Справа № 344/4647/24
Провадження № 1-кп/344/796/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2024 року місто Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,

при секретарях с/з: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

за участі прокурорів: ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ,

захисника: ОСОБА_8 ,

обвинуваченого: ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області в режимі відеоконференції кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що народився у м. Макіївка Донецької області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , громадянин України, раніше судимий вироком Великоновосілківського районного суду Донецької області від 26 жовтня 2023 року, за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.111 КК України до дванадцяти років позбавлення волі,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.111 КК України (в редакції Закону № 2113-IX від 03.03.2022), ч.7 ст.111-1 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_9 будучи громадянином України в умовах воєнного стану вчинив державну зраду, зокрема умисно вчинив діяння, на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній безпеці України, перехід на бік ворога в період збройного конфлікту, надав іноземній державі, іноземній організації або їх представникам допомогу в проведенні підривної діяльності проти України, а також добровільно взяв участь в незаконних збройних формуваннях, створених на тимчасово окупованій території, надав таким формуванням допомоги у веденні бойових дій проти Збройних Сил України та інших військових формувань, утворених відповідно до законів України, добровольчих формувань, що були утворені або самоорганізувалися для захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України.

Вказані кримінальні правопорушення вчинено за наступних обставин.

Так, громадянин України ОСОБА_9 22.02.2022, перебуваючи у м. Макіївка Донецької області, в період збройного конфлікту, діючи умисно, з ідеологічних та корисливих мотивів, на шкоду суверенітету, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній безпеці України, усвідомлюючи, що він вчиняє державну зраду, добровільно перейшов на бік ворога, а саме, вступив до складу незаконного збройного формування т. зв. «протитанкового взводу 1 стрілецького батальйону 113 стрілецького полку мобілізаційного резерву 1 армійського корпусу рф».

При цьому, ОСОБА_9 присвоєно військове звання «рядовий» та призначено на посаду «стрільця 1 стрілецького батальйону 113 стрілецького полку мобілізаційного резерву 1 армійського корпусу» (далі - 1 сб 113 сп МР 1 АК).

Вступивши до вищезазначеного підрозділу країни-агресора, ОСОБА_9 в період з 13.03.2022 до 23.08.2022 умисно, з метою вчинення дій на школу суверенітету, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності України, надавав допомогу іноземній державі-агресору в проведенні підривної діяльності проти України, займався обладнанням позицій на різних ділянках фронту та чергував на них. Після чого з 23.08.2022 по 07.10.2022, продовжуючи вчиняти підривну діяльність проти України, приймав активну участь в бойових діях проти ЗС України в населених пунктах Давидів Брід, Садок та Білогірка Херсонської області.

Після цього, з 14.11.2022 по 04.01.2023 ОСОБА_9 у складі нзф т. зв. «1 сб 113 сп МР 1 АК» здійснював інженерно-фортифікаційне облаштування місцевості в районі населеного пункту Нова Каховка Херсонської області.

3 24.01.2023 нзф т. зв. «113 сп МР 1 АК» був переформований у нзф т. зв. «116 осп МР 1 АК», в якому і продовжив службу ОСОБА_9 на посаді «командира 1 відділення 1 сб 116 осп МР 1АК».

Далі, в період з 24.02.2023 по 14.08.2023 ОСОБА_9 перебував в районі населеного пункту Рівнопіль Донецької області, де здійснював інженерно-фортифікаційне облаштування місцевості на ділянці Рівнопіль-Іванівка та в цей період брав активну участь у бойових діях проти ЗС України в районах населених пунктів Микільське, Урожайне, Керменчик Донецької області.

Таким чином, ОСОБА_9 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 111 КК України (в редакції Закону № 2113-IX від 03.03.2022).

Також громадянин України ОСОБА_9 , діючи з прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою заподіяння шкоди суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності України, добровільно взяв участь у незаконних збройних формуваннях, створених на тимчасово окупованій території, перебуваючи на посаді «стрільця» нзф т. зв. «1 сб 113 сп МР 1 АК», «командира 1 відділення НОМЕР_1 », на території Донецької області у період з 22 лютого 2022 року до 15 серпня 2023 року, надав таким формуванням допомогу у веденні бойових дій проти Збройних Сил України та інших військових формувань, утворених відповідно до законів України, добровольчих формувань, що були утворені або самоорганізовувалися для захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, з метою виконання загального плану захоплення території України, із закріпленою зброю та боєкомплектом, керуючись статутами збройних сил російської федерації та т.з в. «днр», здійснював підривну діяльність проти України, виконував обов`язків «солдата», «командира» в різних видах бою та формах його забезпечення, а також здійснював інженерно-фортифікаційне облаштування позицій та чергував на них.

Таким чином, ОСОБА_9 вчинив злочин, передбачений ч. 7 ст. 111-1 КК України.

Злочинну діяльність ОСОБА_9 припинено 15 серпня 2023 року військовослужбовцями Збройних Сил України поблизу селища Урожайне Великоновосільківської селищної громади Волноваського району Донецької області шляхом взяття в полон.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 повністю визнав себе винуватим у вчиненні інкримінованих злочинів та надав суду показання, що дійсно за обставин, які зазначені в обвинувальному акті в умовах воєнного стану вчинив державну зраду, а також добровільно взяв участь в незаконних збройних формуваннях, створених на тимчасово окупованій території, надав таким формуванням допомогу у веденні бойових дій проти Збройних Сил України та інших військових формувань, утворених відповідно до законів України, добровольчих формувань, що були утворені або самоорганізовувалися для захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, а саме з метою заподіяння шкоди суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності України, перейшов на бік ворога в період збройного конфлікту та надав незаконним збройним формуванням допомогу у веденні бойових дій проти Збройних Сил України з метою виконання загального плану захоплення території України, із закріпленою зброю та боєкомплектом, виконував обов`язки «солдата».

