Провадження №1-кп/761/604/2024
В И Р О К

іменем України

30 квітня 2024 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Сумської області, українця, громадянина України, одруженого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, військовослужбовця, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , в/ч НОМЕР_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України ((в редакції Закону чинній станом на 22.02.2019 р.).),

У С Т А Н О В И В:

22.02.2019 року, приблизно о 01 годині ОСОБА_4 перебував у парку «Нивки», розташованому за адресою: м. Київ, проспект Перемоги, 82. Під час цього ОСОБА_4 помітив раніше невідому йому ОСОБА_5 і у нього виник злочинний умисел, направлений на відкрите заволодіння будь-яким чужим майном та подальше обернення його на свою користь.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите заволодіння будь-яким чужим майном, та подальше обернення його на свою користь, ОСОБА_4 , 22.02.2019, приблизно о 01 год. 00 хв., перебуваючи у парку «Нивки», розташованому за адресою: АДРЕСА_3 , підійшов ззаду до потерпілої, схопив її, після чого почав вимагати від ОСОБА_5 грошові кошти та її особисті речі. Після цього ОСОБА_5 , злякавшись, вирішила виконати вимогу та віддала власний мобільний телефон марки «Honor 9» IMEI 1: НОМЕР_2 , IMEІ 2: НОМЕР_3 , із ЅIM-картою мобільного оператора ПрАТ «ВФ Україна»: НОМЕР_4 , вартістю 6599 гривень, завдавши потерпілій матеріальної шкоди на вказану суму.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, направленого на відкрите заволодіння будь-яким чужим майном, та подальше обернення його на свою користь, ОСОБА_4 , 22.02.2019 приблизно о 01 год. 00 хв., перебуваючи у парку «Нивки», розташованому за адресою: м. Київ, проспект Перемоги, 82, утримуючи при собі вищевказаний мобільний телефон, що належить ОСОБА_5 з місця вчинення кримінального правопорушення зник та розпорядився викраденим майном на власний розсуд.

В подальшому ОСОБА_4 , утримуючи при собі вищевказане майно, що належить ОСОБА_5 з місця вчинення кримінального правопорушення зник та розпорядився викраденим майном на власний розсуд.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою вину у вчиненні інкримінованих йому дій, підтвердивши обставини, викладені в обвинувальному акті. Пояснив суду, що 22.02.2019 року у зв`язку зі скрутним матеріальним становищем та сімейними проблемами, вночі він підійшов до незнайомої жінки взяв її за плечі та сказав віддати йому телефон, на що вона погодилась та віддала телефон. Фізичної сили він до неї не застосовував. У вчиненому щиро розкаюється та більще порушень закону де допускав, під час російського вторгнення добровільно мобілізувався до ЗСУ де наразі проходить військову службу.

Покази обвинуваченого ОСОБА_4 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Положення ч. 3 ст. 349 КПК України, роз`яснено судом у судовому засіданні учасникам кримінального провадження.

За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію кримінальних правопорушень, перевіривши, що вони вірно розуміють зміст цих обставин, встановивши відсутність сумнівів в добровільності їх позиції, суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням письмових документів та матеріалів, що характеризують обвинуваченого як особу.

Аналізуючи в сукупності перевірені в судовому засіданні докази, які узгоджуються між собою, суд за вказаних обставин вважає доведеною винуватість ОСОБА_4 , а його дії вірно кваліфікованими за ч. 1 ст. 186 КК України ((в редакції Закону чинній станом на 22.02.2019 р.).), як відкрите викрадення чужого майна (грабіж).

Суд, відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні обвинуваченому виду і міри покарання, приймає до уваги характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, є нетяжким злочином, конкретні обставини кримінального провадження, дані про особу ОСОБА_4 , а саме те, що останній не перебуває під наглядом лікаря-нарколога та психіатра, позитивно характеризується за місцем служби, одружений, утримує двох неповнолітніх дітей, є раніше несудимою особою.

Згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає пом`якшуючими обставинами щире каяття обвинуваченого, та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

На підставі викладеного, зважаючи на положення ст. 5 КК України, суд вважає, що ОСОБА_4 необхідно призначити покарання в межах санкції частини 1 статті 186 Кримінального кодексу України (в редакції Закону чинній станом на 22.02.2019 р.) у виді штрафу.

На погляд суду, зазначене покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових правопорушень.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Судові витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід у кримінальному провадженні до обвинуваченого судом не застосовано.

Інші заходи забезпечення кримінального провадження в рамках кримінального провадження не застосовувались.

Долю речових доказів, слід вирішити у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 5, 186 КК України, ст. 128, ч. 3 ст. 349, ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у вигляді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Речові докази:

-мобільний телефон марки «Honor 9» IMEI 1: НОМЕР_2 , IMEІ 2: НОМЕР_3 , що переданий на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_5 , після вступу вироку в законну силу, - залишити у володінні потерпілої ОСОБА_5 ;

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя