Дата документу 21.02.2024 Справа № 335/1073/22
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУ № 335/1073/22 Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1
Провадж. № 11-кп/807/291/24 Доповідач в 2 інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

захисника - адвоката ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),

розглянула 21 лютого 2024 року у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 (з доповненнями) на вирок Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 31 березня 2023 року відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Нікополь, є громадянином України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , до затримання мешкав за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186 КК України.

Встановлені судом першої інстанції обставини:

13 січня 2022 року, приблизно о 6 годині 00 хвилин, ОСОБА_7 , маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, перебуваючи за адресою: м. Запоріжжя, вул. Сталеварів, біля будинку 21, шляхом ривку, відкрито викрав жіночу сумку потерпілої ОСОБА_9 , в якій знаходився мобільний телефон марки Meizu M5 у корпусі сірого кольору, вартість якого згідно висновку експерта складає 1050 грн. 00 коп. Після чого, утримуючи при собі викрадене майно, ОСОБА_7 зник у дворах сусідніх будинків, чим спричинив потерпілій ОСОБА_9 матеріальну шкоду на суму 1050 грн.

13 січня 2022 року, приблизно о 6 годині 20 хвилин, ОСОБА_7 , маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, перебуваючи на перехресті вул. Леоніда Жаботинського та вул. Михайла Гончаренка у м. Запоріжжі, шляхом ривку відкрито викрав жіночу сумку потерпілої ОСОБА_10 , в якій знаходився мобільний телефон марки Motorolla в корпусі чорного кольору, вартість якого складає 1 000 грн. 00 коп., та грошові кошти в сумі 145 грн. Після чого, утримуючи при собі викрадене майно, ОСОБА_7 зник у дворах сусідніх будинків, чим спричинив потерпілій ОСОБА_10 матеріальну шкоду на суму 1145 грн. 00 коп.

13 січня 2022 року, приблизно о 6 годині 40 хвилин, ОСОБА_7 , маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, перебуваючи за адресою: м. Запоріжжя, вул. Зелінського, біля будинку 4, шляхом ривку, відкрито викрав жіночу сумку потерпілої ОСОБА_11 , в якій знаходився мобільний телефон марки Нокіа 3PS TA-1032 в корпусі чорного кольору з двома сім картами ( НОМЕР_1 , НОМЕР_2 ), вартість якого згідно висновку експерта складає 1333 грн. 00 коп., та грошові кошти в сумі 600 грн. Після чого, утримуючи при собі викрадене майно, ОСОБА_7 зник у дворах сусідніх будинків, чим спричинив потерпілій ОСОБА_11 матеріальну шкоду на суму 1 933 грн. 00 коп.

16 січня 2022 року, приблизно о 5 годині 57 хвилин, ОСОБА_7 , будучи раніше судимим за вчинення корисливого злочину, маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, перебуваючи за адресою: м. Запоріжжя, вул. Сталеварів, біля буд. 14-А, шляхом ривку, відкрито викрав жіночу суму потерпілої ОСОБА_12 , в якій знаходився мобільний телефон Huawei Y6, в корпусі чорного кольору, із сім картою ( НОМЕР_3 ), вартість якого згідно висновку експерта складає 1445 грн. 67 коп. Після чого, утримуючи при собі викрадене майно, ОСОБА_7 зник у дворах сусідніх будинків, чим спричинив потерпілій ОСОБА_12 матеріальну шкоду на суму 1445 грн. 67 коп.

Крім того, згідно з пред`явленим органом досудового розслідування обвинуваченням, викладеним в обвинувальному акті, ОСОБА_7 обвинувачується у тому, що 3 січня 2022 року, приблизно о 9 годині 00 хвилин, він, маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, перебуваючи біля будинку № 30 по вул. Патріотичній у м. Запоріжжі, шляхом ривку, відкрито викрав жіночу сумку потерпілої ОСОБА_13 , в якій знаходився мобільний телефон марки Samsung A12, в корпусі сірого кольору, вартість якого згідно висновку експерта складає 3960 грн. 94 коп., чим завдав потерпілій матеріальну шкоду на вказану суму.

6 січня 2022 року, приблизно о 7 годині 30 хвилин, ОСОБА_7 , маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, перебуваючи біля входу в парк зі сторони вул. Паркової у місті Запоріжжі, шляхом ривку, відкрито викрав жіночу сумку потерпілої ОСОБА_14 , в якій знаходився мобільний телефон марки Самсунг М21, в корпусі зеленого кольору, з двома сім картами ( НОМЕР_4 , НОМЕР_5 ), вартість якого згідно висновку експерта складає 3 750 грн. 00 коп., та грошові кошти в сумі 4275 гривень, після чого, утримуючи при собі викрадене майно, зник у дворах сусідніх будинків, чим завдав потерпілій матеріальну шкоду на суму 8025 грн.

Вказані дії ОСОБА_7 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч. 2 ст. 186 КК України, яке кваліфікується як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно.

Районний суд, дослідивши докази, прийшов до висновку про недоведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186 КК України, відносно потерпілих ОСОБА_13 та ОСОБА_14 у зв`язку із чим виправдав його в цій частині у відповідності до положень п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України.

Вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 31 березня 2023 року:

ОСОБА_7 визнаний винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186 КК України, за епізодами відкритого викрадення майна потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_15 13 січня 2022 року та ОСОБА_12 16 січня 2022 року, та призначено йому покарання за ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Строк відбування покарання обвинуваченого ОСОБА_7 ухвалено рахувати з моменту його затримання, з 16 січня 2022 року.

Запобіжний захід, застосований відносно ОСОБА_7 у виді тримання під вартою, до набрання вироком суду законної сили, залишено без змін.

ОСОБА_7 визнаний невинуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186 КК України, за епізодами викрадення майна потерпілих ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , та виправданий за цим обвинуваченням на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України, за недоведеністю, що ці кримінальні правопорушення вчинені обвинуваченим.

Цивільний позов ОСОБА_10 до ОСОБА_7 про стягнення матеріальної шкоди, завданої злочином, задоволено та стягнуто матеріальну шкоду у сумі 1 145 гривень.

