Cправа №505/4940/23
Провадження №1-кс/505/576/2024
УХВАЛА

Іменем України

01.03.2024 м. Подільськ

Слідчий суддя Котовський міськрайонний суд Одеської області ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

та сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

підозрюваного ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Подільської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Арциз Одеської області, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до ст.89 КК України не маючого судимості,

підозрюваного у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №-0001064 від 15.11.2023 за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Слідчим відділом Подільського районного управління поліції ГУНП в Одеській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №-0001064 від 15.11.2023 за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України.

Згідно матеріалів досудового розслідування встановлено, що 24 лютого 2022 року з 05 години 30 хвилин, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і Міністерства оборони України, відповідно пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 2102-IX від 24.02.2022 року, в Україні введено воєнний стан строком на 30 діб.

Указом від 26 липня 2023 року № 451/2023, затвердженим Законом України від 27 липня 2023 року № 3275-IX), продовжити строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 16 листопада 2023 року строком на 90 діб.

Органами досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_5 , підозрюється в тому, що він ввечері 13.11.2023 точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, проходячи повз території домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , вирішив незаконно проникнути до будинку з метою заволодіння будь яким цінним майном.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення майна, переконавшись, що власник будинку за місцем мешкання відсутній, упевнившись, що його дії залишаться не поміченими для сторонніх осіб, діючи умисно, повторно протиправно з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, проник до території двору через хвіртку та за допомогою фізичної сили шляхом зламу замку вхідні двері, проник до будинку звідки вчинив крадіжку одноконфорної електричної електроплитки DLD вартістю 316 грн. та телевізору марки «Panasonic», в панелі чорного кольору вартістю 500 гривень.

Заволодівши викраденим ОСОБА_5 , з місця скоєння кримінального правопорушення зник викраденим розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_6 , матеріальну шкоду на загальну суму 816 гривень.

Таким чином, ОСОБА_5 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, тобто в таємному викраденні чужого майна (крадіжці), поєднаною з проникненням до житла, вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

08.12.2023 о 19 годині 49 хвилин ОСОБА_5 , повідомлено про підозру за ч.4 ст.185 КК України.

Обґрунтованість повідомленої підозри ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України підтверджується зібраними у ході досудового розслідування доказами у їх сукупності, а саме:

1.Протоколом огляду місця події від 14.11.2023;

2.Протоколом допиту свідка ОСОБА_7 від 27.11.2023;

3.Протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 27.11.2023;

4.Протоколом пред`явлення для впізнання по фотознімках за участі свідка ОСОБА_8 від 27.11.2023;

5.Протоколом огляду предмета від 27.11.2023;

6.Висновком судової трасологічної експертизи №СЕ-19/116-23/22007-Д від 08.12.2023.

Вирішуючи питання доцільності обрання міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно враховувати вимоги пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до статті 29 Конституції України, кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись у кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси поваги до особистої свободи.

На підставі викладеного, при вирішенні питання про наявність підстав для обрання міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно враховувати у своїй сукупності доведеність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, тяжкість та підвищену суспільну небезпеку інкримінованого злочину, тяжкість можливого покарання, яке загрожує підозрюваному за інкримінований злочин, а також наявність ризиків визначених:

-п.1 ч.1 ст.177 КПК України ризик можливого переховування від органу досудового розслідування та суду. Після повідомлення про підозру ОСОБА_5 , за місцем свого постійного перебування відсутній.

Ризиком можливого переховування від органу досудового розслідування та суду є те, що у зв`язку з близьким розташуванням державного кордону, у підозрюваного є можливості безперешкодно перетнути державний кордон України як з невизнаною Придністровською Молдавською Республікою, з якою у України відсутні будь які міжнародно правові відносини, так із Республікою Молдова. Також останній може переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення покарання, оскільки підозрюваний усвідомлює, що він обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, яке згідно ст.12 КК України відносять до категорії тяжких злочинів за вчинення якого підозрюваному у разі визнання його винним може бути призначено покарання на строк від п`яти до восьми років, що дає підстави вважати, що останній може переховуватись від органів досудового розслідування та суду;

- передбачений п.4 ч.1 ст.177 КПК України, який полягає в тому, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню, шляхом невиконання або неналежного виконання обов`язків покладених на нього, як на підозрюваного у кримінальному провадженні, не з`являтись для проведення слідчих та процесуальних дій, що негативно вплине на досудове розслідування.

- передбачений п.5 ч.1 ст.177 КПК України, обґрунтовується тим, що ОСОБА_5 , веде посередній спосіб життя, зловживає спиртними напоями, ніде не працює, має сумнівні дружні зв`язки, неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення майнових злочинів, при цьому на даний час відносно нього Котовським міськрайонним судом слухається три обвинувальних акта, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та знову підозрюється у вчиненні нового умисного кримінального правопорушення. Вказані обставини вказують на ризик вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення.

