Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-сс/4809/321/24 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.06.2024 року. колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

Головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку в залі суду в м. Кропивницькому апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 25 травня 2024 року, якою стосовно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Куйбишеве, Бобринецький район, Кіровоградська область, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, не маючого утриманців, 28.02.2022 призваний на військову службу до лав ЗСУ за мобілізацією до військової частини НОМЕР_1 у військовому званні солдат, проживаючого тупик АДРЕСА_1 , раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.194 КК України,

застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів тобто, з 15 год. 30 хв. 23.05.2024 року до 15 год. 30 хв. 21.07.2024 року, із визначенням розміру застави в сумі 121 120 грн.

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 25 травня 2024 року, задоволено клопотання слідчого та застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів тобто, з 15 год. 30 хв. 23.05.2024 року до 15 год. 30 хв. 21.07.2024 року, із визначенням розміру застави в сумі 121 120 грн.

Органом досудового розслідування ОСОБА_8 повідомлено про підозру у тому, що він 23.05.2024 року прибув до житлового будинку, АДРЕСА_2 та який належить потерпілій ОСОБА_9 , щоб забрати власні речі, які залишив в будинку потерпілої. На ґрунті виниклих ревнощів до ОСОБА_9 вирішив незаконно знищити житловий будинок, який їй належить шляхом його підпалу. Переконався, що за його діями ніхто не спостерігає, взяв на подвір`ї будинку АДРЕСА_2 , сухої трави та, розклавши в одній із кімнат, підпалив її сірниками. Далі впевнившись, що відбулось загорання речей та меблів у будинку, залишив приміщення будинку та попрямував до місця свого проживання.

В результаті вчинення підпалу, житловий будинок було знищено полум`ям, тобто приведено в стан непридатності для проживання та неможливості в подальшому відремонтувати будинок.

Таким чином, ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України - умисному знищенні чужого майна шляхом підпалу.

Рішення слідчого судді мотивовано тим, що підозрюваному не може бути застосовано більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою через наявність ризиків, передбачених у ч.1 ст.177 КПК України, враховуючи, що підозрюваний, перебуваючи на волі може переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, враховуючи тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винним, незаконно впливати на свідків, потерпілу, перешкодити розслідуванню кримінального провадження іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення. Застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за вказаних обставини справи та серйозністю висунутої проти нього підозри, з урахуванням встановлених ризиків, на думку слідчого судді, не є надмірними та такими, що принижують його гідність у розмінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

В апеляційній скарзі захисник адвокат ОСОБА_7 просила скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову, якою обрати стосовно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Свої вимоги обґрунтувала тим, що немає у клопотанні й переконливих даних про те, що цілодобовий домашній арешт до підозрюваного не зможе запобігти ризикам, на які посилається прокурор. Також ним не доведено обставин того, що підозрюваний, перебуваючи на волі, може переховуватися від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджати кримінальному провадженню, мати вплив на потерпілу чи свідків.

Вказує, що ОСОБА_8 має постійне місце проживання, раніше не судимий. Потерпіла вже допитана працівниками поліції, що підтверджується її показами, які були долучені до клопотання, ОСОБА_8 ніяким чином не буде впливати на свідків та потерпілу. Також на ОСОБА_8 відсутні негативні характеристики. Крім того, він є військовослужбовцем. Також за вчинення даного кримінального правопорушення можливе покарання з застосуванням випробувального терміну. Але слідчим суддею дані обставини враховані не були.

Також вказує, що слідчим суддею завищено суму застави. Суму збитків, яку зазначають у клопотанні є умовною та значно завищеною, оскільки на даний час ніяких експертиз з даного приводу не проводилось, і дана сума вказана лише зі слів потерпілої.

Заслухавши доповідача, захисника адвоката ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , яка просила задовольнити подану апеляційну скаргу, прокурора, який просив відмовити в апеляційній скарзі захисника, зваживши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали клопотання, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

У відповідності до п.4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчинені злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до ст. 5 ч. 1, ч. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчинення нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Частиною 3 ст. 5 вказаної Конвенції передбачено, що кожен, кого заарештовано або затримано згідно з положеннями підпункту «с» пункту 1 цієї статті, має негайно постати перед суддею чи іншою посадовою особою, якій закон надає право здійснювати судову владу, і йому має бути забезпечено розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання.

Згідно ст. 6 ч. 2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди України при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду як джерела права.

Відповідно ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно правової позиції викладеній у рішенні Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року по справі «Харченко проти України» (п. 80), при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

Також, відповідно правової позиції викладеній у рішенні Європейського суду з прав людини від 01.06.2006 року по справі «Мамедов проти Росії», суд при перевірці законності та обґрунтованості запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, має враховувати не тільки тяжкість обвинувачення, як на визначальний чинник при оцінці ймовірності ризиків, і хоча суворість покарання є визначальним, потребу позбавлення когось волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Попков проти Росії» від 06.12.2007 року визначено, що підозрюваний повинен бути звільнений на час розгляду справи, якщо державні органи не можуть надати достатньо підстав, які виправдовують його утримання під вартою. Влада зобов`язана надати переконливі підстави для будь-якого мінімального строку тримання під вартою.

У справі "Нечипорук та Йонкало проти України" ЄСПЛ відзначив, що термін "обґрунтована підозра" означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Як вбачається з матеріалів клопотання, що у провадженні СВ відділення поліції №3 (м.Бобринець) Кропивницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області знаходяться матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000071 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України.

23 травня 2024 року о 15 год. 30 хв. ОСОБА_8 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

24 травня 2024 року у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України, тобто в умисному знищенні чужого майна шляхом підпалу.

Враховуючи мету і підстави застосування запобіжних заходів, колегія суддів доходить висновку, що при обранні запобіжного заходу слідчий суддя обґрунтовано врахував наявність обґрунтованої підозри, обставини, передбачені ст. 178 КПК України, а саме, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України, санкція якого передбачає покарання у виді позбавленням волі на строк від трьох до десяти років. Підозрюваний не працює, не одружений, є військовослужбовцем та самовільно залишив місце служби, тобто не має сталих соціальних зв`язків.

Крім того, слід зазначити, що обґрунтованість підозри у вчиненні вказаного кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколами слідчих дій, протоколом допиту потерпілої.

Також слідчим суддею правильно враховано ризики передбачені ч.1 ст. 177 КПК України, а саме те, що підозрюваний, перебуваючи на волі може переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, враховуючи тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винним, незаконно впливати на свідків, потерпілу, перешкодити розслідуванню кримінального провадження іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Також слідчий суддя дійшов до правильного висновку з яким погоджується колегія суддів, що састосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за вказаних обставини справи та серйозністю висунутої проти нього підозри, з урахуванням встановлених ризиків, не є надмірними та такими, що принижують його гідність у розмінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Крім того, колегія суддів доходить висновку, що слідчий суддя правильно врахував дані про особу підозрюваного, обставини кримінального правопорушення, тяжкість кримінального правопорушення у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 та положень ч.5 ст.182 КПК України та визначив розмір застави у розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто в сумі 121 120 грн.

Тому, доводи апеляційної скарги стосовно зменшення суми застави є необґрунтованими.

Доводи захисника викладені в апеляційній скарзі стосовно того, що ризики зазначені в клопотанні, передбачені ст.177 КПК України не доведені, є необґрунтованими та безпідставними, оскільки ризики у даному кримінальному провадженні встановлені судом першої інстанції знайшли своє об`єктивне підтвердження в суді апеляційної інстанції та в повній мірі підтверджуються зібраними у кримінальному провадженні доказами доданими до клопотання.

Крім того, доводи апеляційної скарги захисника стосовно того, що судом не враховано позитивно характеризуючи дані, не заслуговують на увагу, оскільки не є такими обставинами, які значною мірою знижують рівень існування обґрунтованих ризиків, які встановлені слідчим суддею та знайшли своє підтвердження в суді апеляційної інстанції.

Враховуючи вищевикладене, наявність обґрунтованих ризиків, враховуючи особу підозрюваного, та вищевикладені обставини, колегія суддів доходить висновку, що належна поведінка останнього на досудовому слідстві, може бути забезпечена лише шляхом застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із визначеним розміром застави.

Беручи до уваги викладене, колегія суддів, також із урахуванням наявності вищевказаних ризиків, не вбачає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції та обрання підозрюваному більш м`якого запобіжного заходу не пов`язаного із триманням під вартою.

Порушень вимог кримінального процесуального закону, які б стали підставою для скасування по суті правильного прийнятого слідчим суддею рішення не встановлено.

За таких підстав, апеляційна скарга захисника адвоката ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 183, 376, 407,422 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційна скаргу захисника адвоката ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 25 травня 2024 року, якою задоволено клопотання слідчого та застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів тобто, з 15 год. 30 хв. 23.05.2024 року до 15 год. 30 хв. 21.07.2024 року, із визначенням розміру застави в сумі 121 120 грн. залишити без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

(підписи)