оскільки останній підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я потерпілого.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги, заперечення підозрюваного та захисника ОСОБА_7 , перевіривши матеріали провадження відповідно до вимог ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим заходом і він може бути застосованим тоді, коли жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбачених у ст. 177 КПК України.

Згідно з вимогами ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

26.01.2024 р. близько 00 год. 08 хв. в порядку ст. 208 КПК України затримано ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.

Цього ж дня ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, та вручено пам`ятку про процесуальні права та обов`язки підозрюваного.

Ухвалою слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000050 продовжено до п`яти місяців, тобто до 26.06.2024 р.

Ухвалою слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 21.03.2024 року продовжено строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 до 25.04.2024 включно. Строк дії ухвали - до 25 квітня 2024 року включно.

Ухвалою слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 22.04.2024 року продовжено строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 до 20 червня 2024 включно, визначено розмір застави 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме 242 240 грн. та покладено на нього обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України.

Колегія суддів вважає, що висновки слідчого судді про можливість застосування застави при продовженні строку тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 є необґрунтованими виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що СУ ГУНП в Житомирській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000050 від 25.01.2024 за підозрою ОСОБА_6 у тому, що у невстановлений точно досудовим розслідуванням день, час та місце, але не пізніше 25.01.2024 у нього, а також ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 виник злочинний умисел направлений на вчинення нападу з метою заволодіння майном ОСОБА_11 , за попередньою змовою групою осіб, із застосуванням насильства небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, поєднаного із проникненням у житло, у період воєнного стану.

25 січня 2024 року близько 23 год. 30 хв. ОСОБА_6 разом із зазначеними особами заздалегідь розподіливши між собою ролі, а також підготувавши знаряддя та засоби, використовуючи транспортний засіб марки «Форд Ренджер», прибули до ділянки місцевості неподалік домоволодіння, яке розташоване по АДРЕСА_1 . Проводячи заходи по спостереженню за ним, зайшовши до території даного домоволодіння, а ОСОБА_15 з метою конспірації та недопущення викриття їх злочинної діяльності залишився очікувати в даному автомобілі. ОСОБА_14 діючи спільно з ОСОБА_6 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , використовуючи сокиру, шляхом віджиму відчинивши вхідні двері будинку проникли всередину. Перебуваючи у будинку та утримуючи в руках сокиру й інші знаряддя і засоби вчинення кримінального правопорушення, демонструючи їх потерпілому, вчинили погрозу у застосуванні насильства, яке є небезпечним для життя чи здоров`я ОСОБА_11 , і таким чином вчинили розбійний напад на останнього, після чого були затримані працівниками правоохоронного органу на місці вчинення злочину.

Обґрунтованість підозри повідомленої ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, яке відноситься до категорії особливо тяжких злочинів відповідає фактичним обставинам справи, оскільки підтверджуються матеріалами кримінального провадження, зокрема: протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 26.01.2024 від ОСОБА_11 , який повідомив, що четверо невідомих чоловіків шляхом пошкодження дверей проникли до його домоволодіння; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_11 від 26.01.2024; протоколами затримання від 26.01.2024, зі змісту яких вбачається що ОСОБА_6 та інших підозрюваних було затримано, в порядку ст. 208 КПК України на місці вчинення злочину; При проведенні цих слідчих дій було вилучено у підозрюваних та у транспортному засобі: балаклави, тактичні рукавиці, ножі, сокиру, газовий балончик, радіостанції, предмети схожі на гранату та вогнепальну зброю, пристрій нічного бачення, бронежилети, патрони.

Колегія суддів приходить до висновку, що наявні в матеріалах кримінального провадження докази і обставини, на які посилається слідчий у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що вказані у клопотанні слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Житомирі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому ОСОБА_10 ризики, передбачені п.п.1, 2, 3, 4, 5 ст.177 КПК України продовжують існувати на даний час.

На переконання колегії суддів, ОСОБА_6 усвідомлюючи тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення та покарання, яке йому загрожує у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні (до 15 років позбавлення волі), у випадку застосування запобіжного заходу не пов`язаного із триманням під вартою, матиме реальну можливість переховуватись від органу досудового розслідування, суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Крім того, продовжує існувати ризик, передбачений п.2 ч.1 ст.177 КПК України, а саме знищення, спотворення будь-якої із речей і документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. На сьогодні у кримінальному провадженні всі докази, у тому числі речові, ще не встановленні (відшукані) і відповідно не дослідженні. На даний час не встановленні усі особи, причетні до вчинення розбою, які ймовірно перебувають на волі та можуть володіти інформацією та доказами вчинення злочину. Тому, у разі застосування запобіжного заходу не пов`язаного із триманням під вартою, підозрюваний ОСОБА_6 , будучи обізнаним про обставини кримінального правопорушення, яке йому інкримінується, матиме реальну можливість вчиняти дії, спрямовані на знищення, приховання або спотворення речей чи документів, що мають важливе значення для досудового розслідування та відомості, які у них містяться, можуть бути доказами під час судового розгляду.

Продовжує існувати ризик, передбачений п.3 ч.1 ст. ст.177 КПК України незаконного впливу на свідків, потерпілого, інших невстановлених осіб, причетних до даного кримінального правопорушення. Враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, особу підозрюваного ОСОБА_6 , останній може вживати заходи і метою зміни показань, як потерпілого чи свідків у кримінальному провадженні, так і інших осіб, причетних до вчинення розбою, які на даний час не встановленні та перебувають на волі, щодо зміни показань інших осіб або підозрюваних для того, щоб уникнути кримінальної відповідальності за особливо тяжкий злочин.

Також, продовжує існувати ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином. Враховуючи, що ОСОБА_6 обізнаний про обставини вчинення злочинною групою кримінальних правопорушень, у випадку обрання більш м`якого запобіжного заходу, він намагатиметься перешкоджати зібрати докази у правильній процесуальній формі, тим самим затягувати строки досудового розслідування з метою унеможливлення притягнення останнього та інших підозрюваних до кримінальної відповідальності.

Крім того, продовжує існувати ризик, передбачений п.5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме вчинення іншого кримінального правопорушення підозрюваним ОСОБА_6 , оскільки він матиме реальну можливість вчиняти будь-які дії спрямовані на залякування потерпілого та свідків, або на перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, у тому числі шляхом вчинення інших кримінальних правопорушень.

Закінченню досудового розслідування до закінчення дії попереднього судового рішення про застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою перешкоджає необхідність органу досудового розслідування провести ряд слідчих (розшукових) та процесуальних дій, без вчинення яких завершення досудового розслідування є неможливим, в тому числі отримати висновки експертиз, отримати тимчасовий доступ до документів, тощо.

З урахуванням наведених обставин у їх сукупності, враховуючи також дані про особу підозрюваного, який до затримання не працював, не мав постійного джерела доходів, не має утриманців, беручи до уваги його вік та стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків, конкретні обставини інкримінованого підозрюваному злочину, тяжкість можливого покарання, воєнний стан, колегія суддів вважає, що більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не здатні запобігти ризикам, які зазначені у клопотанні слідчого та доведені прокурором.

Колегія суддів враховує і те, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину проти власності, поєднаним з проникненням у житло, із погрозою застосування насильства, за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану, що у сукупності із тяжкістю можливого покарання, яке йому загрожує, в разі визнання його винним, вказує на обґрунтованість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та на недостатність застосування менш суворого запобіжного заходу.

Враховуючи суспільну небезпечність кримінального правопорушення у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , відомості щодо особи підозрюваного, який не працевлаштований, не має джерел доходу, є мешканцем іншої області, міцних соціальних зв`язків не має, апеляційний суд вважає, що більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, у тому числі, його належну явку на виклики до слідчого, прокурора та суду.

Разом з цим, як зазначено органом досудового розслідування коло співучасників наразі достовірно не встановлено, а тому існує висока вірогідність того, що при застосуванні альтернативної міри запобіжного заходу підозрюваному, останній може незаконно впливати на інших співучасників, повідомляти про необхідність знищення та приховання інших доказів, про існування яких стороні обвинувачення не відомо.

Апеляційний суд зважає і на те, що при розгляді питання щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слід враховувати і серйозність звинувачення та ризик втечі обвинуваченого. Крім цього, «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

Також, колегія суддів зважає і на те, що на даний час в Україні введено воєнний стан, що також є відповідним ризиком, який з врахуванням даних про особу обвинуваченого, додатково свідчить про правильність висновків суду, оскільки в зазначених умовах здійснення контролю за обвинуваченим правоохоронними органами, в разі застосування до нього інших більш м`яких запобіжних заходів, в тому числі домашнього арешту є ускладненим.

Разом з тим, колегією суддів встановлено, що прийнявши обґрунтоване рішення про продовження підозрюваному ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчим суддею безпідставно застосовано заставу, а висновки суду про те, що відсутні докази застосування ОСОБА_6 насильства до потерпілого, суперечить попереднім висновкам суду про обґрунтованість підозри за ч.4 ст. 187 КК України.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 183 КК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Поряд з цим, згідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Так, з матеріалів судового провадження вбачається, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, а саме в нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчиненого за попередньою групою осіб, поєднаного із проникненням до житла, в умовах воєнного стану.

При цьому, слідчий суддя прийшов до помилкового висновку, що в матеріалах справи відсутні докази застосування насильства до потерпілого ОСОБА_11 або погрози його застосування з боку безпосередньо підозрюваного ОСОБА_6 .

ОСОБА_6 , повідомлено про підозру у вчиненні розбою, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, а тому обов`язковим додатковим об`єктом цього злочину є життя та здоров`я потерпілого, оскільки заволодіння майном поєднується з насильством небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, або погрозою застосування такого насильства. При цьому, злочин визнається вчиненим за попередньою змовою групою осіб, якщо його спільно вчинили декілька осіб (дві і більше), які заздалегідь, тобто до початку злочину, домовилися про спільне його вчинення.

Як вбачається з підозри повідомленої ОСОБА_6 , він діяв спільно з іншими підозрюваними з якими заздалегідь, до початку вчинення злочину усвідомлюючи можливе вчинення опору господарем будинку, використовуючи сокиру, проникли в середину помешкання, а перебуваючи у приміщенні веранди будинку та утримуючи в руках сокиру й інші знаряддя і засоби вчинення кримінального правопорушення, демонструючи їх потерпілому, вчинили погрозу у застосуванні насильства, яке є небезпечним для життя чи здоров`я ОСОБА_11 .

За таких обставин, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги прокурора про те, що конкретні обставини інкримінованого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, ступінь суспільної небезпеки вказаного умисного, насильницького кримінального правопорушення на даній стадії провадження унеможливлюють застосуванню застави.

На переконання колегії суддів, на даному етапі розслідування лише такий запобіжний захід як тримання під вартою зможе дієво запобігти ризикам, доведеним прокурором, що виключає можливість застосування підозрюваному ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу.

Враховуючи обставини інкримінованого підозрюваному кримінального правопорушення, його тяжкість та кваліфікацію, зміст підозри та положення п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, колегія суддів не вбачає підстав для визначення підозрюваному ОСОБА_6 розміру застави у даному провадженні.

При постановленні нової ухвали, колегія суддів враховує вимоги ч. 4 ст. 196 КПК України, відповідно до яких слідчий суддя, суд зобов`язаний визначити в ухвалі про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або домашнього арешту дату закінчення її дії у межах строку, передбаченого цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Предметом апеляційного оскарження є ухвала слідчого судді, яка переглядається, виходячи з тих обставин кримінального провадження, які існували на день її постановлення.

Станом на день розгляду клопотання 22 квітня 2024 року, слідчий суддя міг визначити строк дії ухвали на 60 днів, тобто до 20 червня 2024 року.

За таких обставин, при постановленні нової ухвали, колегія суддів може продовжити підозрюваному ОСОБА_6 строк тримання під вартою лише до 20 червня 2024 року, та позбавлена можливості вирішити питання про продовження підозрюваному строку тримання фактично на новий строк - 60 днів, про який порушено питання в апеляційній скарзі прокурора, у зв`язку з чим апеляційна скарга прокурора у цій частині підлягає частковому задоволенню.

В судовому засіданні апеляційного суду підозрюваний ОСОБА_6 доводи апеляційної скарги прокурора не визнав та вказав, що він вважає розгляд апеляційної скарги незаконним, оскільки не забезпечено участь його захисника з яким він уклав угоду - адвоката ОСОБА_16 , повідомив, що він не бажає узгоджувати позицію з призначеним з центру БПД на одну процесуальну дію захисником ОСОБА_7 .

Про те, апеляційний суд вважає, що вказані доводи не свідчать про неможливість розгляду апеляційної скарги прокурора у визначений день та прийняття рішення по суті скарги з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.53 КПК України суд залучає захисника для проведення окремої процесуальної дії в порядку, передбаченому ст.49 цього Кодексу, виключно у невідкладних випадках, коли є потреба у проведенні невідкладної процесуальної дії за участю захисника, а завчасно повідомлений захисник не може прибути для участі у проведенні процесуальної дії чи забезпечити участь іншого захисника або якщо підозрюваний, обвинувачений виявив бажання, але ще не встиг залучити захисника або прибуття обраного захисника неможливе.

Відповідно до ч.2 ст. 422 КПК України апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді розглядається не пізніш як через три дні після її надходження до суду апеляційної інстанції.

