КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
_____________________________________
Справа № 758/2725/23
Апеляційне провадження
Провадження № 23-з/824/27/2024
ПОСТАНОВА

10 червня 2024 року суддя Київського апеляційного суду ОСОБА_3., вивчивши заяву захисника ОСОБА_1 - адвоката ОСОБА_4 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови судді Київського апеляційного суду від 2 листопада 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, передбачених статтею 472 Митного кодексу України,

встановив:

постановою судді Подільського районного суду міста Києва від 7 липня 2023 року провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, передбачених статтею 472 Митного кодексу України, закрито за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постановою судді Київського апеляційного суду від 2 листопада 2023 року апеляційну скаргу Енергетичної митниці задоволено, постанову судді Подільського районного суду міста Києва від 7 липня 2023 року про закриття провадження у справі скасовано та визнано ОСОБА_1 винним у порушенні митних правил, передбачених статтею 472 Митного кодексу України, накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 980 421,75грн, також стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави вартість переміщеного на територію України товару у розмірі 980 421,75грн та судовий збір у розмірі 536,80грн.

У поданій заяві про перегляд постанови за нововиявленими обставинами захисник ОСОБА_1 - адвокат ОСОБА_4. просить постанову судді Київського апеляційного суду від 2 листопада 2023 року скасувати та залишити в силі постанову судді Подільського районного суду міста Києва від 7 липня 2023 року.

Обґрунтовуючи підстави для звернення з такою заявою, захисник посилається на судову практику ЄСПЛ, згідно якої адміністративне правопорушення визнається кримінальним у розумінні Конвенції про захист прав і основоположних свобод, а відтак у справі про притягнення особи до адміністративної відповідальності можуть бути застосовані норми кримінально-процесуального законодавства, в частині що не врегульована нормами КУпАП, зокрема і в частині можливості перегляду справи за нововиявленими обставинами.

Дослідивши дану заяву, вважаю, що вона підлягає поверненню особі, яка її подала, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 487 Митного кодексу України провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

При цьому положеннями Митного кодексу України не передбачено можливості перегляду постанови судді у справі про притягнення особи до адміністративної відповідальності за нововиявленими обставинами.

Крім того, відповідно до положень ст.7 КУпАП, які узгоджуються з приписами ст.55 Конституції України, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Згідно зі ст.2 КУпАП, законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України. Закони України про адміністративні правопорушення до включення їх у встановленому порядку до цього Кодексу застосовуються безпосередньо. Положення цього Кодексу поширюються і на адміністративні правопорушення, відповідальність за вчинення яких передбачена законами, ще не включеними до Кодексу.

Верховний Суд в ухвалі від 15 жовтня 2019 року, провадження №51-4998ска19, зробив висновок, що нормами КУпАП не передбачена ні можливість касаційного оскарження постанови апеляційного суду у справі про адміністративне правопорушення, ані можливість перегляду такої постанови Верховним Судом за нововиявленими обставинами. Так само нормами КПК не передбачено можливості перегляду за нововиявленими обставинами судових рішень у справах про адміністративні правопорушення.

Таким чином, застосування аналогії права в даному випадку є неприйнятним, оскільки це порушувало б загальні принципи судочинства, зокрема принцип правової визначеності.

У відповідності до рішення ЄСПЛ у справі «Васильєв проти України» (заява №11370/02) від 21 червня 2007 року, повноваження судів вищої інстанції переглядати справи повинне використовуватись для виправлення судових помилок та неправильності у здійсненні правосуддя, а не для проведення нового розгляду справи. Перегляд справи не повинен розглядатися як замаскована апеляція, а сама лише можливість існування двох точок зору на предмет не є підставою для повторного розгляду справи. Відхилення від цього принципу виправдане лише в тому випадку, коли воно здійснене як зумовлене обставинами значного та непереборного характеру.

У рішенні ЄСПЛ у справі «Устименко проти України» від 29 жовтня 2010 року зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.

Згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Пономарьов проти України» від 3 квітня 2008 року жодна із сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її рішення.

Повноваженнями переглядати судові рішення, які набрали законної сили, у цій категорії справ апеляційний суд не наділений.

Посилання захисника ОСОБА_2 на ст.ст.459-463 КПК України, якими передбачено перегляд судових рішень, які набрали законної сили, за нововиявленими обставинами, не є обгрунтованими, так як це стосується лише вироків та ухвал, які ухвалені або постановлені у кримінальних провадженнях, натомість чинна норма КПК України не розповсюджується на судові рішення, ухвалені в порядку Митного кодексу України чи КУпАП.

Крім цього, з рішення Європейського суду з прав людини «Швидка проти України» від 30 жовтня 2014 року вбачається, що лише ті адміністративні правопорушення, санкція яких передбачає стягнення у виді позбавлення волі (зокрема, адміністративний арешт), вважаються по суті, кримінальним, а тому таким, що вимагає забезпечення всіх гарантій статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини «Гурепка проти України» від 08.04.2010 року, «Корнєв і Карпенко проти України» від 21.10.2010 року, «Лучанінов проти України» від 09.06.2011 року, «Зайцев проти Латвії» заява № 65022/01, пп.55 та 56, ECHR 2007-ІХ). Питанням визначення критеріїв, згідно з якими правопорушення можна вважати незначним, присвячена пояснювальна записка до Протоколу № 7 ЄСПЛ (ратифіковано Законом N 475/97-ВР від 17.07.97 року), в якій зазначено, що при вирішенні питання про визнання правопорушення незначним важливим критерієм є те, чи карається воно позбавленням волі чи ні ( п.21 Пояснювальної доповіді до Протоколу № 7 до Конвенції).

Оскільки, санкція статті 472 Митного кодексу України не передбачає адміністративного стягнення у виді адміністративного арешту, тобто фактичного позбавлення волі, то таке адміністративне правопорушення не може вважатись по суті кримінальним, у розумінні ст.2 Протоколу №7 ЄСПЛ.

Виходячи з вищевикладеного, відсутні правові підстави для застосування аналогії права у даному випадку, а саме положень глави 34 КПК України, у зв`язку з чим заява про перегляд постанови судді Київського апеляційного суду від 2 листопада 2023 року підлягає поверненню особі, яка її подала.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя,

постановив:

заяву захисника ОСОБА_1 - адвоката ОСОБА_4 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови судді Київського апеляційного суду від 2 листопада 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, передбачених статтею 472 Митного кодексу України, повернути адвокату ОСОБА_4.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_3