Додатково зазначив, що на даний момент переосмислив своє ставлення до збройної агресії Російської Федерації проти України та вважає її неправомірною.

З матеріалами досудового розслідування ознайомлений, їх не оспорює, у вчиненому щиро кається, просить не досліджувати усі докази, а обмежитися його допитом.

Вислухавши думки учасників процесу суд приходить до висновку, що клопотання прокурора, обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника про недоцільність дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які учасниками судового провадження не оспорюються підлягає до задоволення, оскільки показання ОСОБА_9 не викликають сумнівів у правильності розуміння ним змісту та обставин вчинення кримінального правопорушення, їх добровільності та істинності його позиції.

За таких обставин, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, суд вважає недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які учасниками судового провадження не оспорюються. У суду відсутні сумніви у добровільності позиції обвинуваченого. Обвинуваченому роз`яснено, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

Відтак суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованих йому злочинів знайшла своє підтвердження та кваліфікує його дії за ч.2 ст.111 КК України(в редакції Закону № 2113-IX від 03.03.2022), як державну зраду в умовах воєнного стану, зокрема умисне вчинення громадянином України діяння, на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній безпеці України, переході на бік ворога в період збройного конфлікту, наданні іноземній державі, іноземній організації або їх представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України та за ч.7 ст.111-1 КК України, як добровільна участь громадянина України в незаконних збройних формуваннях, створених на тимчасово окупованій території, наданні таким формуванням допомоги у веденні бойових дій проти Збройних Сил України та інших військових формувань, утворених відповідно до законів України, добровольчих формувань, що були утворені або самоорганізовувалися для захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України

Згідно з ст.65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а відповідно до ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами.

Призначаючи покарання обвинуваченому суд враховує: ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, а саме те, що кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.111 КК України (в редакції Закону № 2113-IX від 03.03.2022) та кримінальне правопорушення, передбачене ч.7 ст.111-1 КК України відповідно до ст.12 КК України є особливо тяжкими злочинами; дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий та є особою молодого віку.

Обставинами, які пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставиною, що обтяжує покарання є вчинення злочинів з використанням умов воєнного стану.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року (заява № 10249/03) зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Отже, враховуючи вищенаведене, думку прокурора, який просив призначити обвинуваченому остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у виді п`ятнадцяти років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади та місцевого самоврядування на строк п`ятнадцять років та з конфіскацією майна, думку обвинуваченого та його захисника, які просили призначити ОСОБА_9 найбільш м`яке з можливих покарань, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_9 за ч.2 ст.111 КК України (в редакції Закону № 2113-IX від 03.03.2022) та ч.7 ст.111-1 КК України слід призначити основне покарання у виді позбавлення волі в межах санкцій даних статей і призначити зазначені в санкціях вказаних статей додаткові покарання та на підставі ч.1,3 ст.70 КК України слід призначити обвинуваченому ОСОБА_9 покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим з приєднанням додаткових покарань.

В той же час судом встановлено, що вироком Великоновосілківського районного суду Донецької області від 26 жовтня 2023 року, що набрав законної сили, ОСОБА_9 засуджено за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.111 КК України до дванадцяти років позбавлення волі. Як видно із вказаного вироку інкриміноване ОСОБА_9 кримінальне правопорушення вчинене ним до ухвалення вироку, а отже остаточне покарання обвинуваченому ОСОБА_9 слід призначити на підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим.

Саме таке покарання буде відповідати не тільки тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, обставинам справи, але й особі обвинуваченого, буде обґрунтованим, необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_9 не обирався, підстави для його обрання відсутні.

Цивільний позов не заявлявся.

Речові докази та судові витрати відсутні.

Керуючись ст.ст.368, 370, 373, 374, 615 Кримінального процесуального кодексу України, суд,

У Х В А Л И В :

ОСОБА_9 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.111 КК України та ч.7 ст.111-1 КК України і призначити йому покарання:

за ч.2 ст.111 КК України - 15 (п`ятнадцять років) років позбавлення волі з конфіскацією майна;

за ч.7 ст.111-1 КК України - 12 (дванадцять) років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади та місцевого самоврядування на строк п`ятнадцять років та з конфіскацією майна.

Відповідно до ч.1,3 ст.70 КК України призначити ОСОБА_9 остаточне покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді 15 (п`ятнадцяти) років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади та місцевого самоврядування на строк п`ятнадцять років та з конфіскацією майна.

На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, з врахуванням вироку Великоновосілківського районного суду Донецької області від 26 жовтня 2023 року, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_9 остаточне покарання у виді 15 (п`ятнадцяти) років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади та місцевого самоврядування на строк п`ятнадцять років та з конфіскацією майна.

Строк відбування покарання ОСОБА_9 рахувати з моменту набрання даним вироком законної сили.

Зарахувати ОСОБА_9 в строк покарання, частково відбуте ним покарання за попереднім вироком Великоновосілківського районного суду Донецької області від 26 жовтня 2023 року, а саме з моменту його фактичного затримання до вступу цього вироку в законну силу.

Копію вироку вручити обвинуваченому та прокурору в день його проголошення. Учасники судового провадження мають право отримати його копію в суді.

Вирок може бути оскаржено з урахуванням вимог ч. 2 ст.394 КПК України шляхом подачі апеляційної скарги до Івано-Франківського апеляційного суду через Івано-Франківський міський суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Суддя: ОСОБА_3

Суддя: ОСОБА_2