Справа № 308/605/24
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

26.03.2024 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретарки судових засідань ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали контрольного провадження у кримінальному провадженні № 11-кп/4806/45/24, за апеляційною скаргою, яку подав обвинувачений ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ :

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12 січня 2024 року, задоволено клопотання прокурора Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_6 (далі - прокурора) у кримінальному провадженні №0000825, відомості про кримінальне правопорушення в якому 16.11.2023, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР), щодо обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, без освіти, тимчасово не працюючого, розлученого, на утриманні має двох неповнолітніх дітей, вважається не судимим.

Цією ухвалою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід - тримання під вартою на 60 (шістдесят) днів, до 08.03.2024 включно з визначенням застави у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 60 560 гривень, та з покладенням на обвинуваченого ОСОБА_5 таких процесуальних обов`язків: прибувати до прокурора або суду на їх першу вимогу; не відлучатися з Ужгородського району Закарпатської області, без дозволу прокурора або суду; не спілкуватися зі свідками, потерпілим у кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.

В ухвалі суду вказується на те, що у провадженні Ужгородського міськрайонного суду знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, у якому прокурор Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_7 звернувся до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_5 . У клопотанні прокурор вказує на те, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за ч. 4 ст. 186 КК України, яке, у відповідності до ст. 12 КК України, відноситься до тяжких злочинів, і за вчинення якого передбачене покарання у виді позбавлення волі строком від семи до десяти років. Прокурор вважає, що відносно обвинуваченого ОСОБА_5 необхідно обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки існують ризики, передбачені ст.177 КПК України, а саме: обвинувачений ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, може переховуватися від суду; незаконно впливати на потерпілого, свідка у кримінальному провадженні. Так, вказаний ризик обґрунтовується тим, що під час досудового розслідування сторона обвинувачення допитала потерпілого та свідків у кримінальному провадженні, показання яких були враховані під час встановлення наявності фактів та обставин, що мають важливе значення у кримінальному провадженні та підлягають доказуванню. З огляду на наведене, прокурор вважає, що інші, більш м`які, запобіжні заходи, окрім як тримання під вартою, не забезпечать належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Суд, дослідивши доводи клопотання та приєднані до справи докази, дійшов висновку про те, що стороною обвинувачення доведено наявність обставин, які свідчать про обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_5 передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України кримінального правопорушення; визнав доведеними ризики, передбачені ст. 177 КПК України, на які посилається у клопотанні прокурор, а саме: обвинувачений, перебуваючи на волі, може переховуватися від суду, а також може незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадженні. З огляду на наведене, суд також дійшов висновку про те, що інші, більш м`які, запобіжні заходи, окрім як тримання під вартою, не забезпечать належну процесуальну поведінку обвинуваченого. Взявши до уваги дані про особу обвинуваченого, зокрема те, що обвинувачений ОСОБА_5 офіційно неодружений, на утриманні має двох неповнолітніх дітей, не має міцних соціальних зв`язків, постійного місця роботи, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , є раніше не судимим, а також тяжкість злочину, суд дійшов висновку, що задля забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого, відносно ОСОБА_5 необхідно обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 (шістдесят) днів, а саме до 08.03.2024 включно з визначенням застави у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 60 560 гривень, у разі внесення якої з покладенням на обвинуваченого ОСОБА_5 відповідних процесуальних обов`язків.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_5 вказує на те, що ухвала суду є необґрунтованою, незаконною, такою, що підлягає скасуванню. Зазначає, що під час досудового розслідування було порушене його право на захист, на нього чинився тиск з боку правоохоронних органів, окрім того обвинуваченому не було вручено протокол затримання, повідомлення про підозру та копію ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Вважає, що суд при обранні відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу не врахував те, що на утриманні у обвинуваченого п`ятеро дітей, які потребують догляду та піклування. Просить ухвалу суду скасувати, постановити нову, якою обрати відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

Апеляційна скарга розглядається у відсутності прокурора та обвинуваченого та захисника останнього, адвоката ОСОБА_8 , неявка яких, з огляду на положення ч. 4 ст. 422-1 КПК України, не перешкоджає її розгляду. З матеріалів контрольного провадження вбачається, що: сторона обвинувачення та сторона захисту - обвинувачений та адвокат належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги, при цьому заяв про відкладення розгляду апеляційної скарги на інший термін не подавали; в апеляційній скарзі не порушується питання про погіршення становища обвинуваченого, і його явка у судове засідання не визнана обов`язковою, і при цьому, стороною захисту не заявлено клопотання про бажання обвинуваченого брати участь у розгляді апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді про суть ухвали, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, про основні доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги не має.

Доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість судового рішення відхиляються з таких підстав.

Так, відповідно до ст. 177 КПК України запобіжні заходи застосовуються з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста в цьому ж кримінальному провадженні: перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України для цього підстав.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти передбаченим статтею 177 цього Кодексу ризикам, крім випадків, передбачених частиною п`ятою ст. 176 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статі 184 цього Кодексу повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явились нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Відповідно до ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу. Під час здійснення судового провадження судом присяжних питання, передбачене цією частиною, вирішує головуючий. Ухвала суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, може бути оскаржена в апеляційному порядку. Подання апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції, не зупиняє судовий розгляд у суді першої інстанції.

Висновок суду першої інстанції про застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, колегія суддів вважає належним чином вмотивованим, викладені в судовому рішенні судження такими, що ґрунтуються на вимогах закону та узгоджуються з наявними в матеріалах контрольного провадження доказами та обставинами кримінального провадження.

