ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 626/3447/21 Номер провадження 11-кп/814/132/24Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2024 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем - ОСОБА_5 ,

за участі прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження № 0000433 за апеляційними скаргами прокурора Красноградської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_8 та першого заступника керівника Харківської обласної прокуратури ОСОБА_9 на вирок Красноградського районного суду Харківської області від 24 січня 2022 року,

встановила:

Цим вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Красноград Харківської області, українця, громадянина України, з середньо - спеціальною освітою, не працюючого, не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразового судимого, останній раз 27 квітня 2015 року за ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309 КК України на 6 років 3 місяці позбавлення волі з конфіскацією частини майна,

визнано винуватим та засуджено за:

-ч. 1 ст. 317 КК України на 3 роки позбавлення волі;

-ч. 1 ст. 309 КК України на 1 рік обмеження волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено 3 роки позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку 1 рік із покладенням обов`язків відповідно до ч. 1 ст. 76 КК України.

Вирішено питання щодо речових доказів, процесуальних витрат.

Згідно з вироком суду ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень за таких обставин.

03 вересня 2021 року, перебуваючи за місцем свого проживання в квартирі АДРЕСА_1 , надав приміщення ОСОБА_10 для незаконного вживання наркотичних засобів. У цей же день, ОСОБА_7 , у своїй квартирі, шляхом екстракції макових зерен в розчиннику, виготовив наркотичний засіб концентрат з макової соломи для особистого вживання, без мети збуту, який зберігав у пляшці об`ємом 1 літр. 03 вересня 2021 року під час обшуку було виявлено полімерну пляшку об`ємом 1 літр з рідиною, що містить концентрат з макової соломи в перерахунку на суху речовину - 3,4382 грами.

В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_8 просить вирок в частині призначеного покарання скасувати, у зв`язку неправильним застосуванням закону про кримінальну відповідальність, а саме застосування закону, який не підлягає застосуванню, ст. 75 КК України та постановити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 1 ст. 317 КК України 3 роки позбавлення волі, за ч. 1 ст. 309 КК України 1 рік обмеження волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень призначити 3 роки позбавлення волі.

Свої вимоги обгрунтовує тим, що суд при призначенні покарання не врахував особу обвинуваченого, а саме, що ОСОБА_7 засуджувався 5 разів за вчинення злочинів, пов`язаних з незаконним обігом наркотичних засобів, раніше судом звільнявся від призначеного покарання з іспитовим строком, водночас продовжував вчиняти злочини та відбував реальне покарання в місцях позбавлення волі. Останній раз обвинувачений був засудженим 27 квітня 2015 року Красноградським районним судом Харківської області за ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309 КК України на 6 років 3 місяці позбавлення волі з конфіскацією частини майна. Однак, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення та перевиховання не став та знову вчинив кримінальні правопорушення, пов`язані із незаконним обігом наркотичних засобів, та ще й надав своє житло іншій особі для вживання наркотичних засобів, що вказує на його антисоціальну поведінку та стійку злочинну спрямованість. Тому призначене покарання, не відповідає загальним засадам призначення покарання, внаслідок м`якості.

В апеляційній скарзі перший заступник керівника обласної прокуратури Харківської області ОСОБА_9 ставить ті ж самі вимоги, що і прокурор ОСОБА_8 у своїй апеляційній скарзі.

Інші учасники провадження вирок не оскаржували.

Заслухавши доповідача, прокурора в підтримку апеляційних скарг, обвинуваченого, який просив вирок місцевого суду залишити без змін, перевіривши доводи апеляційних скарг та матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла такого висновку.

Висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 317 КК України, ніким із учасників провадження не оспорюється, докази стосовно фактичних обставин кримінального провадження місцевим судом на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України не досліджувались.

При призначенні покарання суд першої інстанції виконав вимоги закону, передбачені ст.ст. 50, 65 КК України, врахував ступінь тяжкості, конкретні обставини вчинених кримінальних правопорушень; особу обвинуваченого, який раніше був неодноразово судимий, не працює, за місцем проживання характеризується задовільно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра на теперішній час не перебуває; обставину, що пом`якшує покарання, а саме, щире каяття; обставину, що обтяжує покарання - рецидив злочинів.

З огляду на тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, даних про особу обвинуваченого висновок місцевого суду про необхідність призначення покарання у виді позбавлення волі, із застосуванням ч. 1 ст. 70 та ст. 72 КК України, є правильним.

Водночас, з огляду на обставини кримінальних правопорушень та їх суспільну небезпечність, колегія приходить до висновку, що доводи прокурора в апеляційній скарзі про неправильне застосування місцевим судом закону України про кримінальну відповідальність при призначенні ОСОБА_7 покарання за інкриміновані кримінальні правопорушення, а саме - застосування закону, який не підлягає застосуванню - ст. 75 КК України, є слушними.

Приймаючи рішення про звільнення особи від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, суд не врахував, що обвинувачений вчинив незаконне зберігання наркотичного засобу і надав приміщення для незаконного вживання наркотичних засобів. При цьому, ОСОБА_7 раніше 5 разів судимий, у тому числі за кримінальні правопорушення у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів, які є діяннями, що створюють загрозу заподіяння шкоди або заподіюють фактичну шкоду здоров`ю невизначеного кола осіб від незаконного обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів.

Крім того, ОСОБА_7 уже був звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком, проте на шлях виправлення не став та вчинив нові кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 307 та ч. 2 ст. 309 КК України за які був засуджений до позбавлення волі. Після звільнення з місць позбавлення волі менше ніж через рік знову вчинив кримінальне провадження у сфері незаконного обігу наркотичних засобів.

На думку колегії суддів всі наведені дані про особу обвинуваченого та обставини, які визнані такими, що пом`якшують покарання і були враховані судом, у цьому випадку не є такими, які б свідчили про можливість виправлення особи без ізоляції від суспільства в умовах здійснення за ним контролю при звільненні від відбування покарання з випробуванням.

Таким чином, висновки суду про можливість звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням суперечать принципу справедливості покарання і не відповідають його меті - виправлення засудженого та запобігання скоєнню нових злочинів як ним, так і іншими особами.

Згідно зі ст. 409 КПК України, підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є, зокрема, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, на підставі ч. 1 ст. 413 цього Кодексу, є, зокрема, застосування закону, який не підлягає застосуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 420 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок, зокрема, у разі необхідності застосування більш суворого покарання.

З урахуванням викладеного, вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині призначеного покарання з ухваленням в цій частині нового вироку, а апеляційні скарги прокурорів - задоволенню.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 420 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційні скарги прокурора Красноградської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_8 та першого заступника керівника Харківської обласної прокуратури ОСОБА_9 задовольнити.

Вирок Красноградського районного суду Харківської області від 24 січня 2022 року щодо ОСОБА_7 скасувати в частині звільнення від призначеного покарання.

Ухвалити в цій частині новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання:

-за ч. 1 ст. 317 КК України на 3 роки позбавлення волі;

-за ч. 1 ст. 309 КК України на 1 рік обмеження волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити остаточне покарання 3 роки позбавлення волі.

Початок строку покарання ОСОБА_7 рахувати з моменту затримання.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржений в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - у той самий строк з дня вручення йому копії вироку.

СУДДІ:

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4