Цивільний позов ОСОБА_11 до ОСОБА_7 про стягнення матеріальної шкоди, завданої злочином, задоволено та стягнуто матеріальну шкоду у сумі 1 933 гривні.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави витрати на проведення експертиз у кримінальному провадженні у сумі 1029 гривень 72 копійки.

Скасовано арешти, накладені ухвалами слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 19.01.2022 року на речі, які були вилучені в ході обшуку за адресою: АДРЕСА_2 , та на речі, вилучені в ході особистого обшуку у затриманого ОСОБА_7 .

Доля речових доказів вирішена в порядку ст. 100 КПК України.

Вимоги і узагальнені доводи апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі захисник не погоджується з оскаржуваним вироком. Просить вирок суду в частині визнання винним ОСОБА_7 за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186 КК України, за епізодами відкритого викрадення майна потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 скасувати та закрити кримінальне провадження за недоведеністю вини ОСОБА_7 .

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що судом допущено ряд істотних порушень вимог КПК України.

Зазначає, що доповнення до апеляційної скарги надасть до початку розгляду її по суті.

В доповненнях до апеляційної скарги захисник зазначає, що за епізодом від 13.01.2022 року відносно потерпілої ОСОБА_9 відсутній жодний доказ того, що саме ОСОБА_7 вчинив грабіж. Надані стороною обвинувачення рапорт, заява потерпілої, витяг з ЄРДР, товарний чек, протокол огляду мобільного телефону, розписка про отримання мобільного телефону на відповідальне зберігання, висновок судової товарознавчої експертизи не є доказами того, що саме ОСОБА_7 вчинив грабіж відносно ОСОБА_9 та не несуть будь-яких обтяжень обвинувачення, ці докази несуть лише інформативний характер. Допит свідка ОСОБА_16 в суді також не несе обтяжень обвинувачення, оскільки останній не пам`ятає ОСОБА_7 . На думку захисту, за наявності чіткої позиції потерпілої ОСОБА_9 про те, що вона не зможе впізнати особу, яка скоїла відносно неї грабіж, а так само і впізнати одяг, вилучений у ОСОБА_7 під час затримання, суд не міг посилатися на те, що злочин був вчинений однією і тією ж особою, що і за іншими епізодами, а саме ОСОБА_7 , а тому рішення суду в цій частині є помилковим.

За епізодом від 13.01.2022 року відносно потерпілої ОСОБА_10 також відсутній жодний доказ того, що саме ОСОБА_7 вчинив грабіж, а тому рішення суду є помилковим та необ`єктивним. Надані стороною обвинувачення рапорт, заява потерпілої, витяг з ЄРДР, протокол огляду місця події, розписка потерпілої про отримання на відповідальне зберігання сумки з її речами не є доказами того, що саме ОСОБА_7 вчинив грабіж відносно ОСОБА_10 та не несуть будь-яких обтяжень обвинувачення, ці докази несуть лише інформативний характер. Допит свідка ОСОБА_16 в суді також не несе обтяжень обвинувачення, оскільки останній не пам`ятає ОСОБА_7 . Потерпіла під час допиту в суді зазначила, що бачила особу, яка викрала у неї сумку, зі спини, та впізнала у судовому засіданні ОСОБА_7 . Між тим, впізнання особи ні за фотознімками, ні наочно під час досудового розслідування не проводилось. Звертає увагу, що будь-яких особливостей одягу, за якими потерпіла могла впізнати одяг на обвинуваченому, сказано не було, бо саме цих особливостей і не було. Ані на досудовому розслідуванні, ані в суді про якісь відмінні риси одягу сказано та зафіксовано також не було. На думку захисту, судом не враховано, що в день та час скоєння злочину на вулиці була темна пора, що безперечно унеможливлює за короткий проміжок часу, у темряві, впізнати за худорлявою статурою, рухами, у темному одязі саме ОСОБА_7 , який під час судового засідання сидів на лавці та не рухався. Тому суд повинен був критично віднестись до показів потерпілої.

За епізодом від 13.01.2022 року відносно потерпілої ОСОБА_11 захист вважає, що відсутній жодний доказ того, що саме ОСОБА_7 вчинив грабіж, а тому рішення суду є помилковим та необ`єктивним. Надані стороною обвинувачення рапорт, заява потерпілої, витяг з ЄРДР, протокол огляду місця події, висновок судової товарознавчої експертизи не є доказами того, що саме ОСОБА_7 вчинив грабіж відносно ОСОБА_11 та не несуть будь-яких обтяжень обвинувачення, ці докази несуть лише інформативний характер. Допит свідка ОСОБА_16 в суді також не несе обтяжень обвинувачення, оскільки останній не пам`ятає ОСОБА_7 . Потерпіла під час допиту в суді зазначила, що бачила особу, яка викрала у неї сумку і під час засідання впізнала в залі суду ОСОБА_7 як особу, яка вчинила відносно неї грабіж. Однак, під час досудового розслідування потерпіла заявляла, що особу, яка вчинила відносно неї грабіж, вона не бачила та впізнати не зможе, відповідно впізнання за її участю ані за фотознімками, ані наочно не проводилось. На думку захисту, судом не враховано, що в день та час скоєння злочину на вулиці була темна пора, що безперечно унеможливлює за короткий проміжок часу, у темряві, маючи декілька секунд, впізнати через півроку ОСОБА_7 , який під час судового засідання сидів за гратами. Тому суд повинен був критично віднестись до показів потерпілої. Також судом не враховано, що злочин був скоєний о 6:30 год. 13.01.2022 року, а не як зазначено в обвинуваченні о 6:40 год. Вважає, що у даному провадженні, з огляду на обвинувачення особи у трьох епізодах грабежу протягом 30 хвилин, має значення кожна хвилина. Так, згідно рапорту від 13.01.2022 року зазначено, що час скоєння злочину 6:30 год., сам дзвінок оператору 102 надійшов о 6:42 год. і по телефону потерпіла зазначила, що злочин був скоєний 10 хвилин тому.

За епізодом від 16.01.2022 року відносно потерпілої ОСОБА_12 вважає, що також відсутній жодний доказ того, що саме ОСОБА_7 вчинив грабіж, а тому рішення суду є помилковим та необ`єктивним. Надані стороною обвинувачення рапорт, заява потерпілої, витяг з ЄРДР, протокол огляду місця події, довідка Райффайзен Банк Аваль, висновок судової товарознавчої експертизи не є доказами того, що саме ОСОБА_7 вчинив грабіж відносно ОСОБА_12 та не несуть будь-яких обтяжень обвинувачення, ці докази несуть лише інформативний характер. Допит свідка ОСОБА_16 в суді також не несе обтяжень обвинувачення, оскільки останній не пам`ятає ОСОБА_7 . Допитана в суді потерпіла повідомила, що впізнала ОСОБА_7 як під час проведення пред`явлення особи за фотознімками, так і в суді за статурою, формою обличчя, губ, носа. Але, на думку захисту, необхідно врахувати, що в час та день скоєння злочину на вулиці була темна пора, що безперечно унеможливлює за настільки короткий проміжок часу - контакту злочинця та потерпілої без належної видимості, а тому покази потерпілої є сумнівними і суд повинен був поставитись до них критично. Також зазначає, що в обвинувальному акті та повідомленні про підозру у скоєнні злочину відсутнє жодне посилання на банківську картку, яка належить потерпілій та була вилучена під час затримання ОСОБА_7 і визнана речовим доказом. Вказане свідчить на користь показань ОСОБА_7 про те, що банківську карту йому підкинули працівники поліції під час його затримання, про що було відображено і в протоколі.

Також зазначає, що суд ніяким чином не проаналізував та не надав жодної оцінки часу скоєння злочинів відносно потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , на що звертала увагу сторона захисту. Вказані доводи суд взагалі проігнорував та ніяким чином не відобразив їх у вироку. Так, за епізодом відносно ОСОБА_9 згідно рапорту повідомлення оператору 102 надійшло о 6:20 год. про те, що о 6:19 год. був скоєний грабіж. За епізодом відносно ОСОБА_10 згідно рапорту дзвінок оператору 102 надійшов о 6:19 год. про те, що відносно неї скоєний злочин 5-7 хвилин тому, тобто о 6:12-6:14 год. За епізодом відносно ОСОБА_11 згідно рапорту дзвінок оператору 102 надійшов о 6:42 год. про те, що 10 хвилин тому, тобто о 6:30 год. був скоєний грабіж. Таким чином, порушений сам порядок за часом пред`явлення обвинувачення ОСОБА_7 . Об`єктивно оцінюючи часовий простір, стає зрозуміло, що одна і та ж людина не може знаходитись з розривом у 5 хвилин у різних місцях, і ще за 11 хвилин вчинити третій злочин. стороною обвинувачення не надано в судовому засіданні яка це відстань у зазначених кримінальних правопорушеннях, слідчий експеримент не проводився наскільки можливо дістатися з однієї адреси на іншу і можливість скоїти злочин. Даний факт дає підстави вважати, що кримінальне провадження за усіма 6 епізодами було сфабриковане і побудоване під затриманого ОСОБА_7 з метою розкриття тяжких злочинів.

Крім того, звертає увагу, що відомості про кримінальне правопорушення відносно ОСОБА_9 та ОСОБА_10 були внесені до ЄРДР тільки 19.01.2023 року, хоча заяви про злочин надійшли 13.01.2022 року, тобто вже після того, як був затриманий ОСОБА_7 .

Позиції учасників судового провадження.

Захисник у судовому засіданні підтримала апеляційну скаргу, просила скасувати вирок суду в частині визнання ОСОБА_7 винуватим за ч. 2 ст. 186 КК України та закрити кримінальне провадження відносно останнього за недоведеністю провини.

Обвинувачений в судовому засіданні підтримав позицію свого захисника. Зазначив, що він не скоював злочинів, доказів його провини немає.

Прокурор у судовому засіданні висловив заперечення вимогам та доводам апеляційної скарги захисника. Зазначив, що суд першої інстанції визнав неналежними доказами протоколи впізнання за фотознімками за участю свідка ОСОБА_16 . Пояснив, що дійсно злочини вчинені в короткий проміжок часу, однак три епізоди злочинів були скоєні в одному районі м. Запоріжжя. Під час судового розгляду в суді першої інстанції потерпілі впевнено впізнали обвинуваченого.

У судове засідання апеляційної інстанції потерпілі ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце апеляційного розгляду, не з`явились, про причини своєї неявки суд не повідомили. Враховуючи дані обставини та відповідно до положень ч. 4 ст. 405 КПК України апеляційний суд проводить апеляційний розгляд без участі потерпілих.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали.

Вирок суду першої інстанції в частині виправдання обвинуваченого ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 186 КК України за епізодами відкритого викрадення майна потерпілих ОСОБА_13 та ОСОБА_14 учасниками провадження не оскаржується, а тому перевірці в апеляційному порядку не підлягає. Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 21.02.2024 року на підставі ч.ч. 1, 2 ст. 403 КПК України прийнята відмова прокурора у кримінальному провадженні від апеляційної скарги в частині виправдання обвинуваченого ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 186 КК України за епізодами відкритого викрадення майна потерпілих ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , апеляційне провадження в даній частині закрито.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України та загальної засади змагальності кримінального провадження, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Враховуючи, що вирок місцевого суду в частині виправдання обвинуваченого ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 186 КК України за епізодами відкритого викрадення майна потерпілих ОСОБА_13 та ОСОБА_14 не оспорюється, а тому висновки суду першої інстанції щодо цих обставин перевірці апеляційним судом не підлягають.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції не переглядає вирок місцевого суду в частині визнання ОСОБА_7 невинуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186 КК України, за епізодами викрадення майна потерпілих ОСОБА_13 та ОСОБА_14 .

Перевіряючи доводи апеляційної скарги захисника - адвоката ОСОБА_8 про недоведеність вини ОСОБА_7 у скоєнні грабежів відносно потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , колегія суддів виходить з наступного.

