ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/643/24 Справа № 202/3086/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з секретарем ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

захисниці ОСОБА_7

підозрюваного ОСОБА_8 (у режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпро апеляційну скаргу захисниці ОСОБА_7 , подану на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 07 березня 2024 року, якою щодо підозрюваного за ч. 3 ст. 332 КК України,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, громадянина України, який має повну середню освіту, неодружений, офіційно не працює, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 03 травня 2024 року включно, із призначенням альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави в розмірі 600 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 1 816 800 гривень,

встановила:

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 07 березня 2024 року клопотання старшого слідчого слідчого управління Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_9 , яке погоджене з прокурором Криворізької північної окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_10 задоволено та застосовано щодо підозрюваного за ч. 3 ст. 332 КК України ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 03 травня 2024 року включно.

Одночасно визначено ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 600 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто в сумі 1 816 800 (один мільйон вісімсот шістнадцять тисяч вісімсот) грн..

Покладено на ОСОБА_8 у разі внесення застави наступні обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою слідчого, прокурора або суду;

- не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора, суду;

- утримуватися від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.

Досудовим розслідуванням встановлено, що в період з лютого по березень 2024 року ОСОБА_8 разом із ОСОБА_11 та іншими невстановленими у ході досудового розслідування особами, користуючись тим, що на території України введено воєнний стан та оголошено загальну мобілізацію, з метою власного збагачення здійснювали дії, відповідно до яких особа призовного віку від 18 до 60 років, якій обмежено виїзд за кордон згідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану», мав можливість перетнути державний кордон України поза пунктами пропуску в Одеській області.

Умисні дії ОСОБА_8 кваліфіковано за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України організація незаконного переправлення осіб через державний кордон України за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів.

Слідчий суддя мотивував свої висновки тим, що на даній стадії кримінального провадження, стороною обвинувачення доведено, що повідомлена ОСОБА_8 підозра є обґрунтованою. Крім того, у судовому засіданні прокурором доведено існування ризиків, передбачених п.п. 1,2,3 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме можливість підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин правопорушення та незаконно впливати на потерпілого, свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

Слідчий суддя зауважив, що більш м`який запобіжний захід, зокрема домашній арешт, не зможе запобігти встановленим ризикам, оскільки підозрюваний не буде обмежений у свободі пересування та комунікації з іншими особами до такого ступеня, що може забезпечити його належну процесуальну поведінку, з огляду на те, що він підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, не має міцних соціальних зв`язків та може бути обізнаний про шляхи незаконного перетину кордону.

З урахуванням майнового та сімейного становища підозрюваного, тяжкості кримінального правопорушення, в якому він підозрюється, слідчим суддею визначено ОСОБА_8 розмір застави - 600 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто в сумі 1 816 800 грн. (600 х 3028 грн.), який на переконання слідчого судді, зможе запобігти ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, та не є непомірним для підозрюваного з огляду на спосіб його життя, рід занять, вартість майна, яке знаходиться в його користуванні та належить близьким родичам.

Не погодившись із судовим рішенням, захисниця ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, відповідно до змісту якої просить ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 07 березня 2024 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого задовольнити частково та застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем його проживання та реєстрації.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги захисниця зазначає про необґрунтованість висновків слідчого судді, невідповідність даних висновків фактичним обставинам справи, відсутність посилань на конкретні докази.

Так, слідчий суддя не обґрунтував неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, такого як цілодобовий домашній арешт з покладенням відповідних процесуальних обов`язків, які б дозволили забезпечити виконання завдань кримінального правопорушення.

Захисниця вказує, що повідомлення про підозру у даному кримінальному провадженні було вручено неналежним способом. Так, слідчий проігнорувала та не допустила до процесуальної дії вручення повідомлення про підозру захисницю останнього ОСОБА_7 , чим порушила право останнього на захист. Дана обставина свідчить про істотне порушення вимог кримінального процесуального законодавства, недійсність процесуальної дії та не набуття особою процесуального статусу підозрюваного.

Зазначає, що інформація та відомості, які можуть свідчити про причетність особи до інкримінованого їй кримінального правопорушення мають бути встановлені на підставі досліджених показань, речових доказів, документів, висновків експертів та інших доказів.

Щодо ризиків, які були встановлені та доведені у суді першої інстанції захисниця вказує, що слідчий суддя вважав доведеним ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України лише на підставі тяжкості можливого покарання, що може бути застосоване до ОСОБА_8 у разі визнання його винуватості у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення. Однак, тяжкість покарання, що загрожує особі за вчинення кримінального правопорушення не маже самостійно свідчити про те, що особа буде переховуватись від органу досудового розслідування та суду.

