Великоолександрівський районний суд Херсонської області
Справа № 665/280/22
Провадження № 1-кп/650/201/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н А

про продовження строку застосування запобіжного заходу

у вигляді тримання під вартою

13 березня 2024 року смт. Велика Олександрівка

Великоолександрівський районний суд Херсонської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2

за участі прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Велика Олександрівка клопотання прокурора Каховської окружної прокуратури Херсонської області ОСОБА_3 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Великоолександрівського районного суду Херсонської області перебуває на розгляді обвинувальний акт по кримінальному провадженню № 000031від 17.02.2022 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України.

В ході підготовчого розгляду по даному кримінальному провадженню прокурором заявлено клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки під час обрання (застосування) та неодноразового продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно нього встановлено наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

24.01.2024 року обвинуваченому ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 23.03.2024 року, про що постановлено відповідну ухвалу.

В обґрунтування свого клопотання прокурор зазначає, що ОСОБА_4 , будучи раніше неодноразово засудженим за скоєння умисних злочинів, судимість за які не знято та не погашено в установленому законом порядку, неодноразово відбувши реальне покарання у виді позбавлення волі, корисних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та знову вчинив умисний злочин, у зв`язку з чим існує ризик зазначений у п.5 ч.1 ст. 177 КПК України, тобто ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Також, прокурор вказує на те, що ОСОБА_4 може перешкоджати судовому розгляду даного кримінального провадження, переховуватися від суду, оскільки останній усвідомлює суворість покарання, що загрожує йому за вчинене ним кримінального правопорушення у разі визнання його винним та намагатиметься уникнути відповідальності шляхом умисної зміни місця проживання та подальшого переховування. Він офіційно не працевлаштований, не одружений, тобто відсутні міцні соціальні зв`язки для запобігання настанню вказаного ризику.

Обвинувачений ОСОБА_4 не заперечував проти продовження відносно нього дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Суд, вислухавши доводи учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали клопотання, приходить до наступних висновків.

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є, зокрема, забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, вчинити інше кримінальне правопорушення, перешкоджати судовому розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

При вирішенні клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд враховує вимоги ст. 29 Конституції України, ст. 9 Загальної Декларації прав людини, ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод і ст. 12 КПК України, за змістом яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, а також той факт, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це робиться з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення. Враховуються, зокрема, особистість обвинуваченого, його моральні переконання, майновий стан і зв`язки з державою, в якій він зазнає судового переслідування.

Також, суд враховує наявність дійсної необхідності захисту суспільних інтересів, яка, незважаючи на презумпцію невинуватості, має переважне значення порівняно з вимогою поваги до особистої свободи відповідно до ст. 5 Конвенції (рішення ЄСПЛ «Харченко проти України», «Лабіта проти Італії»).

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини «Тейс проти Румунії» автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішення питання про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а враховує, що останній не має міцних соціальних зв`язків, вчинив тяжкий злочин, раніше судимий, може повторити протиправну поведінку.

Відповідно до правової позиції, викладеної у п. 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Марченко проти України», при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

Однак, розглядаючи можливість застосування до обвинуваченого альтернативних запобіжних заходів, враховуючи вищезазначене, тяжкість, характер та ступінь суспільної небезпеки кримінального правопорушення, суворість покарання за кримінальне правопорушення у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 можливість вчинити інше кримінальне правопорушення, що на думку суду, є підставою для продовження останньому саме виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки інші більш м`які запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, не забезпечать виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків і його належну поведінку.

Судом було досліджене питання щодо зменшення ризиків, які існували на момент обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, однак доказів, які б підтверджували вказані обставини, суду не надано та не зазначено про існування таких доказів. Будь-яких обставин, які б свідчили про те, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з урахуванням наявності ризиків, не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого ОСОБА_4 суд на теперішній час не встановив.

Таким чином, суд, не роблячи передчасних висновків, щодо вини обвинуваченого ОСОБА_4 та приймаючи до уваги наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які виправдовують тримання обвинуваченому під вартою, які існували на час обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не зникли, з урахуванням ст. 183 КПК України, суд не вбачає підстав для зміни обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу, та приходить до висновку про необхідність продовження відносно останнього дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки його належну процесуальну поведінку може забезпечити лише такий запобіжний захід, як тримання під вартою.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.176-178,183,331,350,372,376 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора Каховської окружної прокуратури Херсонської області ОСОБА_3 по кримінальному провадженню № 000031від 17.02.2022 року про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, задовольнити.

Продовжити відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор" строком на 60 днів, тобто до 10 травня 2024 року, включно.

Копію ухвали вручити учасникам судового провадження та направити її для виконання начальнику ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор".

Ухвала суду може бути оскаржена до Херсонського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя Ірина ХОМИК