Справа № 1-3/1998 Провадження №11-кп/802/145/24 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 лютого 2024 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у приміщенні суду матеріали провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09 листопада 2023 року щодо ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В:

Оскаржуваною ухвалою суду клопотання засудженого ОСОБА_7 про заміну покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким повернуто останньому.

Своє рішення суд мотивував тим, що оскільки в матеріалах клопотання наявні відомості про відбування покарання у виді довічного позбавленням волі в ДУ «Вінницька установа виконання покарань (№ 1)», тому дане клопотання слід повернути засудженому ОСОБА_7 для звернення до належного суду, за місцем відбування покарання.

В поданій апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 вважає ухвалу суду необґрунтованою. Посилається на те, що місцевий суд безпідставно повернув його клопотання, оскільки відповідно до п.14 ч.1 ст.537, п.4 ч.2 ст.539 КПК України клопотання засудженого розглядаються судом який виносив вирок. Просить ухвалу суду скасувати та ухвалити нову, якою клопотання задовольнити та звільнити його від подальшого відбування покарання на підставі ст.44 КК України.

Заслухавши суддю-доповідача, який виклав суть ухвали суду та основні доводи апеляційної скарги, засудженого, який підтримував подану апеляційну скаргу і просив скасувати ухвалу суду та звільнити його від подальшого відбування покарання, прокурора, який заперечив апеляційну скаргу і просив рішення місцевого суду залишити без змін, дослідивши матеріали клопотання, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Стаття 539 КПК України передбачає порядок вирішення питань, які виникають під час та після виконання вироку, які вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

На підставі пункту 1 частини 2 статті 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного з виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 2-4, 6, 7 (крім клопотання про припинення примусового лікування, яке подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться установа або заклад, в якому засуджений перебуває на лікуванні), 13-1, 14 частини першої статті 537 цього Кодексу.

При цьому пунктом 3 частини 1 статті 537 КПК України встановлено, що під час виконання вироків суд, визначений частиною 2 статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про заміну невідбутої частини покарання або покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким.

Тож, враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що питання про заміну покарання більш м`яким має вирішуватися місцевим судом, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, зокрема і за клопотанням засудженого.

Як вбачається з матеріалів судової справи, ОСОБА_7 засуджений вироком Волинського обласного суду від 20 лютого 1998 року до покарання у виді смертної кари. Ухвалою судової колегії у кримінальних справах Волинського обласного суду від 24 травня 2000 року покарання у виді смертної кари ОСОБА_7 замінено покаранням у виді довічного позбавленням волі, яке на даний час він продовжує відбувати в ДУ «Вінницька установа виконання покарань (№ 1)».

З огляду на викладені обставини та проаналізоване національне законодавство, суд апеляційної інстанції вважає, що місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку про необхідність повернення клопотання ОСОБА_7 , при цьому роз`яснив право засудженого на звернення до суду в межах територіальної юрисдикції якого ОСОБА_7 відбуває покарання, а саме в ДУ «Вінницька установа виконання покарань (№ 1)».

Більше того, під час апеляційного розгляду було встановлено, що ОСОБА_7 знаходиться у ДУ «Вінницька установа виконання покарань (№ 1)», де продовжує відбувати призначене вироком покарання.

Апеляційний суд вважає безпідставними доводи засудженого про порушення судом першої інстанції його права на звернення до суду, оскільки засудженому було роз`яснено, що він не позбавлений права звернутися з клопотання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким до місцевого суду в межах територіальної юрисдикції, якого він відбуває покарання.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, яка є єдиною та узгодженою, стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не є абсолютною та може обмежуватися у передбаченому законом порядку. У рішенні по справі «Мельник проти України» вказується, що право доступу до суду може бути обмеженим, зокрема щодо умов прийнятності скарги. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями.

Відтак, апеляційний суд не встановив істотних порушень судом першої інстанції вимог кримінального процесуального закону, які ставили б під сумнів законність ухваленого рішення, ухвала суду є законною, обґрунтованою та вмотивованою, підстави для її скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі засудженого, відсутні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 376, 405, 407 КПК України, Волинський апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09 листопада 2023 року щодо нього без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим ОСОБА_7 , який утримується під вартою, в той самий строк з моменту отримання копії даної ухвали.

Головуючий

Судді: