Справа № 577/1721/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"30" травня 2024 р. Кролевецький районний суд Сумської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 ,

адвокатів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7

обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за матеріалами кримінального провадження № 0001006 від 05.10.2023 року відносно

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Київської області, Іванківського району, с. Кухарі, зареєстрованого у АДРЕСА_1 , фактично проживаючого у АДРЕСА_2 , громадянина України, освіта середня, непрацюючого, розлученого, раніше судимого:

1) 16.02.2004 року Фастівським міським судом Київської області за ст.ст. 185 ч.3, 71 КК України - 5 років позбавлення волі;

2) 13.01.2014 року Фастівським міським судом Київської області за ст.ст. 186 ч.1, 71 КК України - 3 роки 1 місяць позбавлення волі;

3) 07.12.2017 року Фастівським міським судом Київської області за ст.ст. 263 ч.1, 75 КК України - 3 роки позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік;

4) 22.08.2019 року Фастівським районним судом Київської області за ст. 186 ч.2 КК України - 4 роки 1 місяць позбавлення волі;

5) 13.10.2023 року Конотопським міськрайонним судом за ст.ст. 309 ч.1, 75 КК України - 1 рік обмеження волі з іспитовим строком 1 рік, судимості не зняті та непогашені у встановленому законом порядку,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.308, ч.3 ст.307, ч.2 ст.307, ч.3 ст.321, ч.4 ст.321, ч.3 ст.28, ч.2 ст.306 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Кролевецького районного суду перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_8 за ч.3 ст.308, ч.3 ст.307, ч.2 ст.307, ч.1 ст.317, ч.2 ст.317, ч.3 ст.321, ч.4 ст.321, ч.3 ст.28, ч.2 ст.306 КК України, ОСОБА_9 за ч.3 ст.308, ч.3 ст.307, ч.2 ст.307, ч.3 ст.321, ч.4 ст.321, ч.3 ст.28, ч.2 ст.306 КК України, ОСОБА_10 за ч.3 ст.308, ч.3 ст.307, ч.4 ст.321 КК України, ОСОБА_11 за ч.3 ст.308, ч.3 ст.307, ч.1 ст.317, ч.2 ст.317, ч.4 ст.321, ч.3 ст.28, ч.2 ст.306, ч.1 ст.309 КК України, ОСОБА_12 за ч.2 ст.307, ч.3 ст.321 КК України.

За ухвалою слідчого судді від 11.01.2024 року на досудовому слідстві ОСОБА_9 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення застави, який продовжено до 06.06.2024 року.

Прокурор пропонує продовжити цей запобіжний захід до двох місяців без визначення застави, на обгрунтування чого вказав, що судове провадження не може бути завершено до спливу строку раніше обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, що обумовлює необхідність його продовження внаслідок наявності певних ризиків, зокрема, визначених п.п. 1, 5 ч.1 ст.177 КПК України, як то можливість переховування від правосуддя, вчинення інших кримінальних правопорушень чи продовження кримінальних правопорушень, у яких обвинувачується, про що свідчить тяжкість інкримінованих підсудному злочинів, що мають підвищену суспільну небезпечність, суворість покарання, яке загрожує у випадку визнання винним, відсутність родини, близьких та соціальних зв`язків, існування за рахунок незаконного збуту наркотичних засобів, а також наркотична залежність. Крім того обвинувачений неодноразово судимий, у тому числі за скоєння кримінальних правопорушень у сфері незаконного обігу наркотиків, має не зняті та не погашені судимості, вчинив інкриміновані злочини під час іспитового строку.

Обвинувачений ОСОБА_9 та його адвокат ОСОБА_5 , кожен окремо, заперечують задоволенню клопотання і вважають, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту цілком забезпечить виконання покладених на підсудного обов`язків, при цьому посилаються також на незадовільний стан здоров`я обвинуваченого.

Вислухавши доводи учасників процесу, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Враховуючи, що судове провадження не може бути завершено до спливу строку запобіжного заходу, а ризики, наведені прокурором, зокрема можливість переховування від правосуддя, вчинення інших кримінальних правопорушень чи продовження кримінальних правопорушень, у яких обвинувачується, про що свідчать тяжкість інкримінованих підсудному злочинів, що мають підвищену суспільну небезпечність, суворість покарання, яке загрожує у випадку визнання виним, наркотична залежність, а також наявність непогашених судимостей, зокрема за правопорушення у сфері незаконного обігу наркотичних засобів до теперішнього часу не перестали існувати і не зменшилися, слід дійти висновку про продовження саме раніше обраного запобіжного заходу.

Суд також бере до уваги мету застосування заходів забезпечення кримінального провадження, яка передбачає досягнення дієвості провадження (ст.131 КПК), з огляду на необхідність попередження наведеного вище ризику, зокрема переховування ОСОБА_9 від суду під тиском тягаря можливого відбування покарання.

Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

Зокрема судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого, визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

На переконання суду, продовження ОСОБА_9 саме такого запобіжного заходу, відповідно до пп.«с» п.1 ст.5 Конвенції відповідатиме принципу пропорційності, оскільки застосований до нього запобіжний захід буде необхідним за встановлених обставин, унеможливить переховування обвинуваченого від суду.

За положеннями п. 5 ч. 4 ст. 183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні, зокрема щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Отже, прокурором доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти встановленим під час розгляду ризикам, а також відсутність підстав для визначення застави.

За таких обставин пропозиція сторони захисту про пом`якшення запобіжного заходу, не заслуговує на увагу суду.

Керуючись: ст.ст. 315 ч.3, 369-372 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_9 строк тримання під вартою до 24.00 години 28 липня 2024 року без визначення розміру застави.

Ухвала може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня оголошення, а для обвинуваченого протягом того ж строку з дня отримання копії.

Суддя ОСОБА_1