Під час досудового слідства встановлено обставини, які слід врахувати при обрані запобіжного заходу, передбачені ст.178 КПК України, а саме:

- вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним ОСОБА_5 тяжкого кримінального правопорушення;

- тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному ОСОБА_5 у разі визнання його винуватим у скоєння вказаного кримінального правопорушення;

Неможливість застосування запобіжного заходу до підозрюваного

ОСОБА_5 , у вигляді особистого зобов`язання пов`язана з близькістю кордону з не признаною Придністровською Молдавською Республікою та Республікою Молдова, що свідчить про можливість спробувати переховуватися за межами території України від органів досудового розслідування. Крім того, ОСОБА_5 , після оголошення підозри 08.12.2023 у кримінальному провадженні №-0001064, зник у невідомому напрямі, на виклики до органів досудового розслідування перестав з`являтись.

Неможливість застосування запобіжного заходу до підозрюваного

ОСОБА_5 , у вигляді особистої поруки пов`язана з тим, що до органу досудового розслідування не надходило відповідних звернень із письмовим зобов`язанням про те, що особа поручається за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, відповідно до ст.194 КПК України, і зобов`язується за необхідністю доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу вимогу. Крім того, під час здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні №-0001064 від 15.11.2023 за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, ОСОБА_5 , перестав з`являтись за викликом до органів досудового розслідування, про місце свого перебування не повідомив.

Неможливість застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 у вигляді домашнього арешту пов`язана з тим, що в нього відсутнє постійне місце проживання.

Відомостей, які б вказували про неможливість перебування підозрюваного в місцях затримання, зокрема, за станом здоров`я не здобуто, а тому вважаємо, що заявлені ризики виправдовують тримання особи під вартою.

Враховуючи викладене, прокурор вважає, що неможливо запобігти ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу окрім тримання під вартою.

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання та просив його задовольнити.

Підозрюваний та його захисник у судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання, натомість захисник просив обрати запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши клопотання, копії матеріалів, якими прокурор, захисник та підозрюваний обґрунтували доводи своїх клопотань, слідчий суддя дійшов до наступного.

Відповідно до вимог ч.2 ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При вирішенні клопотання про застосування запобіжного заходу для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя, суд згідно змісту вимог ст.178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до вимог ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення та наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, але не доведе обставин щодо недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів, слідчий суддя має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначено у клопотанні.

Основні доводи клопотання внесеного стороною кримінального провадження клопотання зводяться до наявності кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , а наявність ризиків передбачених ч.1 ст.177 КПК України обґрунтовується тим, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне провадження.

Згідно з ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Відповідно до вимог п.п.3, 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

«Законність» тримання під вартою з погляду національного закону не завжди є вирішальним чинником. Європейський суд з прав людини зазначає, що тримання під вартою протягом зазначеного періоду має відповідати меті пункту 1 статті 5 Конвенції, яка забороняє безпідставне позбавлення свободи. [«Гаважук проти України», п. 63654]; [«Мурукін проти України», п. 34]; [«Буряга проти України», п. 54655]; [«Фельдман проти України», п. 68656].

Тримання під вартою у відповідності до пункту 1(с) статті 5 Конвенції має задовольняти вимогу пропорційності. Взяття заявника під варту має бути конче необхідним для забезпечення його присутності в суді, але водночас інші, менш суворі заходи можуть бути достатніми для досягнення цієї мети. (Рішення : «Ladent v. Poland», n. 55660; «Ambruszkiewicz v. Poland», n.n. 29-33661; «Хайредінов проти України», n. 28).

Затримання особи є настільки серйозним запобіжним заходом, що воно є виправданим, лише якщо інші, менш суворі, заходи були розглянуті та визнанні недостатніми для забезпечення захисту індивідуальних або суспільних інтересів, які можуть вимагати затримання відповідної особи. (Рішення : «X. v. Finland», n. 151).

ЄСПЛ визнав, що абстрактна можливість перешкоджання кримінальному провадженню є недостатньою для обґрунтування обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Виходячи із правової позиції ЄСПЛ при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя, суд у кожному випадку повинен принципово та критично ставитися до доводів прокурора, якими він обґрунтовує необхідність застосування саме цього запобіжного заходу, об`єктивно оцінюючи її переконливість. При цьому прокурор повинен довести, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам передбачених ст.177 КПК України.

