Справа № 636/1436/17
№ провадження 1-кп/646/275/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.06.2024 м. Харків

Червонозаводський районний суд м.Харкова

у складі колегії суддів : головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів : ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора Чугуївської окружної прокуратури- ОСОБА_5 ,

обвинувачених - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

захисників - ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в приміщенні Червонозаводського районного суду м. Харкова, об`єднане кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.6 п.12 ч.2 ст.115, ч.3 ст.186, ч.2 ст.15, ч.3 ст.185, ч.4 ст.185, ч.4 ст.187 КК України, ОСОБА_7 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 185 КК України, п.п.6,12 ч.2 ст.115 КК України, ОСОБА_8 , у вчиненні кримінального правопорушеня, передбаченого ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України,

В С Т А Н О В И Л А :

Прокурор Чугуївської окружної прокуратури звернувся до суду з клопотанням про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 ,в якому просить продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 60 днів, який спливає 27.06.2024, посилаючись на те, що, ризики, передбачені ст. 177 КПК України продовжують існувати, а саме: переховування від суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності, незаконно впливати на потерпілих, свідків, у цьому кримінальному провадженні, може продовжити злочинну діяльність, вчиняти аналогічні дії, що в свою чергу, може призвести до тяжких наслідків.

В судовому засіданні прокурор подане клопотання підтримав, просив його задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник не заперечували щодо заявленого клопотання прокурора.

Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_10 також не заперечували проти клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_6 .

Обвинувачений ОСОБА_8 не заперечував проти заявленого прокурором клопотання.

Заслухавши прокурора, який підтримав клопотання та вважає доведеним висновок про існування ризиків, зазначених у клопотанні та наявність підстав для продовження запобіжного заходу, врахувавши думку обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , а також захисників, колегія суддів приходить до наступного.

На сьогоднішній день виникла необхідність продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 , у зв`язку з тим, що строк запобіжного заходу завершується 27.06.2024, однак закінчити судовий розгляд до зазначеного строку неможливо внаслідок необхідності допиту у судовому засіданні потерпілих та свідків у даному кримінальному провадженні, дослідження письмових матеріалів та речових доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу. За відсутності зазначених клопотань сторін кримінального провадження застосування заходів забезпечення кримінального провадження, обраних під час досудового розслідування, вважається продовженим.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, підстави продовження запобіжного заходу обвинуваченим обґрунтовуються можливістю настання ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які не зменшились та не зникли, існування яких підтверджено під час обрання та продовження запобіжного заходу обвинуваченим, а саме: переховуватися від суду: - ОСОБА_6 обвинувачується у вчинені злочинів, один із яких є особливо тяжкий, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічним позбавленням волі.

Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).

Крім того, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні: ОСОБА_6 фактично мешкає в одному населеному пункті із свідками та потерпілими, може здійснити спробу незаконного впливу на свідків, в тому числі шляхом здійснення погроз та залякувань - у разі застосування більш м`яких запобіжних заходів, з метою зміни або спотворення їх показань на стадії судового розгляду, які безпосередньо сприймаються судом лише в судових засіданнях (п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України) та вчинити інше кримінальне правопорушення: наявність достатніх підстав вважати, що ОСОБА_11 може вчинити інше кримінальне правопорушення (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України). Окрім цього, у зв`язку із введенням воєнного стану на території України, може спонукати ОСОБА_11 до втечі до іншого міста, населеного пункту, або навіть до іншої країни, щоб переховуватися від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Також, при вирішенні клопотання враховується, що ОСОБА_11 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, одне з яких є особливо тяжким, враховуючи практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права обвинуваченого, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 25.07.2001 Європейський суд з прав людини, зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів».

