Справа №:755/1581/22
Провадження №: 1-кп/755/200/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"13" червня 2024 р. Дніпровський районний суд м. Києва судом у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві клопотання прокурора у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за розслідувань № 0000618 від 13.07.2021 року про продовження строку дії обов`язків, визначених ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 18.04.2024 року, обвинуваченому

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Ходорів Львівської області, громадянину України, з вищою освітою, не одруженому, офіційно не працюючому, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючому за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимому, проте щодо якого в провадженні Святошинського районного суду м. Києва перебуває кримінальне провадження за ч. 3 ст. 332 КК України,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 199, ч. 3 ст. 199 КК України,

за участю учасників провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_9 ,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Дніпровського районного суду м. Києва перебуває вказане кримінальне провадження в якому ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 18.04.2024 року, обвинуваченому ОСОБА_5 змінено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, строком до 18 червня 2024 року та покладено наступні обов`язки: не відлучатися з місця проживання без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання; прибувати за кожною вимогою суду.

04.06.2024 року прокурором подано до суду клопотання про продовження ОСОБА_5 строку дії обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Прокурор в судовому засіданні підтримав подане клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 строку дії обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, оскільки обсяг ризиків, передбачених ст. 177 КПК України хоч і зменшився, але остаточно не вичерпався, оскільки актуальними залишаються ризики у виді можливості переховування обвинуваченого від суду, а також у виді можливості вчинення ОСОБА_5 іншого кримінального правопорушення. А тому, на думку прокурора, обставини регламентовані ст. 177, п.п. 1-3 ч. 1, ч. 7 ст. 194, ст. 199 КПК України, є дійсними.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_8 заперечував проти задоволення клопотання, оскільки обвинувачений в повній мірі виконав та дотримувався покладених на нього ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 18.04.2024 року обов`язків, ризики наведені у клопотанні прокурора є формальними, а тому клопотання не підлягає задоволенню.

Інші учасники підтримали думку захисника.

Заслухавши думки учасників процесу, колегія судів приходить до наступного.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Також, суд враховує, що згідно ч. 1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження, у тому числі запобіжні заходи, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (ст. 177 КПК України).

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті (ст. 177 КПК України).

Відповідно до норм ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини визначені п. 1 - п. 3 частини 1 даної статті та згідно з положеннями ст. 178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, оцінити дані, що характеризуються особу підозрюваного та визначені у п. 1- п. 12 частини 1 вказаної статті.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 179 КПК України, особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу. Підозрюваному, обвинуваченому письмово під розпис повідомляються покладені на нього обов`язки та роз`яснюється, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Законодавцем питання продовження строків дії обов`язків, регулюється приписами ч. 7 ст. 194 КПК України, які регламентують, що у разі необхідності вказані строки можуть бути продовжені за клопотанням прокурора, в порядку ст. 199 цього Кодексу. Після закінчення строку, в тому числі продовженого, на який на підозрюваного, обвинуваченого були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються.

Враховуючи доводи клопотання, беручи до уваги ч. 3 ст. 26 КПК України, суд при розгляді поданого клопотання, встановлює наявність/відсутність ризиків, які були встановлені при застосуванні до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.

При вирішенні питання про наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, суд зазначає наступне.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки обвинуваченого, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Щодо обгрунтованості ризиків, то вони мають бути не уявними або ж припустимими, а конкретними, визначеними, необхідними, підтвердженими відповідними доказами, які б в сукупності свідчили б про наявність підстав, що були достатніми для продовження дії строків обов`язків, визначених ухвалою про зміну запобіжного заходу.

Відповідно до ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких, зокрема суд встановлює наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Обмеження конституційних прав і свобод людини є виправданим лише у тому випадку, якщо з урахуванням обставин конкретного кримінального провадження суспільний інтерес превалює над принципом поваги до свободи особистості та презумпцією невинуватості, що автоматично виключає можливість застосування заходів забезпечення кримінального провадження лише з огляду на тяжкість кримінального правопорушення, вина особи у вчиненні якого не була доведена.

Вирішуючи клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 колегія суддів враховує наступне.

Судом встановлено такі відомості про обвинуваченого: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Ходорів Львівської області, громадянин України, з вищою освітою, не одружений, офіційно не працюючий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий, проте щодо якого в провадженні Святошинського районного суду м. Києва перебуває кримінальне провадження, внесене до ЄРДР 18.09.2019 року за №0000569 за ч. 3 ст. 332 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_5 на час вирішення даного питання за своїм віком і станом здоров`я не має специфічних особливостей стану здоров`я, має типові соціальні зв`язки для особи його віку та статусу, є раніше не судимою особою. Окрім того, вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 18.04.2024 року у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до ЄРДР за №0000658 від 01.04.2022 за ч. 3 ст. 190 КК України, ОСОБА_5 було виправдано.

Також колегією суддів враховано, що ОСОБА_5 висунуто обвинувачення за ч. 2 ст. 199, ч. 3 ст. 199 КК України, тобто у скоєнні тяжкого та особливо тяжкого кримінальних правопорушень, за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від восьми до дванадцяти років з конфіскацією майна.

Заслухавши учасників судового провадження, колегія суддів приходить до висновку, що прокурором в судовому засіданні хоч і наведено ряд ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які з моменту зміни запобіжного заходу у виді тримання під вартою на запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, на думку прокурора, не змінилися, разом з тим, враховуючи вагомість доказів, дані про особу обвинуваченого, його матеріальний стан та соціальні зв`язки, суд дійшов висновку про необґрунтованість заявленого клопотання прокурора, оскільки протягом дії запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, обвинувачений ОСОБА_5 знайшов місце постійного проживання на території міста Києва, встановив із судом всі можливі засоби зв`язку, жодного разу не проігнорував вимогу з`явитися в судове засідання, цікавиться ходом кримінального провадження, характеризується прогресом правоусвідомчої поведінки, не ігнорує вимоги законодавства та намагається їх сумлінно дотримуватися. Окрім того, прокурором не надано жодних доказів, які б вказували на те, що обвинувачений ОСОБА_5 вчинив нове кримінальне правопорушення або готується до його вчинення, а тому ризики наведені прокурором у клопотанні є виключно припущеннями та не доведені жодними об`єктивними фактами та доказами. При чому, ризик переховування від суду, є припустимим та формальним, не доведений жодними процесуальними доказами, та нівельований з огляду на аналіз поведінки обвинуваченого під час судового розгляду. Також прокурором не надано доказів про виникнення нових ризиків.

Також, на даному етапі, ризик переховування від суду з метою уникнення покарання, враховуючи рішення ЄСПЛ у справі "Ігнатов проти України", не може та не існує в тому обсязі і вигляді, в якому міг існувати, адже «небезпека переховування обвинуваченого не може бути оцінена виключно на основі тяжкості покарання за злочин».

Ризик втечі або уникнення правосуддя та ризик вчинення іншого кримінального правопорушення зменшуються з часом, адже включення строку запобіжного ув`язнення до строку покарання, якого мав підстави боятися заявник, зменшує це побоювання і його наміри втекти (рішення ЄСПЛ у справі «Пунцельт проти Чехії»). ОСОБА_5 перебував під вартою протягом двох з половиною років, відповідно за цей час є очевидним зменшення даних ризиків.

Тому, враховуючи рішення ЄСПЛ у справі «Комар та інші проти України», слід відійти від гіпотетичних припущень наявності ризиків передбачених п.п. 1,5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Окрім того, суд наголошує увагу на тому, що обов`язки, строк дії яких прокурор просить продовжити, консолідуються з обов`язками обвинуваченого, визначеними нормою ч. 7 ст. 42 КПК України. При цьому у випадку неналежної поведінки обвинуваченого, суд за клопотанням прокурора може застосувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі у виді накладення грошового стягнення.

Враховуючи викладені вище обставини, необхідність забезпечення мети дієвості кримінального провадження та відсутність достатніх підстав вважати, що такий ступінь обмеження прав обвинуваченого як особисте зобов`язання відповідає дійсним інтересам суспільства і є необхідним для досягнення завдань кримінального провадження, та у даному випадку не має переваги над принципом презумпції невинуватості та особистої свободи особи, суд приходить до висновку, що клопотання прокурора про продовження дії обов`язків, покладених ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 18.04.2024 року, не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 176-179, 184, 193, 194, 196, 198, 199 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за розслідувань № 0000618 від 13.07.2021 року про продовження строку дії обов`язків, визначених ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 18.04.2024 року, обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 199, ч. 3 ст. 199 КК України - залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Суддя ОСОБА_3