Згідно з положеннями ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Суд першої інстанції, розглядаючи кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 повно, всебічно та об`єктивно дослідив всі обставини кримінального провадження, дав належну оцінку доказам з точки зору їх допустимості, достовірності і належності, а сукупності досліджених доказів з точки зору їх достатності та взаємозв`язку, свої висновки суд належним чином вмотивував.

Дослідивши всі фактичні обставини та перевіривши їх доказами, суд дійшов вірного висновку про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186 КК України, за епізодами відносно потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 .

В судовому засіданні першої інстанції обвинувачений ОСОБА_7 у скоєнні інкримінованих йому кримінальних правопорушень винним себе не визнав у повному обсязі, зазначивши, що злочини він не вчиняв і будь-якого відношення до них він не має.

Пояснив, що у грудні 2021 року він приїхав у м. Запоріжжя, при собі мав 4000 доларів. Вказані кошти він за декілька тижнів витратив, зокрема, на походи у кафе та оплату за квартиру, яку винаймав. На початку січня 2022 року він зустрівся з ОСОБА_17 , який має кіоск на ринку, на Бабурці , якому здав свій мобільний телефон через те, що в нього не було коштів, а взамін взяв мобільний телефон Самсунг, який за ціною дешевший. Потім поміняв цей мобільний телефон на мобільний телефон Самсунг Note 5.

Вказав, що в м. Запоріжжі він не працював, кошти на проживання йому скидали друзі на карти різних осіб.

16.01.2022 року він ночував у своєї дівчини ОСОБА_19 за адресою: АДРЕСА_3 . Прокинувся близько 06 год. ранку та пішов на зупинку громадського транспорту, що знаходиться в районі Макдональдсу, не дочекавшись автобуса, повернувся назад у квартиру дівчини, оскільки замерз. Ближче до 12 год. він поїхав до себе додому, у квартиру по АДРЕСА_4 . Потім він заїхав до ОСОБА_16 на ринок, хотів залишити у нього телефон Самсунг, аби взяти 300 грн. та купити подарунок дитині своєї дівчини. Там його затримали співробітники поліції, які побили його, повалили на землю, забрали портмоне, потім повернули портмоне, завели його в кіоск, де знову забрали портмоне, потім доставили його до відділу поліції. У відділі поліції в нього вилучили банківську карту потерпілої, яку йому підкинули співробітники поліції. Також зазначив, що у день затримання він був одягнений у одяг чорного кольору.

Показання обвинуваченого щодо непричетності до скоєння злочинів, які встановлені вироком колегія суддів оцінює критично, як обрану стороною захисту лінію поведінки, оскільки вони спростовуються дослідженими доказами, зокрема, показаннями потерпілих, свідків, а також письмовими доказами.

За епізодом відносно потерпілої ОСОБА_9 від 13.01.2022 року вина ОСОБА_7 підтверджується:

- показаннями потерпілої ОСОБА_9 , яка пояснила, що 13.01.2022 року приблизно о 06:03 год., коли вона проходила по вул. Сталеварів у м. Запоріжжя в сторону вул. Перемоги, її вдарили по правій руці, в якій вона тримала сумку та пакет, розвернувшись вона побачила молодого чоловіка, який присів навпочіпки, у неї розслабилась рука та цей чоловік вирвав сумку та пакет, втікши у двори. Вона пішла за цим чоловіком у двори, де знайшла свій пакет. Сумка в неї була чорного кольору, спереду замшева, а ззаду шкіряна, на застібці було зображення тигру, в ній були мобільний телефон Мейзу, зарядний пристрій, паспорт, блокнот, в якому лежали 50 грн. та банківські картки. Прийшовши на роботу, вона викликала поліцію, потім разом із співробітниками поліції їздили по району аби знайти чоловіка, який викрав в неї сумку. У цей час на роботу до неї зателефонувала дівчина, яка знайшла її сумку, та, у подальшому, повернула її, разом з паспортом. Мобільний телефон їй повернули через місяць. Також потерпіла зазначила, що чоловік був невеликої статури, одягнений в чорну куртку з капюшоном, але вона не бачила його обличчя;

- заявою потерпілої ОСОБА_9 про притягнення до кримінальної відповідальності незнайомого їй чоловіка, який 13.01.2022 року на АДРЕСА_5 , відкритим шляхом вирвав з рук її сумку з особистими речами (т. 1 а.п. 182);

- товарним чеком № ЗЦ000055724/2 від 20.09.2017 року, відповідно до якого ОСОБА_20 є покупцем мобільного телефону М5 Note 32Gb gray Mеizu, НОМЕР_13, вартістю 4 699 грн. (т. 1 а.п. 184);

- заявою свідка ОСОБА_16 , відповідно до якої він добровільно видав працівникам поліції мобільний телефон Mеizu М621, у корпусі сірого кольору, НОМЕР_13, НОМЕР_6 , який дав йому хлопець на ім`я ОСОБА_21 13.01.2022 року (т. 1 а.п. 188);

- протоколом огляду мобільного телефону Mеizu М5 Note (М621), у корпусі сірого кольору, НОМЕР_13, НОМЕР_6 , від 20.01.2022 року (т. 1 а.п. 189-190);

- висновком судової товарознавчої експертизи № СЕ-19/108-22/1165-ТВ від 28.01.2022 року, згідно якого ринкова вартість мобільного телефону «Mеizu М5», в корпусі сірого кольору, на момент вчинення злочину, 13.01.2022 року, може складати 1050 грн. 00 коп. (т. 2 а.п. 34-38).

