Справа №: 398/2666/24
провадження №: 1-кс/398/1041/24
УХВАЛА

Іменем України

"21" травня 2024 р. Слідчий суддя Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області капітана поліції ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні за № 0000749 від 22.04.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий СВ Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області капітан поліції ОСОБА_3 звернулася до суду з клопотанням, в якому просить суд накласти арешт на майно вилучене в ході огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: мобільний телефон марки SAMSUNG, чорного кольору, який поміщений до спеціального пакету PSP 1170883, який на праві власності належить потерпілому ОСОБА_4 та вилученого у ОСОБА_5 з метою заборони відчуження, розпорядження та користування даним майном.

Клопотання слідчого мотивовано тим, що у провадженні слідчого відділення Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000749 від 22 квітня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.185КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що в період часу з 19.04.2024 року по 22.04.2024 року, в період дії воєнного стану, невстановлена особа, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , скориставшись банкоматом, таємно викрав з банківської карти Приват Банку (р/р НОМЕР_1 ) ОСОБА_4 грошові кошти в сумі 9670 гривень та мобільний телефон марки SAMSUNG чорного кольору.

17.05.2024 року старшим слідчим СВ Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області капітаном поліції ОСОБА_3 , у особи яка вчинила крадіжку ОСОБА_5 , було вилучено за адресою: АДРЕСА_1 , мобільний телефон марки SAMSUNG чорного кольору та поміщені до спеціального пакету PSP1170883.

З метою забезпечення належного збереження слідів вчиненого кримінального правопорушення, безперешкодного доступу сторін кримінального провадження до вилучених речей, а також у майбутньому забезпечення виконання рішення суду вказані речі визнано речовими доказами.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами у кримінальному провадженні є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч. 2 ст. 100 КПК України речові докази, які отримані або вилучені слідчим, прокурором, оглядаються, фотографуються та докладно описуються в протоколі огляду. Зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в поряду, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Майно вважається тимчасово вилученим під час обшуку, огляду, відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей, тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди. Таким чином достатньо підстав вважати, що вилучені в ході огляду місця події та обшуку затриманого, речі зберегли на собі сліди кримінального правопорушення.

Старший слідчий СВ Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області капітан поліції ОСОБА_3 на розгляд клопотання не з`явилася, надала заяву про розгляд клопотання без її участі.

Згідно з вимогами ч. 4 ст. 107 КПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому розгляді, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя встановив наступне.

У провадженні слідчого відділення Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000749 від 22 квітня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.185КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що в період часу з 19.04.2024 року по 22.04.2024 року, в період дії воєнного стану, невстановлена особа, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , скориставшись банкоматом, таємно викрав з банківської карти Приват Банку (р/р НОМЕР_1 ) ОСОБА_4 грошові кошти в сумі 9670 гривень та мобільний телефон марки SAMSUNG чорного кольору.

17.05.2024 року старшим слідчим СВ Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області капітаном поліції ОСОБА_3 , у особи яка вчинила крадіжку ОСОБА_5 , було вилучено за адресою: АДРЕСА_1 , мобільний телефон марки SAMSUNG чорного кольору та поміщені до спеціального пакету PSP1170883.

З метою забезпечення належного збереження слідів вчиненого кримінального правопорушення, безперешкодного доступу сторін кримінального провадження до вилучених речей, а також у майбутньому забезпечення виконання рішення суду вказані речі визнано речовими доказами.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами у кримінальному провадженні є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч. 2 ст. 100 КПК України речові докази, які отримані або вилучені слідчим, прокурором, оглядаються, фотографуються та докладно описуються в протоколі огляду. Зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в поряду, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Майно вважається тимчасово вилученим під час обшуку, огляду, відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей, тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди. Таким чином достатньо підстав вважати, що вилучені в ході огляду місця події та обшуку затриманого, речі зберегли на собі сліди кримінального правопорушення.

Згідно ч. 1 ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Відповідно п.п. 1, 3 ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; є предметом кримінального правопорушення.

Ч. 2 ст. 168 КПК України передбачено, що тимчасове вилучення майна може здійснюватись під час обшуку, огляду.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява №31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А № 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява № 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A № 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A № 98).

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Ст. 170 ч. 10 КПК України вказує, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу, якими є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Враховуючи вище зазначене, слідчий суддя вважає за можливе клопотання задовольнити та накласти арешт на мобільний телефон марки SAMSUNG, чорного кольору, який поміщені до спеціального пакету PSP 1170883, який на праві власності належить потерпілому ОСОБА_4 та вилученого у ОСОБА_5 , який є речовими доказами вчинення кримінального правопорушення до прийняття рішення по кримінальному провадженню, з метою забезпечення виконання у подальшому судових рішень у кримінальному провадженні.

Керуючись ст.ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання старшого слідчого СВ Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області капітана поліції ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні за № 0000749 від 22.04.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України задоволити.

Накласти арешт на майно вилучене в ході огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: мобільний телефон марки SAMSUNG, чорного кольору який поміщений до спеціального пакету PSP 1170883, який на праві власності належить потерпілому ОСОБА_4 та вилученого у ОСОБА_5 з метою заборони відчуження, розпорядження та користування даним майном.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом семи днів з дня отримання копії ухвали.

СЛІДЧИЙ СУДДЯ: ОСОБА_6 НЕРОДА