Справа № 201/1312/24
Провадження №1-кс/201/460/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2024 року Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

у складі слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

представника заявника ОСОБА_3 (у режимі відеоконференції),

слідчого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська у м. Дніпрі клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , про скасування арешту майна у кримінальному провадженні за № 0000453 від 29.08.2022,

УСТАНОВИВ:

До суду надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , про скасування арешту майна у кримінальному провадженні за № 0000453 від 29.08.2022, у якому представник заявника просить суд: скасувати арешт, в кримінальному провадженні № 0000453 від 29.08.2022, на тимчасово вилучене майно, вилучене під час обшуку 23.02.2023 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на 1000 купюр номіналом 50 Євро, які належать ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючій за адресою: АДРЕСА_1 , та повернути вищевказане майно останній.

В обґрунтування скарги посилається на те, що ухвалою від 02.03.2023 слідчим суддею Шевченківського районного суду м. Києва задоволено клопотання прокурора другого відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органами безпеки Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 , за матеріалами кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000453 від 29.08.2022, за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 1112 КК України, про накладення арешту на тимчасово вилучене майно. Вказаною ухвалою накладено арешт на майно, що виявлено та вилучене в ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_8 , за адресою: АДРЕСА_1 , а саме -1000 купюр номіналом 50 Євро. Також в ухвалі вказано, що вище вказане майно, а саме грошові кошти, належать ОСОБА_8 . Метою накладання арешту було збереження речових доказів у кримінальному провадженні, які раніше згідно постанови слідчого були ними визнані, а також запобігання подальшого їх відчуження, та знищення, оскільки вони є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, а також містить сліди вчинення противоправної діяльності та відомості, що можуть бути використанні як доказ факту та обставин, що встановлюються від час кримінального провадження. Будь-яких інших ризиків визначених ст. 170 КПК України, слідчий в своєму клопотанні не зазначав. Кошти вилученні під час обшуку і зазначені як кошти належні ОСОБА_8 , а саме 1000 купюр номіналом 50 Євро, останньому не належать. Під час обшуку і вилучення коштів ОСОБА_8 не одноразово заявляв, що вказані кошти належать його матері, ОСОБА_5 , яка є власником вказаних коштів і яка винайма вказану квартиру, за адресою: АДРЕСА_1 . Вказану обставину підтвердила і ОСОБА_5 , яка була присутня під час обшуку, надала докази, що власником грошових коштів є вона, але слідчий проводивши обшук проігнорував вказану обставину і всупереч ухвалі на проведення обшуку від 13.02.2023 вилучив вказані грошові кошти. Вказана обставина зазначена в протоколі обшуку. В січні 2022, а саме 5, 6 та 12 січня, ОСОБА_5 зняла зі свого рахунку в «Ощадбанку» належні її грошові кошти в загальній сумі 2 539 497 (два мільйони п`ятсот тридцять дев`ять тисяч чотириста дев`ятсот сім) грн. За частину вказаних грошових коштів ОСОБА_5 придбала 50 000 (п`ятдесят тисяч ) євро, які згодом зберігала в квартирі за місцем проживання: АДРЕСА_1 , яку остання винаймала після 24.02.2022. Також представник заявника зазначає, що відповідно до ухвали суду про дозвіл на проведення обшуку від 13.02.2023, за місцем проживання ОСОБА_8 , за адресою: АДРЕСА_1 , слідчим суддею відмовлено в частині задоволення клопотання прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 , на проведення обшуку, а саме в вимозі прокурора вилучити: готівкові кошти в національній та іноземній валюті, планшети та мобільні пк, мобільні термінали, флеш-накопичувачі, інші цифрові накопичувачі інформації. Дозвіл, відповідно до ухвали на проведення обшуку від 13.02.2023, за адресою: АДРЕСА_1 , дано лише на вилучення: документів, блокнотів, записників, щоденників, зошитів, чернеток, з записами, які мають відомості щодо фінансово-господарської діяльності суб`єктів підприємницької діяльності СТОВ «Агрофірма» «Марківське», ФГ «Хлібний Дар -1», СОК «Восток», СТОВ «Агрофірма Просяне», С(Ф)Г «Пролісок». Будь якого дозволу на вилучення особистих речей ОСОБА_8 та ОСОБА_5 судом не надавалось. Слід зазначити, що по вилученим накопичувачам інформації, якими, в тому числі, є телефони, до теперішнього часу будь-яких експертиз не призначалося і не проводилося задля перевірки наявних в них даних завданням кримінального провадження, а лише вказівка органом досудового розслідування на те, що вилучене майно є речовим доказом без будь-якого обґрунтування яким саме критеріям в розумінні ст.98 КПК України воно відповідає, не дає підстав для його не повернення власнику, зважаючи на вимоги ст.100 КПК України, відповідно до яких не всі і не завжди речові докази мають зберігатись у слідчому органі. А отже, арешт грошових коштів, а саме 1000 купюр номіналом 50 Євро, які фактично належать ОСОБА_5 суттєво порушує її права, як власника, заважаючи останній користуватися ними на свій розсуд. Будь- якого стосунку до інших речей, вилучених під час обшуку, ОСОБА_5 не має. Вищевказані дії сторони обвинувачення: а саме перевищення своїх повноважень в частині вилучення грошових коштів належних ОСОБА_5 за відсутності дозволу суду; відсутність будь- яких фактичних доказів зв`язку останньої з підозрюваним ОСОБА_7 і будь-якого відношення до нього; відсутність будь-якого процесуального статусу у ОСОБА_5 в даному кримінальному провадженні та ін., говорить про необґрунтоване і незаконне накладення арешту на майно останньої із самого початку, не відповідаючи завданням кримінального провадження, а тим більше не виправдовує його подальше перебування під арештом.