За правилами визначеними ст. 186 КПК клопотання про застосування або зміну запобіжного заходу розглядається слідчим суддею, судом невідкладно, але не пізніше сімдесяти двох годин з моменту фактичного затримання підозрюваного, обвинуваченого або з моменту надходження до суду клопотання, якщо підозрюваний, обвинувачений перебуває на свободі, чи з моменту подання підозрюваним, обвинуваченим, його захисником до суду відповідного клопотання.

Згідно з положенням ст. 193 КПК України розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу здійснюється за участю прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, його захисника.

Відповідно до ч.3 ст.54 КПК України відмова від захисника не приймається у випадку, якщо його участь є обов`язковою. У такому випадку, якщо підозрюваний, обвинувачений відмовляється від захисника і не залучає іншого захисника, захисник повинен бути залучений у порядку, передбаченому статтею 49 цього Кодексу, для здійснення захисту за призначенням.

Системний аналіз цих положень кримінального процесуального закону дає підстави для переконливого висновку, що розгляд апеляційної скарги прокурора, в якій він вважає незаконним прийняте слідчим суддею рішення про застосування підозрюваному ОСОБА_6 застави та необхідності застосування найбільш суворого запобіжного заходу, неодноразову неявку захисника ОСОБА_16 , враховуючи обмежені терміни розгляду такої апеляційної скарги, вимагає від суду призначення захисника з центру БПД для цієї невідкладної процесуальної дії, оскільки в іншому випадку це може перешкодити кримінальному провадженню, унеможливити виконанню підозрюваним процесуальних обов`язків, запобіганню встановленим ризикам.

При цьому, відмова від захисника у даній справі не допускається, оскільки ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину.

Апеляційний суд враховує, що підозрюваному ОСОБА_6 надавалось достатньо часу щоб він організував свій захист, зокрема розгляд справи відкладався 26.04.2024 р., 13.05.2024 р., 20.05.2024 р.

Проте, таким правом підозрюваний ОСОБА_6 не скористався, а обраний ним захисник, в судові засідання 26.04.2024 р., 13.05.2024 р., 20.05.2024 р., 23.05.2024 р. не з`явився, вказуючи на неможливість явки через хворобу та зайнятість у інших справах.

Внаслідок неявок захисника, з часу ухвалення слідчим суддею оскаржуваного рішення пройшло більше місяця, а суд апеляційної інстанції може перевірити доводи апеляційної скарги з прийняттям рішення щодо її задоволення, в разі підстав для цього, лише в межах строку дії запобіжного заходу, строк дії якого визначено до 20.06.2024 року.

На думку апеляційного суду, дії захисника ОСОБА_16 свідчать про зловживання ним своїм процесуальним правом з метою унеможливлення перевірки доводів апеляційної скарги прокурора, в межах строків досудового розслідування, оскільки він ігноруючи імперативні вимоги закону щодо строків розгляду апеляційних скарг на ухвалу слідчого судді про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, надавав перевагу іншим судовим засіданням.

В своїх клопотаннях про відкладення розгляду справи захисник ОСОБА_16 , вимагав від апеляційного суду підлаштовуватись під нього, хоча не вказував вільних дат для призначення судового засідання, сам на зв`язок не виходив, телефонограми від суду не приймав, а підозрюваний не був обізнаний, коли захисник зможе прибути до апеляційного суду, а тому апеляційний суд, після неодноразових відкладень, був змушений призначити ОСОБА_6 захисника з центру БПД і при цьому знову ж, в черговий раз надав повторну можливість захиснику ОСОБА_16 з`явитись до апеляційного суду на розгляд скарги прокурора 23.05.2024 р., чим він також не скористався.

За таких обставин доводи підозрюваного та захисника ОСОБА_16 про порушення права на захист колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки підозрюваний за вказаний тривалий період перебування справи в апеляційному суді мав достатньою часу для реалізації свого права на вільний вибір захисника, а захисник мав можливість з`явитися до суду для розгляду невідкладної процесуальної дії, а тому відповідні доводи розцінює як обраний спосіб захисту.

Виходячи з положень п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення застави, оскільки підозрюваний у зв`язку з внесенням застави був звільнений з під варти, хоча і рішення слідчого судді не набрало законної сили.

За таких обставин у їх сукупності, виходячи з положень п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, а ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про часткове задоволення клопотання слідчого, та застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 20 червня 2024 включно.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 176-178, 183, 193, 194, 376, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора Житомирської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_9 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 22 квітня 2024 року, якою частково задоволено клопотання слідчого про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 до 20 червня 2024 року з визначенням розміру застави - 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме 242 240 грн. - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою частково задовольнити клопотання слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Житомирі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому ОСОБА_10 та застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 20 червня 2024 року.

Ухвала набирає законної сили після її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: