№ 207/1239/24
№ 1-кп/207/227/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2024 року Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретареві ОСОБА_2 ,

за участю прокурора Кам`янської окружної прокуратури ОСОБА_3 ,

адвоката ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у місті Кам`янське в залі Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська кримінальне провадження № 0000152 за звинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпро Дніпропетровської області, громадянин України, має середню освіту, не працює, не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, зареєстрований і проживає за адресою: АДРЕСА_1 без реєстрації, раніше не судимий,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 354 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_5 26.02.2024 приблизно о 14 год. 32 хв. (більш точний час під час досудового розслідування не встановлено), ОСОБА_5 , знаходився на станції Запоріжжя-Кам`янське 159 кілометр пікет № 4 залізничної колії, поруч з опорою № 295, де зустрів старшого електромеханіка дільниці бригади 10 виробничої дільниці сигналізації, централізації, блокування 2 структурного підрозділу «Дніпропетровська дистанція сигналізації та зв`язку» ДП «Придніпровська залізниця» ОСОБА_7 . Достовірно знаючи, що майно, яке належить ДП «Придніпровська залізниця» охороняється працівниками вказаного підприємства, бажаючи безперешкодно здійснити крадіжку металевих виробів та кабельної продукції ДП «Придніпровська залізниця», ОСОБА_5 запропонував ОСОБА_7 неправомірну вигоду за не вчинення ним дій по здійсненню заходів по забезпеченню безпеки руху поїздів на дільниці обслуговування.

Тоді ж, ОСОБА_5 , реалізуючи свій протиправний умисел, направлений на пропозицію працівникові підприємства, який не є службовою особою, надати йому неправомірну вигоду, діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій і їх наслідки, запропонував старшому електромеханіку дільниці бригади 10 виробничої дільниці сигналізації, централізації, блокування 2 структурного підрозділу «Дніпропетровська дистанція сигналізації та зв`язку» ДП «Придніпровська залізниця» ОСОБА_7 , отримати неправомірну вигоду, в розмірі 2000 грн., за неперешкоджання ОСОБА_5 викрасти металеві вироби та кабельну продукцію з території ДГІ «Придніпровська залізниця». Грошові кошти ОСОБА_5 , обіцяв надати після реалізації викраденого майна. У свою чергу ОСОБА_7 від отримання неправомірної вигоди від ОСОБА_5 відмовився, та про вказану подію повідомив органи поліції.

До початку судового засідання, 29 лютого 2024 року між прокурором Кам`янської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 в присутності його захисника - адвоката ОСОБА_4 укладено угоду про визнання винуватості у даному кримінальному провадженні. В даній угоді зазначено, що ОСОБА_5 визнав свою вину у скоєнні кримінального правопорушення та зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у кримінальному провадженні.

Також, вказаною угодою сторони погодили покарання за ч. 1 ст. 354 КК України у виді штрафу у розмірі ста п`ятидесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 2550 грн.

В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені підозрюваному за участю його адвоката ОСОБА_4 .

В підготовчому судовому засіданні судом було з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_5 цілком розуміє, що він має право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а він має права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України; характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим; вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Розглядаючи в порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких та тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання.

Обвинувачений ОСОБА_5 та його адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні просили вказану угоду з прокурором затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання, при цьому ОСОБА_5 беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні нетяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 354 КК України, в обсязі, викладеному у обвинувальному акті, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_5 беззастережно визнав себе винуватим, згідно із ст. 12 КК України відносяться кримінальних правопорушень, від яких потерпілих немає.

Суд в підготовчому судовому засіданні переконався в тому, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Розглянувши вищезазначену угоду про визнання обвинуваченим винуватості, укладену між прокурором та підозрюваним, суд приходить до висновків, що угода відповідає вимогам КПК України, вина ОСОБА_5 знайшла своє повне підтвердження, його дії необхідно кваліфікувати як пропозицію працівникові підприємства, який не є службовою особою, надати йом' неправомірну вигоду за невчинення працівником будь-яких дій з використанням становища, яке він займає, в інтересах того, хто пропонує таку вигоду, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 354 КК України.

Перевіряючи угоду в частині призначення міри покарання на відповідність вимогам Кримінального кодексу України, суд вважає, що вона узгоджена в межах санкції ч. 1 ст. 354 КК України, відповідає характеру правопорушення та особі обвинуваченого, який визнає себе винуватим повністю та розкаюється у вчиненому.

Враховуючи вищенаведене, враховуючи думку прокурора, захисника, обвинуваченого, які просили затвердити угоду про визнання винуватості, вивчивши обвинувальний акт, перевіривши відповідність угоди про визнання винуватості вимогам кримінального процесуального закону та переконавшись, що укладення даної угоди сторонами є добровільним, суд приходить до висновку про ухвалення в даному кримінальному провадженні обвинувального вироку відносно ОСОБА_5 , яким вважає необхідним затвердити угоду про визнання ним винуватості та визнати його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 354 КК України, призначити узгоджене сторонами покарання, яке відповідає загальним засадам призначення покарання, передбаченим ст. 65 КК України, та санкції ч. 1 ст. 354 КК України.

Підстав для відмови в затвердженні угоди, визначених в ч. 7 ст. 474 КПК України судом не встановлено.

Долю речових доказів у кримінальному провадженні вирішити у відповідності із вимогами ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 314 -316, 368, 370, 373, 376, 468-469, 472-476 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 29 лютого 2024 року між прокурором Кам`янської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 .

ОСОБА_5 визнати винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 354 КК України та призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості покарання у виді штрафу у розмірі штрафу у розмірі ста п`ятидесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 2550 (дві тисячі п`ятсот п`ятдесят) грн. у прибуток держави.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити засудженому та прокурору.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1