Крім того, прокурором у судовому засіданні не наведено жодного факту, який би підтверджував дії або спроби підозрюваного переховуватись від слідства, незаконно впливати на свідків, потерпілого та іншого підозрюваного у цьому ж кримінальному провадженні та перешкоджати кримінальному провадженню будь-яким іншим чином.

Також, слідчим суддею не в повній мірі враховано матеріальний стан підозрюваного, який має захворювання спини, потребує медичного огляду на постійній основі та має на своєму утриманні батьків-пенсіонерів, які також потребують постійного догляду та сестру, яка є матір`ю одиначкою з маленькою дитиною. Підозрюваний ОСОБА_8 не має належного йому майна та наразі в нього відсутня можливість отримання постійного доходу. За такого, визначений слідчим суддею розмір застави є непомірним для останнього та членів його родини.

Захисниця наголошує, що ОСОБА_8 є раніше не судимою особою, який має міцні соціальні зв`язки, постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , проживає разом із батьками, сестрою та племінником. Окремо звертає увагу, що ОСОБА_8 є учасником бойових дій та має нагороди

Під час апеляційного перегляду:

- захисниця ОСОБА_7 та підозрюваний ОСОБА_8 підтримали доводи апеляційної скарги сторони захисту у повному обсязі та просили її задовольнити;

- прокурор ОСОБА_6 заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, вважав ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою і просив залишити її без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши позицію сторін, перевіривши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла такого висновку.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 404 КПК суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 цього Кодексу судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, при цьому його законність повинна базуватись на правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених положеннями Кримінального процесуального кодексу України.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать зокрема про наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних засобів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Перевіривши надані матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчим суддею дотримані належним чином, а доводи захисника, викладені в судовому засіданні та в апеляційній скарзі щодо незаконності та необґрунтованості ухвали слідчого судді, апеляційний суд вважає необґрунтованими з огляду на таке.

ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 332 КК України, який є тяжким злочином, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від семи до дев`яти років, що, відповідно до ч. 2 ст. 181 КПК дає підстави для застосування такого запобіжного заходу, як тримання під вартою.

Згідно з наданими матеріалами ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 332 КК України, вчиненого за обставин, викладених у повідомленні про підозру.

Відомості, що дають підстави обґрунтовано підозрювати ОСОБА_8 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, підтверджуються матеріалами, доданими до клопотання слідчого, які були предметом розгляду слідчим суддею при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду справи по суті, зокрема, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні злочину, слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих фактів та обставин визначив лише ймовірну причетність ОСОБА_8 до інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Апеляційний суд зазначає, що на даному етапі досудового розслідування слідчий суддя та суд апеляційної інстанції під час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді, зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

В своїй апеляційній скарзі захисниця зазначила, що ОСОБА_8 вручено повідомлення про підозру без належного повідомлення про це захисниці ОСОБА_8 , що виключає можливість застосування до останнього будь-якого запобіжного заходу, в тому числі і тримання під вартою.

З даного факту суд апеляційної інстанції зазначає наступне. Відповідно до змісту постанови ККС від 1.08.2022 року у справі №161/7088/20, вбачається, що відсутність захисника при врученні особі повідомлення про підозру, якщо обставини кримінального провадження не є такими, що відповідно до вимог ст. 52 КПК вказують на його обов`язкову участь, не є порушенням права особи на захист.

Розглянувши клопотання слідчого, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про доведеність прокурором ризиків, передбачених п.п. 1-3 ч. 1 ст. 177 КПК, а саме, що ОСОБА_8 усвідомлюючи суворість можливого покарання може переховуватись від органу досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення та незаконно впливати на потерпілого та свідків, у цьому ж кримінальному провадженні.

Покарання, передбачене санкцією інкримінованої ОСОБА_8 статті позбавлення волі стоком від семи до дев`яти років.

Тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у випадку визнання його винуватими у вчиненні злочину, не є самостійною підставою для застосування запобіжного заходу проте як за національним законодавством (п. 2 ч. 1 ст. 178 КПК України), так і за практикою Європейського суду з прав людини, є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування (справа «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року).

При цьому, як додаткову обставину в підтвердження ризику переховування, апеляційний суд враховує, ведення в Україні воєнного стану через агресію Російської Федерації проти України, яка суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень та якісно погіршує криміногенну обстановку, зокрема ускладнює належний виклик таких осіб, а також контроль за виконанням запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, на застосуванні якого наполягає захисник.

Крім того апеляційний суд погоджується з існуванням ризику, передбаченого п.2 ч.1 ст.177 КПК України.

