10 липня 2024 року м. Запоріжжя
На переконання представника власника майна, потреба в арешті вказаного вище майна відпала, оскільки проведені всі слідчі дії та дослідження, а подальший арешт порушує інтереси власника. Зазначені речі здобуті нею в законний спосіб та не містять відомостей, що можуть бути використані в якості доказів у кримінальному проваджені. Крім того, ОСОБА_4 не є підозрюваною в даному кримінальному провадженні, у зв`язку з чим просив скасувати арешт з вищевказаного майна.
В судове засідання представник власника майна та власник майна не з`явилися, причини неявки суду не повідомили.
Слідчий в судове засідання не з`явилася, направила на адресу суду заяву, в якій просила провести розгляд клопотання про скасування арешту майна за її відсутності та відмовити в його задоволенні. Заперечення слідчого проти клопотання обґрунтовані тим, що майно з якого ОСОБА_3 просить скасувати арешт, надано експертам для проведення судових комп`ютерно-технічних експертиз.
Вивчивши клопотання про скасування арешту, заперечення слідчого, дослідивши наді учасниками провадження документи, слідчий суддя встановив наступне.
З копій постанов слідчого від 05.07.2024 про призначення судових комп`ютерно-технічних експертиз, супровідних листів від 05.07.2024 вбачається, що речі, зазначені в клопотанні про скасування арешту майна, були направлені слідчим до Запорізького НДЕКЦ МВС України для дослідження.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Арешт з метою забезпечення збереження речових доказів арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України (абз. 1 ч. 3 ст. 170 КУпАП).
Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.
Положенням ч. 2 ст. 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Арешт майна має бути пропорційним меті, на яку він спрямований, що виражається у понятті «справедливої рівноваги» між загальним інтересом суспільства і вимогою захисту фундаментальних прав особи. Щоб визначити пропорційність такого заходу, необхідно прийняти до уваги його тривалість та його необхідність в контексті просування розслідування, а також наслідки його застосування до зацікавленої особи.
У рішеннях Європейського суду з прав людини у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції», «Малама проти Греції», «Україна-Тюмень проти України», «Спорронг та Льонрот проти Швеції» констатовано, що перша та найважливіша вимога ст. 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення першого пункту дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а другий пункт визнає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном через введення в дію «законів». Крім того, верховенство права, один із фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей Конвенції. Також суд нагадує, що втручання в право на мирне володіння майном повинно бути здійснено з дотриманням «справедливого балансу» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи. Зокрема, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, якої прагнуть досягти через вжиття будь-якого заходу для позбавлення особи її власності.
Постановляючи ухвали про арешт майна, з якого ОСОБА_3 просить скасувати арешт, слідчий суддя виходив з того, матеріали кримінального провадження містять достатні дані для висновку, що вилучені слідчим під час обшуку мобільний телефон та ноутбук можуть містити відомості, які можливо використати як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а незастосування арешту шляхом заборони відчуження, користування та розпорядження зазначеним майном може призвести до його спотворення або знищення.
Представником власника майна не доведено існування обставини, що свідчили би про те, що в подальшому застосуванні арешту майна відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
З огляду на обставини кримінального правопорушення та його правову кваліфікацію, необхідність проведення судових комп`ютерно-технічних експертиз, арешт мобільного телефону та ноутбуку відповідає потребам досудового розслідування та сприятиме досягненню дієвості кримінального провадження.
З огляду на викладене, клопотання про скасування арешту зазначеного майна задоволенню не підлягає.
Разом з тим, відмова в задоволенні клопотання не позбавляє власника такого майна права повторно звернутися до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту.
Керуючись ст.ст. 131, 132, 170, 172, 173, 174, 175, 369, 372 КПК України, слідчий суддя
Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення слідчим суддею та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1