При цьому, представник власника майна вважає, що такий захід забезпечення як арешт майна, яке належить ОСОБА_5 , не виправдовує подальше втручання держави у право на мирне володіння належним їй майном. Крім того, представник власника майна звертає увагу на те, що арешт на вищевказане майно, власником якого є ОСОБА_5 , накладено ще 02 березня 2023 року, в той час як на момент розгляду клопотання про скасування арешту майна, поданого в порядку ст. 174 КПК України, власник арештованого майна не набув жодного процесуального статусу, що безумовно суперечить загальним засадам кримінального провадження, зокрема принципу розумності строків, та суттєво обмежує непорушне право власника на мирне володіння своїм майном, закріплене Європейською конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, що в сукупності свідчить про те що, підстави для подальшого застосування такого заходу забезпечення, як арешт вищезгаданого майна відсутні. При цьому, уповноважений прокурор відділу Офісу Генерального прокурора у кримінальному провадженні № 0000453, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29 серпня 2022 року, за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 111-1 КК України, не надає суду доказів того, що такий захід забезпечення як арешт майна, належного на праві власності ОСОБА_5 , яка в рамках вказаного провадження не набула жодного процесуального статусу, виправдовує подальше втручання держави у право на мирне володіння належним їй майном.

У судовому засіданні представник заявника, адвокат ОСОБА_3 дане клопотання підтримав з підстав, наведених у ньому, просив задовольнити. Крім того, просив долучити до матеріалів поданого клопотання документи на підтвердження доводів, викладених у скарзі.

Слідчий у судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечував, зазначив, що накладений арешт є обґрунтованим. Крім того, додав що слідчі дії у кримінальному провадженні за № 0000453 від 29.08.2022 ще тривають, а скасування арешту може призвести до негативних наслідків для досудового розслідування.

Слідчий суддя, перевіривши клопотання представника заявника та додані до нього документи, заслухавши думку учасників, приходить до висновку, що клопотання про скасування арешту майна не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Встановлено, що у провадженні слідчого відділу 3 управління (з дислокацією у м. Сєвєродонецьк Луганської області) ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях перебуває кримінальне провадження за № 0000453 від 29.08.2022 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.111-1, ч.1 ст.111-2 КК України.

23.02.2023 в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 виявлено та вилучено такі речі: мобільний телефон «Iphone» графітового кольору з сім картою № НОМЕР_1 ; мобільний телефон «Iphone» золотого та білого кольорів з сім картою НОМЕР_2 та чохлом «СHRISTIAN» у якому знаходяться сім карти № НОМЕР_3 та № НОМЕР_4 ; ноутбук «HP», с/н 5CD142HN3L; 1000 купюр номіналом 50 Євро.

23.02.2023 постановою слідчого в ОВС 2 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України речі та предмети (майно), що виявлені та вилучені в ході обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , визнано речовими доказами у кримінальному провадженні за № 0000453 від 29.08.2022.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 02.03.2023 року накладено арешт на майно, що виявлено та вилучене в ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_1 , серед іншого виявлено та вилучено наступні речі належні останньому: мобільний телефон «Iphone» графітового кольору з сім картою № НОМЕР_1 ; мобільний телефон «Iphone» золотого та білого кольорів з сім картою НОМЕР_2 та чохлом «СHRISTIAN» у якому знаходяться сім карти № НОМЕР_3 та № НОМЕР_4 ; ноутбук «HP», с/н 5CD142HN3L; 1000 купюр номіналом 50 Євро.

Згідно ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження визначено захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України, арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за клопотанням іншого власника або володільця майна, якщо він доведе, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба.

Заходи забезпечення у вигляді арешту майна мають бути пропорційними щодо мети їх застосування, повинен бути встановлений справедливий баланс між завданнями кримінального провадження та вимогою захисту основних прав особи.

Згідно вимог ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Як передбачено ч. 1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Таким чином, саме на власника або володільця майна покладається обов`язок довести, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт на майно накладено необґрунтовано.

З ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 02.03.2023 року вбачається, що арешт у кримінальному провадженні за № 0000453 від 29.08.2022 було накладено з метою збереження речових доказів.

Проте, як у клопотанні про скасування арешту майна, так і в судовому адвокатом ОСОБА_3 не доведено, що в подальшому застосуванні цього заходу забезпечення кримінального провадження відпала потреба, а також відсутні данні, що вказане майно втратило статусу речового доказу.

Доводи представника заявника про те, що у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_5 не має будь-якого процесуального статусу - не спростовують того, що арешт майна з підстав, передбачених ч. 2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Також встановлено, що досудове розслідування кримінального провадження наразі триває, натомість заявником у клопотанні не доведено, а слідчим суддею не встановлено будь-яких нових обставин, за яких би на даний час відпала потреба у застосуванні вказаного виду заходу забезпечення кримінального провадження або арешт накладено необґрунтовано.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, а також наведені слідчим доводи, слідчий суддя доходить висновку, що застосовані заходи забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою попередження настання наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Враховуючи вищевикладене, підстав вважати, що арешт накладено необґрунтовано у суду не має, а заявником не доведено, що у подальшому застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, відпала потреба, а також враховуючи правову кваліфікацію кримінального провадження, в рамках якого накладено арешт на майно, у задоволенні клопотання про скасування арешту майна слід відмовити.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 170 - 174, 376 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , про скасування арешту майна у кримінальному провадженні за № 0000453 від 29.08.2022, - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складений і оголошений о 17-25 годині 11.03.2024 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1