На теперішній час органом досудового розслідування не встановлені всі докази, які можуть підтвердити причетність ОСОБА_8 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, а отже ОСОБА_8 безпосередньо, або через інших осіб, може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Крім того, доведено існування ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ризику незаконного впливу підозрюваного на свідків, потерпілого та іншого підозрюваного у даному кримінальному правопорушенні у даному кримінальному провадженні. В разі здійснення на них впливу з боку підозрюваного ОСОБА_8 останні можуть змінити свої покази, чим ввести орган досудового розслідування в оману та перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні.

Апеляційний суд наголошує, що ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від таких осіб та дослідження їх судом. Таким чином, ризик незаконного впливу на свідків у даному кримінальному провадженні підтверджується тим, що досудове розслідування у даному кримінальному провадженні ще не завершено, що вказує на те, що свідки та потерпілі у справі не допитані у судовому засіданні, а тому підозрюваний ОСОБА_8 може здійснювати на них незаконний вплив, шляхом вмовлянь або погроз, з метою зміни їх показів задля уникнення кримінальної відповідальності.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги захисниці про недоведеність існування ризиків, які передбачають необхідність обрання щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є непереконливими, адже при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу дається оцінка сукупності обставин, які можуть свідчити про існування чи відсутність саме ризиків (можливості) вчинення дій, а не факту конкретного їх вчинення.

На переконання апеляційного суду існування вищевказаних ризиків є достатньою підставою для застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Щодо доводів апеляційної скарги захисника в частині можливості обрання більш м`якого запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_8 , апеляційний суд звертає увагу, що більш м`який запобіжний захід на даній стадії кримінального провадження не зможе запобігти встановленим ризикам, так як перебуваючи під домашнім арештом (на чому наполягає сторона захисту) або під дією іншого, більш м`якого запобіжного заходу, підозрюваний без будь-яких перешкод зможе вчинити дії направлені на переховування від органу досудового розслідування та суду або вчинення іншого кримінального правопорушення.

Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, який є тяжким злочином та у разі визнання судом винним останнього у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, останній може понести покарання, пов`язане з позбавленням волі.

Щодо розміру встановленого альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Частиною 3 ст.183 КПК України встановлено, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Апеляційний суд вважає, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання, слідчим суддею дотримані в повному обсязі, а доводи скарги захисниці не заслуговують на увагу.

Так, ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України.

Згідно матеріалів справи ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 07 березня 2024 року визначено ОСОБА_8 альтернативний запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 600 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 1 816 800 гривень.

Згідно ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається у таких межах:

1) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні нетяжкого злочину, - від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

2) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

3) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Виходячи з практики Європейського суду з прав людини, уповноважені органи влади повинні приділити визначенню суми застави стільки ж уваги, скільки і вирішенню питання про необхідність тримання обвинуваченого під вартою.

Визначаючи суму застави, суди повинні брати до уваги ризик того, що підозрюваний може ухилитися від покарання, обставини особистого життя та тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється особа. Розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Як вбачається з матеріалів справи суд при визначенні розміру застави врахував дані про особу обвинуваченого ОСОБА_8 , його сімейний та майновий стан, інші характеризуючі матеріали надані прокурором та захисником обвинуваченого, обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється, а також те, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке віднесено до категорії тяжких.

Суд апеляційної інстанції вважає, що розмір альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави призначений слідчим суддею відповідає вимогам ст.182 КПК України та на цьому етапі кримінального провадження є таким, що буде достатньою мірою гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків та запобігання спробам вчинити дії, передбачені п.п.1,5 ч.1 ст.177 КПК.

Підстав вважати вказаний розмір застави завідомо непомірним для обвинуваченого, колегія суддів не вбачає, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої уповноважені органи влади повинні приділити визначенню суми застави стільки ж уваги, скільки і вирішенню питання про необхідність тримання підозрюваного/обвинуваченого під вартою. Визначаючи суму застави, суди повинні брати до уваги ризик того, що підозрюваний (обвинувачений) може ухилитися від покарання, обставини особистого життя та тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється особа. Розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Визначений раніше розмір застави, на думку колегії суддів, є справедливим, здатним забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів в даному кримінальному провадженні та не порушує права обвинуваченого ОСОБА_8 ..

З огляду на викладене, порушень вимог кримінального процесуального законодавства, які б слугували підставами для скасування ухвали слідчого судді не встановлено, ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою, вмотивованою та такою, що не підлягає скасуванню, а тому, апеляційну скаргу захисниці слід залишити без задоволення.

Керуючись статтями 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 07 березня 2024 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного за ч. 3 ст. 332 КК України ОСОБА_8 строком до 03 травня 2024 року включно, із призначенням альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави в розмірі 600 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 1 816 800 гривень - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисниці ОСОБА_7 - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду є остаточною та такою, що касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4