Справа № 199/3005/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.04.2024 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська

у складі слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність посадових осіб Лівобережної окружної прокуратури м.Дніпра в рамках кримінального провадження №0001501, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.358 ч.1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська надійшла вищевказана скарга ОСОБА_3 , в якій заявник просить суд скасувати рішення/постанову невстановленої особи від 27 грудня 2016 року про закриття кримінального провадження №0001501, встановити для Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра строк в три місяці для завершення досудового розслідування та передачі справи до суду.

В судове засідання скаржник та уповноважена особа Лівобережної окружної прокуратури м. Дніпра не з`явились, про дату, час та місце розгляду скарги повідомлялись. За таких обставин суд у відповідності до ст.306 ч.3 КПК України вважає за можливе провести судове засідання та здійснити розгляд скарги за відсутності скаржника та представника Лівобережної окружної прокуратури м. Дніпра, а також без фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів у відповідності до ст.107 ч.4 КПК України.

Дослідивши матеріали скарги та кримінального провадження суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що в провадженні ВП №1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області перебувало кримінальне провадження №0001501, дані про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13 травня 2016 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ст.358 ч.1 КК України.

27 грудня 2016 року кримінальне провадження №0001501 було закрито на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України. Постанова слідчого мотивована тим, що в даному діянні відсутній склад кримінального правопорушення. Спірну постанову скаржником не отримано, натомість 11 квітня 2024 року отримано відповідь Лівобережної окружної прокуратури м. Дніпра за №120-1270-24 від 29 березня 2024 року на скаргу заявника про порушення розумних строків кримінального провадження.

Згідно ст.284 ч.1 п.2 КПК України кримінальне провадження закривається у разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Нормою ч.4 ст.284 КПК України визначено, що про закриття кримінального провадження слідчий, дізнавач, прокурор приймає постанову, яку може бути оскаржено у порядку, встановленому КПК України.

Відповідно до ст.303 ч.1 п.3 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора: рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

За змістом ст.ст.306, 307 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, слідчим суддею Вищого антикорупційного суду. За результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора постановляється ухвала. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Частиною 2 ст.9 КПК України визначено, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Згідно ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), обставини, які є підставою для закриття кримінального провадження, винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення. Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Аналізуючи встановлені в ході розгляду скарги фактичні обставини здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0001501 в контексті наведених вище норм кримінального процесуального законодавства, суд приходить до висновку про обґрунтованість такої скарги та необхідність її задоволення, однак часткового, керуючись наступним. Як слідує зі змісту матеріалів кримінального провадження, слідчим перед винесенням спірної постанови про закриття кримінального провадження не було проведено в повній мірі дій, необхідних для належного з`ясування та перевірки достовірності фактичних обставин, викладених у заяві/повідомленні ОСОБА_3 від 14 квітня 2016 року, якою він повідоми правоохоронні органи про вчинення імовірного кримінального правопорушення. Фактично слідчим здійснено лише оцінку змісту заяви/повідомлення ОСОБА_3 на предмет наявності ознак складу кримінального правопорушення, чого, вочевидь, для повноцінного та обґрунтованого висновку недостатньо. Зокрема, але не виключно, слідчим не перевірено дійсності та обставин здійснення технічної інвентаризації нерухомого майна за заявою особи, яка на той час вже померла, не надано оцінку правомірності такої технічної інвентаризації, не опитано особу, яка проводила таку технічну інвентаризацію, не встановлено осіб, які замовляли означену технічну інвентаризацію тощо. Викладене, в свою чергу, ставить під сумнів всебічність, повноту та ретельність здійснення досудового розслідування в цілому, а отже вказує на передчасність винесення оскаржуваної постанови про закриття кримінального провадження. За таких обставин оскаржувана заявником постанова про закриття кримінального провадження не може залишатись в силі та підлягає скасуванню, а відповідна вимога скарги задоволенню.

В той же час, не підлягає задоволенню вимога скарги про встановлення для Лівобережної окружної прокуратури м. Дніпра строку в три місця для завершення розслідування кримінального провадження №0001501 та передачі справи до суду, оскільки вказана прокуратура у зазначеному кримінальному провадженні не є органом досудового розслідування в розумінні ст.38 КПК України, а отже для неї не можуть встановлюватись судом строки досудового розслідування. Більш того, за змістом ст.7 ч.1 п.21, ст.28 ч.1, ст.ст.113, 114 КПК України слідчий суддя може встановлювати процесуальні строки для вчинення процесуальних дій або прийняття процесуальних рішень лише в межах граничного строку для таких дій/рішень, встановленого КПК України. Разом з тим, як слідує зі змісту норми ст.219 ч.1 КПК України в чинній її редакції, граничний строк досудового розслідування нормами кримінального процесуального закону для кримінальних проваджень, по яким жодній особі не повідомлено про підозру, не передбачений. А тому суд не може встановлювати строки досудового розслідування у кримінальному провадженні №0001501, оскільки в рамках нього повідомлення про підозру не складалось і жодній особі не вручалось.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.303, 304, 306, 307, 369-372, 376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність посадових осіб Лівобережної окружної прокуратури м.Дніпра в рамках кримінального провадження №0001501, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.358 ч.1 КК України, задовольнити частково.

Постанову начальника СВ АНД ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області від 27 грудня 2016 року про закриття кримінального провадження №0001501, розпочатого за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ст.358 ч.1 КК України, скасувати.

У задоволенні іншої частини вимог скарги відмовити.

Ухвала слідчого судді є остаточною та оскарженню не підлягає, а заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1