За епізодом відносно потерпілої ОСОБА_10 від 13.01.2022 року вина ОСОБА_7 підтверджується:

- показаннями потерпілої ОСОБА_10 , яка пояснила, що 13.01.2022 року приблизно о 06:00 год. ранку вона прямувала на роботу, пройшовши повз арку, яка розташована на перехресті вул. Жаботинського та вул. Гончаренка, приблизно о 06:20 год. відчула поштовх в сумку, яку тримала в лівій, витягнутій руці, а потім відчула ривок ззаду, повернулась та побачила, як молодий чоловік, одягнений в чорну куртку, темні штани, взуття не бачила, невисокого зросту, зірвав в неї сумку та побіг в арку, вона побігла за ним, однак розуміючи, що не зможе його наздогнати, пішла на роботу, де одразу викликала поліцію. Далі, вона разом з поліцією знайшли сумку, яка вже була пуста. Зазначила, що в сумці були мобільний телефон «Моторолла» в чорному корпусі, зарядний пристрій до цього телефону, гаманець бордового кольору, в якому були приблизно 140 грн. та банківські карти, а також ліки. Сумка була невелика, бордового кольору, на два відділення. У той день на вулиці було темно, але горіли ліхтарі. Вважає, що ОСОБА_7 є саме тією особою, яка відкрито викрала в неї сумку, впізнає його по рухам та спині, хоча його обличчя вона і не бачила, але впевнена що це він, оскільки добре запам`ятала одяг, в якому він був одягнутий та його статуру. На першому судовому засіданні, у приміщенні суду, вона, побачивши обвинуваченого, одразу його впізнала, він був одягнутий у той самий одяг, що був на ньому в день вчинення відносно неї кримінального правопорушення;

- заявою потерпілої ОСОБА_10 про притягнення до кримінальної відповідальності незнайомої їй особи, яка 13.01.2022 року на вул. Леоніда Жаботинського відкритим шляхом (ривком) заволоділа її сумкою, в якій знаходився мобільний телефон марки «Моторолла» чорного кольору (т. 1 а.п. 194);

- протоколом огляду місця події від 13.01.2022 року, відповідно до якого оглянуто ділянку місцевості біля арки, яка знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул. Правди (нині Леоніда Жаботинського), буд. 23, де, зі слів заявниці, невідомий чоловік вихопив у неї сумку і побіг в арку. Неподалік від місця події по АДРЕСА_6 , була знайдена сумка бордового кольору. Всередині сумки було виявлено гребінець, навушники, ключі від квартири та інші особисті речі (т. 1 а.п. 195-202).

За епізодом відносно потерпілої ОСОБА_11 від 13.01.2022 року вина ОСОБА_7 підтверджується:

- показаннями потерпілої ОСОБА_11 , яка пояснила, що 13.01.2022 року о 06:00 год. ранку вона прямувала на роботу. Коли вона йшла на перехресті вул. Зелінського та вул. Незалежної України, відчула поштовх в ліве плече, після чого в неї вирвали сумку, розвернувшись вона побачила молодого чоловіка, який побіг із її сумкою в арку. Коли вказаний чоловік забігав в арку вона побачила його профіль та запам`ятала обличчя. У цей час інший молодий чоловік виходив на прогулянку з собакою, почув її крик про допомогу та побіг у двір за чоловіком, який вкрав в неї сумку, у цей час той нишпорив в її сумці, забравши гроші з гаманця та мобільний телефон, він втік, а сумку з гаманцем залишив. Далі приїхали співробітники поліції. У сумці були гаманець, в якому було 610 грн., мобільний телефон Нокіа 3, інгалятор, ключі від квартири. Пояснила, що на місці, де відбулось викрадення її майна, горять ліхтарі та дуже добре освітлення. Чоловік, який вкрав в неї сумку, був одягнений в чорну легку куртку, чорні штани та темні кросівки з тонкою підошвою Зазначила, що вона впізнає ОСОБА_7 як особу, яка відкрито викрала в неї сумку. Також вказала, що вона впізнала ОСОБА_7 на фотознімках, які показували їй патрульні поліцейські та слідчий;

- протоколом про прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 13.01.2022 року, відповідно до якого ОСОБА_11 прохала притягнути до кримінальної відповідальності невідому їй особу, яка 13.01.2022 року приблизно о 06:20 год. шляхом ривку заволоділа її сумкою, в якій знаходились грошові кошти у сумі 610 грн. та мобільний телефон «Нокіа» в корпусі чорного кольору (т. 1 а.п. 209);

- висновком судової товарознавчої експертизи № СЕ-19/108-22/1170-ТВ від 26.01.2022 року, згідно якого ринкова вартість мобільного телефону «NOKIA N3 DS TA-1032» в корпусі чорного кольору, на момент вчинення злочину, 13.01.2022 року, може складати 1333 грн. 00 коп. (т. 2 а.п. 39-44).

За епізодом відносно потерпілої ОСОБА_12 від 13.01.2022 року вина ОСОБА_7 підтверджується:

- показаннями потерпілої ОСОБА_12 , яка пояснила, що у січні 2022 року, точної дати вона не пам`ятає, близько 6:00 год. ранку, вона йшла на роботу, пройшла перехід, що знаходиться на зупинці вул. Сталеварів у м. Запоріжжя, та направлялась в сторону вул. Перемоги. Через 100 м від переходу почула чиїсь швидкі кроки, подумала, що хтось бажає її обігнати, повернулась та побачила, як чиїсь руки тягнуться до її сумки, яку вона тримала у лівій руці, далі відчула декілька ривків, близько трьох, намагалась втримати сумку, однак не змогла, хлопець вирвав сумку та втік у двори. У сумці були банківська карта, окуляри, ключі від квартири, телефон Хуавей, в чорному корпусі, судок з їжею. Співробітники поліції, які прибули на виклик, обійшли двори разом зі службовою собакою та знайшли її сумку, в якій не було банківської карти та телефону. Потім співробітники поліції знайшли її банківську карту, здається у ОСОБА_7 вдома. Хлопець, який викрав її сумку був одягнений в чорну куртку та чорну шапку. Впізнала ОСОБА_7 за зростом та рисами обличчя як особу, яка викрала в неї сумку. Пояснила, що під час досудового розслідування за її участі проводилось впізнання, під час якого вона впізнала ОСОБА_7 ;

- протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 16.01.2022 року, відповідно до якого від ОСОБА_12 прийнято заяву про викрадення у неї невідомим чоловіком, який має прикмети: на зріст біля 165 см, худорлявої статури, одягнутий у темний одяг, жіночої сумки, в якій були мобільний телефон та заробітна картка (т. 1 а.п. 223);

- протоколом огляду місця події від 16.01.2022 року, відповідно до якого оглянуто ділянку місцевості, яка розташована приблизно на відстані 3 метрів від під`їзду № 2 будинку АДРЕСА_7 . На земельній ділянці виявлено сумку жіночу (ручну) темно-синього кольору із особистими речами, яку було вилучено в ході огляду та, у подальшому, передано на відповідальне зберігання ОСОБА_12 (т. 1 а.п. 229-239, 242);

- довідкою Райффайзен Банк Аваль від 17.01.2022 року, відповідно до якої ОСОБА_12 02.06.2016 року у АТ «Райффайзен Банк» відкрито картковий рахунок фізичної особи, до якого випущено платіжну картку VISA GOLD ATB Inst № НОМЕР_7 , термін дії до 31.01.2016 року та VISA GOLD ANB № НОМЕР_8 , термін дії до 31.03.2025 року (т. 1 а.п. 228);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 18.01.2022 року, відповідно до якого потерпіла ОСОБА_12 впізнала ОСОБА_7 за загальними рисами обличчя (зачіскою, очами, формою губ, формою обличчя, носа), як чоловіка, який 16.02.2022 року заволодів її сумкою, вирвавши її у неї з рук, в якій знаходився мобільний телефон (т. 1 а.п. 224-226);

- висновком судової товарознавчої експертизи № СЕ-19/108-22/1167-ТВ від 27.01.2022 року, відповідно до якого ринкова вартість мобільного телефону «Huawei Y6 2018 2/16GB» в корпусі чорного кольору, на момент вчинення злочину, 16.01.2022 року, складає 1445 грн. 67 коп. (т. 2 а.п. 45-50);

- протоколом затримання ОСОБА_7 від 16.01.2022 року, за змістом якого під час проведення особистого обшуку затриманого вилучено гаманець чорного кольору, в якому знаходилось 90 грн., кредитну картку Sportbank НОМЕР_9 , кредитну картку Райффайзен Банк НОМЕР_10 , мобільний телефон Samsung Note 5, в корпусі чорного кольору, IMEI НОМЕР_11 , в якому знаходиться сім-карта Київстар з номером НОМЕР_12 , куртку чорного кольору та взуття чорного кольору фірми Соломон, які були одягнуті на затриманому (т. 1 а.п. 243-250).

Допитаний в суді першої інстанції свідок ОСОБА_22 пояснив, що взимку, до війни, він був понятим разом із ОСОБА_23 під час затримання ОСОБА_7 у кабінеті відділу поліції. При цьому, ОСОБА_7 вже був в кабінеті у відділі поліції, коли їх запросили для участі у проведенні слідчої дії. У кабінеті були він, ОСОБА_23 , слідчий, співробітник поліції, який знімав все на відеокамеру, та адвокат. Під час особистого обшуку ОСОБА_7 у нього знайшли портмоне, мобільний телефон та банківську карту потерпілої. ОСОБА_7 під час затримання зазначав, що співробітники поліції підкинули йому банківську карту. Далі вони разом із співробітниками поліції поїхали у квартиру за місцем проживання ОСОБА_7 . Двері квартири добровільно відчинила дівчина ОСОБА_7 , слідчий повідомив про те, що буде проводитись обшук. У квартирі, на балконі, у горщику для квітів знайшли телефон. Дівчина сказала, що їй нічого невідомо про цей телефон. Було складено протокол обшуку, з яким він ознайомився.

З показань свідка ОСОБА_23 вбачається, що його разом із ОСОБА_22 , коли вони йшли по вулиці, запросили до відділу поліції для участі у слідчих діях, в якості понятих. Він був понятим під час затримання ОСОБА_7 у кабінеті відділу поліції. Коли вони зайшли в кабінет, то ОСОБА_7 вже був у кабінеті. Під час особистого обшуку ОСОБА_7 знайшли гаманець та банківські карти, скільки він не пам`ятає. ОСОБА_7 зазначав, що карта не його та йому не відомо звідки вона. Потім вони поставили підписи у протоколі. Далі він разом із співробітниками поліції поїхали у квартиру за місцем проживання ОСОБА_7 , де знаходилась його дівчина. У квартирі, на балконі, у горщику для квітів знайшли телефон. Було складено протокол обшуку, з яким він ознайомився та підписав.

За показаннями свідка ОСОБА_16 він має кіоск біля ринку Ювілейного у Хортицькому районі м. Запоріжжя та займається ремонтом мобільних телефонів. ОСОБА_7 йому не знайомий, однак схожий на особу, яку затримали біля його кіоску. Чи здавав обвинувачений йому мобільні телефони він не пам`ятає, в день він приймає близько 20-30 телефонів. Також він не пам`ятає чи давав він покази співробітникам поліції та чи видавав їм мобільні телефони, однак пам`ятає, що підписував якісь документи. У протоколі пред`явлення особи для впізнання наявний його підпис, але де відбувалась вказана слідча дія він не пам`ятає.

З показань свідка ОСОБА_19 вбачається, що 16.01.2022 року ОСОБА_7 ночував у неї. У цей день він вийшов приблизно о 6 год. ранку з квартири, а повернувся близько 7 год. ранку. Коли він повернувся, то при собі у нього був лише його телефон, потім вони поснідали та о 10-11 год. пішли гуляти з дітьми на майданчик. Далі, він сказав, що йому необхідно поїхати додому перевдягнутись, вона дала йому 100 грн. на дорогу, після чого о 13-14 год. їй зателефонував слідчий та повідомив, що ОСОБА_7 арештували. Зазначила, що протягом грудня 2021 року та січня 2022 року вона кожного дня була вдома у ОСОБА_7 , ночувала у ОСОБА_7 , однак не кожного дня. Коли вона залишалась у ОСОБА_7 на ночівлю, то він проводжав її зранку на автобус, вона їхала додому, а ОСОБА_7 повертався до себе. ОСОБА_7 не працював, при цьому, у нього завжди було до 500 грн. на тиждень, ці кошти, як він сказав, він заробив у Києві, займався ремонтом автомобілів.

Будь-яких підстав ставити під сумнів достовірність показань потерпілих та свідків чи підстав вважати, що потерпілі чи свідки обмовили обвинуваченого районний суд не встановив.