Так, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано взяв до уваги те, що обставини, які були підставою для обрання під час досудового розслідування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_5 та застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_5 під час розгляду обвинувального акту судом першої інстанції, не змінились, наведені прокурором ризики не відпали, не зменшились і продовжують існувати.

Разом із тим, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції при вирішенні питання про застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, обґрунтовано взяв до уваги тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 , у разі визнання його винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, те, що вчинені діяння відносяться до тяжких злочинів, а також відсутність обставин, які б перешкоджали триманню обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою та необхідність проведення судом необхідних процедурних (процесуальних) дій, у тому числі допит потерпілої та свідків, також дослідження доказів.

Тому, колегія суддів, з огляду на тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_5 обвинувачує орган досудового розслідування, і за яке йому може бути призначено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років, а також наведених вище обставин доведеності передбачених ст. 177 КПК України ризиків, зокрема переховування від суду; незаконного впливу на потерпілого та свідка у кримінальному провадженні, доходить висновку про те, що є обґрунтовані підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, з метою уникнення кримінальної відповідальності, може переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілого та свідка, що в свою чергу свідчить про обґрунтованість висновку суду першої інстанції і в цій частині.

Колегія суддів також вважає, що застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є необхідним із метою забезпечення дієвості кримінального провадження та належної процесуальної поведінки обвинуваченого, у зв`язку з чим, обґрунтованим і належним чином умотивованим, вважає і висновок суду першої інстанції про те, що інші, більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не будуть достатніми для запобігання встановленим у кримінальному провадженні ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого, а також дієвості кримінального провадження.

З огляду на наведене вище, доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції безпідставно застосував щодо обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою, апеляційний суд відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження та спростовуються наведеними вище судженнями.

При оцінці доводів апеляційної скарги про те, що під час досудового розслідування на обвинуваченого з боку правоохоронних органів чинився тиск, окрім того обвинуваченому не було вручено протокол затримання, повідомлення про підозру та копію ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, колегія суддів зазначає, що на цій стадії процесу, як суд першої інстанції, так і суд апеляційної інстанції, не вправі давати доказам оцінку з точки зору достовірності, достатності та взаємозв`язку, в інший спосіб перевіряти доведеність вини та кваліфікації дій обвинуваченого, розглядати та вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження щодо обвинуваченого по суті, у тому числі і щодо застосування тої чи іншої норми матеріального закону, і вважає, що обставини, за яких ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, із посиланням на відповідні докази, свідчать про можливу причетність ОСОБА_5 до інкримінованих йому кримінально-карних діянь. При цьому, апеляційний суд бере до уваги те, що питання обґрунтованості підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення вирішується під час досудового розслідування, у тому числі і під час застосування запобіжного заходу. Тому, доводи апеляційної скарги у цій частині, апеляційний суд відхиляє як безпідставні і такі, що не спростовують висновків суду першої інстанції про необхідність застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на те, що стороною захисту не надано доказів, зокрема висновків лікарів тощо, які б свідчили про наявність в обвинуваченого ОСОБА_5 таких захворювань, які б унеможливлювали тримання його під вартою.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів враховує і те, що навіть якщо обвинувачений і не має на меті ухилятися від суду, незаконно впливати на свідків та потерпілого, однак, обставини, за яких вчинено інкриміноване йому кримінальне правопорушення, його тяжкість та інші наведені вище обставини та дані про його особу, дають обґрунтовані підстави вважати, що такі ризики мають місце, і їх запобіганню буде достатнім лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів відхиляє доводи апелянта про те, що суд при обранні відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу не взяв до уваги те, що на утриманні в обвинуваченого п`ятеро дітей, які потребують догляду та піклування, оскільки такі не спростовуються обґрунтованість викладених у судовому рішенні висновків.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що судом обґрунтовано задоволено клопотання прокурора, й обрано щодо обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою із визначенням розміру застави. При цьому апеляційний суд бере до уваги те, що обвинуваченим висновки суду щодо розміру застави не оспорюються.

Процесуальних порушень, які б могли слугувати підставами для зміни чи скасування ухвали суду першої інстанції, колегією суддів не встановлено. Приймаючи судове рішення колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що судом першої інстанції клопотання прокурора розглянуто за участі обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника, адвоката ОСОБА_8 .

Узагальнюючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга, доводи якої не знайшли свого підтвердження і не впливають на висновки суду першої інстанції, не може бути задоволена, а ухвалу суду першої інстанції, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України, як законну та обґрунтовану, необхідно залишити без зміни.

Приймаючи рішення колегія суддів також бере до уваги положення ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що під час апеляційного розгляду не встановлено фактів, які б могли істотно вплинути на висновки суду першої інстанції чи спростувати їх, і на такі стороною захисту не вказується, що строк дії оскаржуваної ухвали сплив.

Керуючись ст. ст. 177, 183, 199, 404, 405, 407, 419, 422-1 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу, яку подав обвинувачений ОСОБА_5 , залишити без задоволення.

Ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області 12 січня 2024 року, якою задоволено клопотання прокурора у кримінальному провадженні №0000825, відомості про кримінальне правопорушення в якому 16.11.2023, внесені ЄРДР, та обрано відносно обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, ОСОБА_5 , запобіжний захід - тримання під вартою на 60 (шістдесят) днів, до 08.03.2024 включно, з визначенням застави у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 60 560 гривень, - залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: