У Х В А Л А

22.05.2024 Городоцький районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції в залі суду в м. Городок Львівської області кримінальне провадження стосовно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця с.Суховоля Городоцького району Львівської області, українця, громадянина України, з незакінченою вищою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого, зареєстрованого по АДРЕСА_1 ,-

за ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 289, ч. 2 ст. 194 КК України

в с т а н о в и в :

В провадженні Городоцького районного суду Львівської області перебуває кримінальне провадження № 0000066 від 16.01.2013 р. на ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 289, ч. 2 ст. 194 КК України.

Ухвалою Городоцького районного суду Львівської області від 25.06.2020 обвинуваченому ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, який ухвалою суду, зокрема, від 28.03.2024 продовжено до 24.05.2024 включно.

В судовому засіданні та у письмовому клопотанні прокурор ОСОБА_3 просить продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 строк тримання під вартою на 60 днів, без визначення розміру застави, обґрунтовуючи тим, що обраний та продовжений йому запобіжний захід у виді тримання під вартою, закінчується 24.05.2024, а ризики, що враховувались при обранні запобіжного заходу на досудовому слідстві та судом при продовженні запобіжного заходу, не перестали існувати, зазначив, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років, що докази, які дають підстави підозрювати його у вчиненні кримінального правопорушення є вагомими, допустимими та отриманими у встановленому КПК України порядку. Ризики, передбачені ст.177 КПК України, які слугували підставою для обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, є актуальними, відповідно до ст.183 КПК України, заборони щодо застосування до нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою, немає, просить клопотання задовольнити.

Захисник ОСОБА_5 в суді проти задоволення клопотання прокурора заперечив, вказав, що ризики на які вказує прокурор нічим не обгорунтовані та не підтверджені, просить у задоволенні клопотання відмовити та змінити запобіжний захід на інший не пов"язаний з триманням під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_4 щодо клопотання прокурора визначеної позиції не мав.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, ознайомившись із клопотанням прокурора, оглянувши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ст. 331 КПК України, до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження тримання обвинуваченого під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Так, ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 31.01.2020 обвинуваченому ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави, а ухвалами Городоцького районного суду Львівської області, і зокрема від 28.03.2024 такий строк продовжено до 24.05.2024 включно.

Завершити розглядом кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 289, ч. 2 ст. 194 КК України в даному судовому засіданні, неможливо, оскільки не допитано обвинуваченого, свідків, не проведено інших необхідних процесуальних дій для повного та об`єктивного розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

За положеннями ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України.

Положеннями ст. 183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканість, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК України, з врахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини.

Також, при вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого, суд не автоматично, а перевіривши обґрунтованість підстав для його застосування, виконуючи функцію суворого судового контролю за застосуванням запобіжних заходів, пов`язаних з обмеженням права особи на свободу та особисту недоторканність, закріпленого у статті 29 Конституції України, прийшов до висновку про обґрунтованість продовження застосування запобіжного заходу щодо обвинуваченого, пов`язаного з обмеженням його права на свободу та особисту недоторканність, з наведенням відповідних мотивів прийнятого рішення.

Разом з цим, Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» № 12369/86 від 26 червня 1991 року вказав, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, що виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Така ж позиція відображена в рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/97 від 26 липня 2001 року.

Враховуючи вищенаведене, зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям Європейського суду з прав людини, суд вважає виправданим тримання обвинуваченого під вартою.

Підставою для обрання та продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стали достатні підстави вважати, що обвинувачений може ухилятися від суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків у вказаному кримінальному провадженні.

За приписами п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні, в тому числі, особливо тяжкого кримінального правопорушення проти життя та здоров`я особи, за який передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років.

Зазначені прокурором та встановлені судом обставини виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою з метою забезпечення виконання останнім процесуальних обов`язків та встановленню всіх обставин у кримінальному провадженні, та свідчать про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

За положеннями п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, який спричинив загибель людини.

З огляду на наведене, вирішуючи питання про продовження ОСОБА_4 строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, і зокрема, що останній може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на інших учасників кримінального провадження, суд враховує, в тому числі, вагомість наявних доказів, вказаних прокурором у клопотанні, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 у разі визнання його винуватим у кримінальних правопорушеннях, у вчиненні яких він обвинувачується, вік та стан його здоров`я, відсутність заборон щодо застосування до ОСОБА_4 такого виду запобіжного заходу та відсутність міцних соціальних зв`язків, зокрема, те, що обвинувачений за місцем реєстрації не проживає, постійного місця проживання, утриманців та місця роботи не має, не одружений, його майновий стан, а також, враховуючи характер, ступінь суспільної небезпечності, спосіб вчинення кримінальних правопорушень, які інкримінуються у вину ОСОБА_4 , поведінку останнього та тяжкі наслідки, що настали, інші обставини, суд вважає, що ОСОБА_4 слід продовжити запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк до 60 днів без визначення розміру застави з огляду на положення ч. 4 ст. 183 КПК України, а отже, інший, більш м`який запобіжний захід, як про це просить захисник, не забезпечить в повній мірі належної поведінки останнього під час розгляду кримінального провадження.

За наведеного, керуючись ст.ст. 176, 177, 183, 196, 197, 369-372 КПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Обвинуваченому ОСОБА_4 строк тримання під вартою продовжити до 19.07.2024 включно.

Копію ухвали для відома та виконання направити начальнику Державної установи «Львівська установа виконання покарань (№ 19)» (79007, м. Львів, вул. Городоцька, 20).

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом семи днів з дня її оголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1