Не наведено таких підстав стороною захисту і під час апеляційного розгляду.

Показання потерпілих та свідків не протирічать один одному та матеріалам справи об`єктивно доповнюють один одного і підтверджують доведеність фактичних обставин, викладених в обвинувальному акті.

При цьому, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про те, що протоколи пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю свідка ОСОБА_16 є не належними доказами, оскільки вони не містять даних коли саме особа, яку впізнавав свідок, намагалася здати йому телефони, якої марки були ці телефони та які ідентифікуючі ознаки вони мали, а тому немає можливості встановити, що свідок зазначав саме про телефони, які було викрадено у потерпілих. До того ж, допитаний в суді першої інстанції свідок ОСОБА_16 пояснив, що не пам`ятає, щоб ОСОБА_7 здавав йому якісь телефони і що він впізнавав ОСОБА_7 .

Також суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про необхідність визнання протоколу обшуку від 16.01.2022 року (т. 2 а.п. 5-9) неналежним доказом, оскільки за результатами проведення вказаної слідчої дії не отримано доказів на підтвердження обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, так як вилучений у ході обшуку мобільний телефон не має жодного відношення до пред`явленого ОСОБА_7 обвинувачення.

Апеляційним судом встановлено, що вказані у вироку та досліджені в ході судового розгляду в суді першої інстанції докази є належними, допустимими та достовірними, а з огляду на їх системну оцінку, і достатніми для обґрунтованого висновку про наявність в діях обвинуваченого складу інкримінованих йому злочинів, доведеність його вини у вчиненні цих злочинів та для прийняття законного та обґрунтованого рішення у кримінальному провадженні.

При аналізі досліджених доказів, суд не допустив порушень ст. 94 КПК України з приводу оцінки доказів.

Суд у вироку навів переконливі мотиви, з яких підстав він не приймає до уваги показання обвинуваченого про його непричетність до скоєння грабежів відносно потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 з огляду на те, що вони спростовуються послідовними та детальними показаннями потерпілих, свідків, письмовими доказами, вилученням у обвинуваченого предмету злочину у вигляді банківської картки АТ «Райффайзен Банк Аваль» НОМЕР_10 .

Всі докази узгоджуються між собою та спростовують показання обвинуваченого. З досліджених доказів беззаперечно вбачається вина обвинуваченого у вчиненні інкримінованих йому злочинів.

Колегія суддів вважає, що показання ОСОБА_7 , надані ним в ході судового розгляду, є недостовірними, такими, що не узгоджуються з іншими здобутими та дослідженими в суді першої інстанції доказами в їх сукупності, тому не можуть бути покладені в основу вироку.

На переконання колегії суддів, позиція обвинуваченого щодо невизнання вини в інкримінованих злочинах є способом захисту, щоб уникнути кримінальної відповідальності.

Доводи захисника про відсутність жодного доказу на підтвердження того, що саме ОСОБА_7 вчинив грабіж відносно потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 колегія суддів вважає неспроможними.

Як вбачається з пояснень потерпілої ОСОБА_12 , які вона надала в суді першої інстанції, та протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 18.01.2022 року за її участю, потерпіла беззаперечно впізнала ОСОБА_7 за зростом та рисами обличчя (зачіскою, очами, формою губ, формою обличчя, носа), як чоловіка, який заволодів її сумкою, вирвавши її у неї з рук.

З показань свідка ОСОБА_19 встановлено, що в ніч з 15 на 16 січня 2022 року обвинувачений ОСОБА_7 ночував у неї вдома за адресою: АДРЕСА_3 , яка знаходиться в одному районі, неподалік від місця нападу на потерпілу ОСОБА_12 16.01.2022 року приблизно о 06:00 год. ранку ОСОБА_7 вийшов із квартири, зазначивши свідку, що йому необхідно зустрітися із другом, та повернувся додому приблизно через годину.

Вказані обставини свідчать про те, що саме у час, коли відносно потерпілої ОСОБА_12 було вчинено кримінальне правопорушення, ОСОБА_7 був відсутній за місцем мешкання свідка.

Надані обвинуваченим в суді першої інстанції покази, що він виходив з квартири ОСОБА_19 для того, щоб поїхати до себе додому, а повернувся назад, оскільки не дочекався громадського транспорту на Хортицький мікрорайон суперечать показам свідка ОСОБА_19 , якій він сказав, що виходить з дому, оскільки необхідно зустрітися з другом.

Також слід відмітити, що під час затримання ОСОБА_7 16.01.2022 року слідчим проведено особистий обшук затриманого, в ході якого виявлено та вилучено банківську картку Райффайзен Банк НОМЕР_10 , яка, згідно довідки цього ж Банку, була видана потерпілій ОСОБА_12 , тобто належала потерпілій.

Твердження апелянта про те, що вказану банківську картку ОСОБА_7 підкинули працівники поліції, колегія суддів вважає неприйнятними, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, одразу після викрадення сумки потерпіла ОСОБА_12 повідомляла про те, що у її сумці, у тому числі, була банківська картка «Райффайзен Банк», що підтверджується рапортом про отримання повідомлення зі служби 102 про вчинене кримінальне правопорушення та протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення (т. 1 а.п. 222, 223).

З протоколу огляду місця події від 16.01.2022 року вбачається, що працівниками поліції виявлено сумку потерпілої неподалік від місця події, в якій знаходилися деякі її особисті речі, проте картки «Райффайзен Банк» у сумці виявлено не було (т. 1 а.п. 229-239).

З зазначеного вище випливає, що викрадена банківська картка потерпілої ОСОБА_12 не могла перебувати у працівників поліції до моменту затримання ОСОБА_7 .

З цього приводу, колегія суддів також зауважує на відсутності будь-яких заяв та скарг на дії працівників поліції, які, за твердженням сторони захисту, підкинули ОСОБА_7 банківську картку потерпілої.

Посилання захисника про те, що в обвинувальному акті та повідомленні про підозру у скоєнні злочину відсутнє жодне посилання на банківську картку, яка належить потерпілій ОСОБА_12 та була вилучена під час затримання ОСОБА_7 і визнана речовим доказом, що свідчить на користь показань обвинуваченого про те, що банківську картку йому підкинули працівники поліції під час затримання, є неприйнятними, оскільки про викрадення банківської картки потерпіла ОСОБА_12 повідомляла одразу після скоєння злочину, що підтверджується рапортом про реєстрацію повідомлення зі служби «102» про вчинення кримінального правопорушення (ЄО № 1356) та протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 16.01.2022 року (т. 1 а.п. 222, 223).

Стосовно доводів захисника про те, що потерпіла ОСОБА_11 під час досудового розслідування вказувала, що вона не бачила особу, яка вчинила відносно неї грабіж, та не зможе її впізнати, колегія суддів звертає увагу на положення ч.ч. 1, 2 ст. 23 КПК України, якими визначено, що суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно. Не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Так, під час допиту в суді першої інстанції потерпіла ОСОБА_11 зазначила, що бачила особу, яка викрала у неї сумку, і в судовому засіданні впізнала ОСОБА_7 як особу, яка відкрито заволоділа її майном. Також потерпіла зазначила, що впізнала ОСОБА_7 на фотознімках, які їй показували патрульні та слідчий.

Стосовно потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_9 колегія суддів зазначає, що хоча вони і не бачили обличчя особи, яка відкрито заволоділа їх майном, проте потерпіла ОСОБА_10 під час допиту зазначила, що бачила особу, яка викрала у неї сумку з речами, зі спини, та впізнає ОСОБА_7 за статурою, одягом, його рухами, а потерпіла ОСОБА_9 чітко описала одяг, в якому був одягнутий чоловік та його статуру, що повністю співпадає із описом обвинуваченого ОСОБА_7 та його одягу, які надавали інші потерпілі, та які бачили його обличчя у момент вчинення кримінального правопорушення та впізнали у судовому засіданні.

Твердження захисника про те, що злочини були скоєні в ранковий час, коли на вулиці було ще темно, що унеможливлює за короткий проміжок часу впізнати у темряві нападника, спростовуються показаннями потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які пояснили, що на вулиці горіли ліхтарі та було добре освітлення.

Також на причетність саме ОСОБА_7 до скоєння інкримінованих йому злочинів вказують й інші письмові докази, надані стороною обвинувачення та досліджені місцевим судом.

Зокрема, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що свідок ОСОБА_16 , біля кіоску якого і було фактично затримано ОСОБА_7 у день вчинення кримінального правопорушення відносно потерпілої ОСОБА_12 , добровільно видав мобільний телефон Mеizu М621, у корпусі сірого кольору, НОМЕР_13, НОМЕР_6 , який, як зазначено у письмовій заяві свідка, дав йому хлопець на ім`я ОСОБА_21 13.01.2022 року (т. 1 а.п. 188).

Вказаний мобільний телефон переданий потерпілій ОСОБА_9 на відповідальне зберігання, оскільки є саме тим телефоном, про викрадення якого нею було заявлено.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_16 хоча і не підтвердив факт видачі ним на підставі письмової заяви мобільного телефону працівникам поліції, проте, і не спростував вказаного факту, зазначивши, що він цього не пам`ятає.

Посилання сторони захисту на певні невідповідності у часі скоєння злочинів, а також на те, що обвинувачений ОСОБА_7 фізично не міг вчинити за такий короткий проміжок часу декілька злочинів за різними адресами, колегія суддів вважає неприйнятними, оскільки згідно карти всі адреси, за якими були скоєні злочини 13.01.2022 року, знаходяться у кроковій доступності, в одному районі. Крім того, за висунутим обвинуваченням час скоєння злочинів визначений як приблизний.

Таким чином, у колегії суддів не виникає жодного сумніву про скоєння злочинів саме ОСОБА_7 , оскільки згідно показів усіх потерпілих чоловік, який викрадав їх речі, був невеликого зросту, худорлявої статури, одягнутий у темну куртку та темні брюки.

Саме такий одяг, як описували потерпілі, і був вилучений у ході особистого обшуку обвинуваченого ОСОБА_7 , що підтверджується відповідним протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину (т. 1 а.п. 243-250).

Будь-яких підстав сумніватися у правдивості показань потерпілих, які були попереджені судом першої інстанції про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань, у колегії суддів немає. Їх показання у судовому засіданні є логічними, послідовними та узгоджуються із іншими доказами у справі.

Доводи захисника про те, що відомості про кримінальне правопорушення відносно ОСОБА_9 та ОСОБА_10 були внесені до ЄРДР тільки 19.01.2023 року, хоча заяви про злочин надійшли 13.01.2022 року, тобто вже після того, як був затриманий ОСОБА_7 , не впливають на висновки суду про доведеність вини ОСОБА_7 .

Як вбачається з витягів з Єдиного реєстру досудових розслідувань підставою для внесення відомостей про вчинені кримінальні правопорушення відносно потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 послугувало самостійне виявлення прокурором кримінального правопорушення (т. 1 а.п. 181, 192).

Слідчі дії, результати проведення яких покладені в основу частини обвинувального вироку, проведені після внесення відомостей до ЄРДР.

Отже, висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин справи та кваліфікації дій обвинуваченого ґрунтуються на належних, допустимих та достовірних доказах, які між собою взаємозв`язані, є достатніми і обґрунтовано покладені в основу обвинувального вироку.

З урахуванням викладених обставин, місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчинені злочинів відносно потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 та правильно кваліфікував його дії за ч. 2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно.

Апеляційним судом не встановлено істотних порушень судом першої інстанції матеріального та процесуального закону при розгляді даного кримінального провадження та ухваленні оскаржуваного вироку, а тому всі апеляційні доводи захисника є неприйнятними і, відповідно, її апеляційна скарга не підлягає задоволенню, що, в свою чергу, обумовлює залишення вироку місцевого суду без змін.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 (з доповненнями) залишити без задоволення.

Вирок Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 31 березня 2023 року відносно ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 186 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня оголошення, а засудженою особою, яка утримується під вартою, в той же строк з дня отримання копії ухвали.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4