Між тим, долучені до матеріалів клопотання документи вказують на можливу подію складу інкримінованого злочину, про те вони в собі не містять даних на підтвердження ризиків задекларованих в клопотанні про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

При цьому, прокурором не наведено обставин та не надано доказів того, що підозрюваний має намір переховуватись від органу досудового розслідування та суду або вчиняє будь-які дії для цього, може впливати на хід кримінального провадження незаконними діями, натомість у судовому засіданні підозрюваний зазначив, що наміру переховуватися від органу досудового розслідування та суду він не має, будь яким чином перешкоджати здійсненню досудового розслідування не буде, а відтак приходжу до висновку, що заявлені ризики стороною обвинувачення не містять доказового обґрунтування.

В ході розгляду клопотання слідчим суддею було встановлено, що виключних обставин для взяття ОСОБА_5 під вартою немає, оскільки даних, які б свідчили про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів у клопотанні слідчого не вказано та в судовому засіданні не доведено. Заявлені ризики в сукупності з тяжкістю злочину та даними про особу підозрюваного, не можуть слугувати підставами для тримання підозрюваної під вартою.

Враховуючи те, що прокурор не довів суду виняткових обставин, які б виправдовували обмеження права підозрюваного на свободу та свідчили б про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів, слідчий суддя вважає за доцільне застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід, у виді домашнього арешту в нічний час доби.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторони кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосувати більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

У ході розгляду клопотання встановлено, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, за яке передбачено покарання за яке передбачено у вигляді позбавлення волі від 5 до 8 років.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного, слідчий суддя враховує вимоги п.п.3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження прав особи на свободу і особисту недоторканність можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховатися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на потерпілого, свідків, експерта; може перешкоджати кримінальному провадженню, шляхом невиконання або неналежного виконання обов`язків покладених на нього, як на підозрюваного в кримінальному провадженні в разі обрання йому більш м`якого виду запобіжного заходу.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 відповідно до ст.89 КК України не маючий судимості, має постійне місце проживання, що у своїй сукупності свідчить про відсутність ризику того, що підозрюваний вчинить спроби ухилитися від суду, або будь-яким іншим чином буде намагатися перешкоджати у кримінальному провадженню.

Під час вирішення питання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя також враховує, що запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканність, гарантовані ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини.

При цьому, необхідно також зважати на те, що тримання під вартою є винятковим видом запобіжного заходу та застосовується лише у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе відвернути ризики, зазначені у ст.177 КПК. При розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п.80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі "Харченко проти України").

Відповідно до ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Суд зауважує, що відповідно до пункту 3 статті 5 органи влади, приймаючи рішення про те, чи слід звільняти чи затримувати особу, зобов`язані розглянути альтернативні заходи забезпечення його появи на суді. Дійсно, ця стаття передбачає не лише право на «судовий розгляд упродовж розумного строку або звільнення до розгляду», але також передбачає, що «звільнення може бути обумовлено гарантіями його явки до суду».

На підставі вищевикладеного, а також враховуючи вагомість наявних доказів про обґрунтованість вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, передбаченого за вчинення вказаного кримінального правопорушення, особу підозрюваного, який свою вину у вчиненні інкримінованого йому правопорушення визнає, має постійне місце проживання, вважаю, що у задоволенні клопотання про продовження щодо підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою слід відмовити та застосувати до підозрюваного запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічний час доби із застосування до нього обов`язків передбачених ч.5 ст.194 КПК України, вважаючи, що саме такий вид запобіжного заходу забезпечить належну процесуальну поведінку ОСОБА_5 та може запобігти ризикам, пов`язаним із перешкоджанням здійсненню кримінального провадження у будь-яких формах і буде достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.176-178, 183, 193, 194, 197, 309 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання прокурора Подільської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному проваджені, внесене до ЄРДР за №-0001064 від 15.11.2023 відносно ОСОБА_9 , підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, а саме: домашній арешт в нічний час доби, що полягає у забороні підозрюваному ОСОБА_10 , залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 в період часу з 22 години по 06 годину наступного дня, строком на 60 (шістдесят) днів.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_9 наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду за кожним викликом надісланим поштою, або в телефонному режимі;

- утриматись від спілкування із свідками у даному кримінальному провадженні;

- не залишати місце постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , в період часу з 22 години по 06 годину наступного дня, без дозволу слідчого, прокурора, або суду.

Встановити строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту в нічний час доби, в період часу з 22 години по 06 годину наступного дня, терміном 60 (шістдесят) днів, тобто до 29 квітня 2024 року.

По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту в нічний час доби припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим.

Нагляд за дотриманням обов`язків підозрюваним ОСОБА_11 , покласти на слідчого в даному кримінальному провадженні, а якщо справа перебуває у провадженні суду прокурора.

Ухвалу про обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту в нічний час доби, передати для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного для вчинення дій, передбачених ч.4 ст.181 КПК України.

Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України, працівники органу національної поліції з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього обов`язків.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1