Справа № 460/1368/18
Провадження №1-кп/944/80/24
30.04.2024 рокум.Яворів
Яворівський районний суд Львівської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
обвинуваченого обвинуваченого ОСОБА_4
Обвинувачений у судовому підтримав доводи клопотання захисника, просив скасувати обраний йому запобіжний захід та постановити нову ухвалу, якою обрати до нього запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.
Прокурор заперечив щодо задоволення клопотання про зміну запобіжного заходу. Зазначив, що до обвинуваченого застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та останнім внесено заставу. З цього моменту ризики, які стали підставою для обрання запобіжного заходу продовжують існувати.
Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши клопотання, суд дійшов таких висновків.
Як встановлено в судовому засіданні, обвинуваченому ОСОБА_4 ухвалою колегії суддів Апеляційного суду Львівської області від 15.01.2018 обрано запобіжний захід у виді застави в розмірі 50 (п`ятдесяти) прожиткових мінімумів для працезданих осіб, що становить 85 000 грн.
Згідно з ухвалою колегії суддів Апеляційного суду Львівської області від 15.01.2018, на яку посилається захисник, визначено кінцеву дату строку дії покладених на обвинуваченого обов`язків, у зв`язку із внесенням застави, а не строк дії запобіжного заходу. На даний час на обвинуваченого поширюється запобіжний захід у виді застави.
Під час розгляду клопотання про зміну запобіжного заходу суд не уповноважений перевіряти обґрунтованість самих підстав застосування запобіжного заходу, а заявниками не можуть ставитися під сумнів висновки, які були покладені в основу такого рішення. Зміна запобіжного заходу передбачає виникнення після постановлення ухвали про обрання запобіжного заходу нових обставин, які безпосередньо свідчать про зміну, зменшення чи збільшення встановлених ризиків кримінального провадження та/або впливають на виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. У зв`язку з цим реалізація права на звернення до суду з клопотанням про зміну запобіжного заходу обумовлена не тим, що відповідний суб`єкт не погоджується із застосованим запобіжним заходом. Інститут зміни запобіжного заходу пов`язаний з виникненням нових обставин, які впливають на виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання встановленим ризикам кримінального провадження. Суд не переглядає рішення про застосування запобіжного заходу, а на підставі наданих сторонами відомостей встановлює факти, що виникають у зв`язку з плином кримінального провадження і можуть вплинути на застосований до обвинуваченого відповідний захід або спосіб його виконання.
Доводи сторони захисту щодо необхідності зміни обвинуваченому запобіжного заходу зводяться до не продовження стороною обвинувачення строку дії обов`язків, передбачених частиною 5 статті 194 КПК України та належної процесуальної поведінка обвинуваченого.
Відповідно до частини 1 статті 176, частини 1 статті 177 КПК України, застава є запобіжним заходом, метою застосування якого є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від суду. За частиною 1 статті 182 КПК України, застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків. Відповідно до вимог частини 3 статті 183 КПК України, при застосуванні запобіжного заходу у вигляді застави підозрюваному, обвинуваченому роз`яснюються його обов`язки і наслідки їх невиконання.
Запобіжний захід у вигляді застави не має визначеного строку дії та чинний до його скасування, зміни, ухвалення виправдувального вироку чи закриття кримінального провадження.
Згідно з частиною 7 статті 42 КПК України, підозрюваний, обвинувачений зобов`язаний прибути за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, а в разі неможливості прибути за викликом у призначений строк - заздалегідь повідомити про це зазначених осіб. Отже, на обвинуваченого покладаються загальні обов`язки, які визначені частиною 7 статті 42 КПК України і починають діяти, як тільки особа набуде відповідного статусу у кримінальному провадженні (після отримання повідомлення про підозру, після отримання обвинувального акту). Строк дії загальних процесуальних обов`язків, покладених процесуальним законом, триває весь час перебування особи у статусі підозрюваного або обвинуваченого. Ці обов`язки покладаються законом автоматично на всіх осіб без винятку, які набули відповідного статусу у провадженні, на відміну від обов`язків, які передбачені пунктами 1-9 частини 5 статті 194 КПК України і покладаються слідчим суддею, судом.
В свою чергу, стаття 194 КПК України визначає перелік обов`язків, які можуть покладатися на підозрюваного (обвинуваченого) рішенням про застосування заходів забезпечення кримінального провадження. Так, частина 5 статті 194 КПК України визначає умовами покладення додаткових обов`язків обрання стосовно підозрюваного запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, і доведеність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті. Ці обов`язки не є окремим запобіжним заходом, а застосовуються додатково до обраного підозрюваному запобіжного заходу за наявності визначених в частині 5 статті 194 КПК України умов.
Таким чином, застава забезпечує виконання підозрюваним, обвинуваченим як тих обов`язків, що покладені судом при застосуванні запобіжного заходу, так і тих, що покладені процесуальним законом.
Частиною 7 статті 194 КПК України встановлено, що обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Після закінчення строку, в тому числі продовженого, на який на підозрюваного, обвинуваченого були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються. У зазначеній нормі йдеться про припинення дії ухвали про застосування запобіжного заходу виключно в частині покладення на підозрюваного, обвинуваченого відповідних обов`язків згідно із статтею 194 КПК України.
Отже, відсутність ініціативи сторони обвинувачення у питанні продовження строків дії обов`язків, передбачених частиною 5 статті 194 КПК України, не є підставою для скасування такого запобіжного заходу як застава, оскільки остання також покликана забезпечити виконання обвинуваченим обов`язків, що покладені на нього нормами кримінального процесуального закону.
Належна процесуальна поведінка обвинуваченого сама по собі не є підставою для зміни запобіжного заходу. Виконання процесуальних обов`язків є обов`язковим для особи, щодо якої вони встановлені приписами кримінального процесуального закону, їх виконання не можна представляти як таке, що залежить від волі обвинуваченого і, тим більше, обумовлює зміну запобіжного заходу. Більше того, визначені статтею 42 КПК України процесуальні обов`язки діють незалежно від основного запобіжного заходу, отже їх виконання саме по собі не може впливати на суть та порядок виконання запобіжного заходу, в цьому випадку - застави у визначеному розмірі.
З огляду на вищенаведене, суд дійшов висновку, що застосований щодо обвинуваченого запобіжний захід наразі достатньою мірою гарантує виконання ним покладених обов`язків, а тому у задоволенні клопотання захисника про його зміну слід відмовити.
На підставі викладеного і керуючись176-178, 182, 314, 315, 372, 376 КПК України, суд,
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і окремому оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1