Справа № 539/963/24
Провадження № 1-кп/539/166/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2024 року м.Лубни

Лубенський міськрайонний суд Полтавської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

представника потерпілої адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду у м. Лубни кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000039 від 20.02.2024, за обвинувальним актом стосовно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Лубни, Полтавської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, на утриманні малолітніх та осіб похилого віку немає, перебуває на обліку військовозобов`язаних запасу у ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.125 КК України,

встановив:

19.02.2024 року приблизно об 11 годині 20 хвилин ОСОБА_4 перебував у магазині «Крамниця», що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , де у нього на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин відбувся конфлікт із його колишньою співмешканкою ОСОБА_5 , в ході якого ОСОБА_4 , в той час, як ОСОБА_5 сиділа на стільці, пальцями правої руки схопив за ліву руку останню та продовжуючи свої умисні дії, спрямовані на спричинення тілесних ушкоджень, кулаком правої руки наніс не менше двох ударів в область голови зліва ОСОБА_5 .

Своїми умисними діями ОСОБА_4 заподіяв потерпілій ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді ЧМТ, струсу головного мозку, забою м`яких тканин лівої тім`яної ділянки та синця з садном в ділянці лівого плеча, що відповідно до висновку судово-медичної експертизи №55 від 04.03.2024 за ступенем тяжкості відноситься до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`ю.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, тобто умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 подала заяву відповідно до ст.46 КК України про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку з тим, що вони примирилися, і їй відшкодовано завдані збитки.

Представник потерпілої - адвокат ОСОБА_6 заяву потерпілої підтримав.

Обвинувачений запевнив суд, що наслідки закриття кримінального провадження із заявлених ним підстав йому зрозумілі, проти звільнення його від кримінальної відповідальності згідно ст. 46 КК України він не заперечує, відображені у обвинувальному акті обставини скоєного ним проступку визнає повністю, кваліфікацію своїх дій за ч. 2 ст. 125 КК України не оспорює.

Прокурор, за таких обставин, вважав наявними правові підстави для звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження.

Суд, з`ясувавши позиції учасників цього кримінального процесу, перевіривши їх, доводи заявленого потерпілою клопотання, вивчивши наявні у нього на цій стадії матеріали справи, та виконавши вимоги ч.3 ст. 285 КПК України, прийшов до таких висновків.

Зокрема ст. 46 КК України регламентовано, що особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Так, кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 125 КК України відноситься до категорії проступків (ч.2 ст. 12 КК України), оскільки санкцією цієї норми не передбачене покарання у виді позбавлення волі.

В судовому засіданні обвинувачений свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України, визнав повністю та підтвердив відображені у обвинувальному акті установлені досудовим розслідуванням обставини його учинення, кваліфікацію своїх дій за ч.2 ст. 125 КК України не заперечував.

А отже, за таких передумов суд має змогу застосовувати норми ст. 46 КК України.

До того ж, обвинувачений раніше не судимий.

На цей час обвинувачений і потерпіла примирились, про що дали пояснення в судовому засіданні, паралельно вказавши, що будь яких претензій чи то морального, чи то матеріального характеру, один до одного не мають.

При цьому, у суду відсутні підстави сумніватись у цьому, а так само у добровільності і істинності їх позицій.

Таким чином, суд установив наявність одночасно усіх передумов, за яких положення ст. 46 КК України мають змогу бути застосовані, як то, обвинувачений вперше вчинив проступок і примирився з потерпілим. Інкримінований злочин, апріорі, не відноситься до корупційних.

Крім того, суд ураховував, що право на примирення у розумінні ст. 46 КК України- це особисте право потерпілого. Воно не може бути ніким присвоєне та не може бути нікому делеговане. Таке право є природним правом людини, нерозривно пов`язаним з нею, та похідним від інших прав людини, зокрема права на життя. Використання права на примирення іншими особами (в тому числі визнаними потерпілими від кримінального правопорушення у кримінально-процесуальному сенсі) є неможливим, оскільки таке право тісно пов`язане з особою, яка безпосередньо постраждала внаслідок вчинення щодо неї кримінального правопорушення. Під час примирення лише сам потерпілий може виражати свою волю, а не інші особи, які є його представниками або правонаступниками.

Тож, у цьому випадку, суд переконався у тому, що потерпіла особисто і добровільно виразила свою волю на примирення з обвинуваченим.

За таких обставин, беручи до уваги установлені фактичні обставини із даного питання, які свідчать про наявність умов, за яких можливе звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України, у тому числі, й вираження волі потерпілої, суд вважає, що її клопотання у цій справі підлягає до задоволення.

Саме ж кримінальне провадження підлягає закриттю на підставі п.1 ч.2 ст. 284 КПК України у зв`язку із звільненням обвинуваченого від кримінальної відповідальності.

Процесуальні витрати у цій справі відсутні, як те слідує із обвинувального акта, тому суд не вирішує це питання.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов не заявлявся.

Керуючись ст.284, ч.4 ст.286 КПК України, ст. 44, 46 КК України, суд

постановив:

Клопотання потерпілої ОСОБА_5 - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, на підставі ст.46 КК України, у зв`язку із його примиренням з потерпілою ОСОБА_5 .

Кримінальне провадження №0000039, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.02.2024 по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України - закрити на підставі п.1 ч.2 ст. 284 КПК України.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду через Лубенський міськрайонний суд Полтавської області протягом 7 (семи) днів з моменту її проголошення.

Суддя ОСОБА_1