Тяжкість обвинувачення може бути достатньою причиною разом з іншими для застосування підозрюваному, обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою (рішення Європейського суду з прав людини від 26.02.2015 «Баришевський проти України», 12.03.2013 у справі «Волосюк проти України», 25.03.1999 «Пелісьє і Сассі проти Франції»), справа має суспільний інтерес та повинна бути розглянута всебічно, повно та неупереджено, у розумні строки. Вказані суспільні інтереси мають більшу перевагу ніж правила про повагу до свободи особи (справа Європейського суду з прав людини «Калашніков проти Росії», «Лабіта проти Італії», «Рохліна проти Російської Федерації).

Крім того, відповідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

У рішеннях по справах «Каучор проти Польщі» від 03.02.2009 року, та « ОСОБА_12 проти Росії» від 12.03.2009 року ЄСПЛ вказав, що наявність вагомих підстав підозрювати затриманого у вчиненні злочину є неодмінною умовою правомірності тримання під вартою, а врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства. В рішеннях у справах « ОСОБА_13 та інші проти України» ЄСПЛ зауважив, що безпідставне тримання під вартою є виправданим лише за умови наявності суспільного інтересу, який переважає принцип поваги до особистої свободи.

Крім цього, у рішенні по справі «Харченко проти України» від 10.02.2011 року ЄСПЛ зазначив, що розумність строку тримання під вартою не може оцінюватись абстрактно, вона має оцінюватись в кожному конкретному випадку залежно від особливостей конкретної справи. Обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відповідає суспільному інтересу. Крім того, гарантії того, що обвинувачений не вчинить інше кримінальне правопорушення, наразі відсутні. Так, обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою спрямоване на забезпечення посилення контролю за місцем перебування останнього, виконання ним процесуальних обов`язків, попередження та своєчасне припинення вчинення незаконного впливу на свідків та вчинення інших кримінальних правопорушень, продовження протиправної діяльності.

При продовженні запобіжного заходу колегією суддів враховано також вік обвинуваченого, сімейний стан, стан здоров`я, місце проживання та інші обставини, що характеризують особу обвинуваченого, дані про соціальні зв`язки та спосіб життя.

Обвинувачений ОСОБА_6 працював не офіційно, має на утриманні малолітню дитину, протягом не значного часу обвинувачується у скоєнні численних злочинів у тому числі особливо тяжкого, що не виключає, на думку суду того, що перебуваючи на волі, обвинувачений може продовжувати скоювати злочини, незаконно впливати на свідків та потерпілих, оскільки обвинувачений має інформацію про їх місце проживання, і запобіжний захід у вигляді тримання під вартою має забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та попередити вчинення ним злочинів в подальшому.

Колегія суддів вважає, що наведені прокурором у підготовчому судовому засіданні підстави продовження строку відносно обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є належним чином обґрунтовані та мотивовані, ризики, які слугували підставою для обрання запобіжного заходу під час досудового розслідування на даний час не змінилися.

Судовий розгляд з об`єктивних причин неможливо закінчити до спливу терміну запобіжного заходу, а отже, виникає необхідність продовження строку вказаного запобіжного заходу оскільки судом було встановлено, що вищезазначені ризики існують. Жодних обставин, які б свідчили про зменшення вищезазначених ризиків та можливість зміни обвинуваченому запобіжного заходу не встановлено.

Враховуючи вище викладене, колегія суддів вважає, на момент вирішення питання про продовження запобіжного заходу ОСОБА_6 , на даній стадії підготовчого судового розгляду встановлено існування ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки підстави, які були враховані при обранні йому такого запобіжного заходу, на даний час продовжують існувати, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є найбільш ефективним для забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою на даній стадії розгляду кримінального провадження судом не встановлено, тому клопотання прокурора підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 177,178,314 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Клопотання прокурора Чугуївської окружної прокуратури Харківської області про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 60 днів до 12 серпня 2024 року включно.

Копію ухвали направити до ДУ «Харківський слідчий ізолятор» - для виконання.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення, а обвинуваченим - в той же строк з моменту вручення йому ухвали суду.

Повний текст складено 14.06.2024 року.

Головуючий : ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3