КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №760/6028/20Головуючий у І інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11-кп/824/3278/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду матеріали кримінального провадження №0000043 по обвинуваченню:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , в силуст.89 КК України раніше не судимий,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.187 КК України, за апеляційними скаргами заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_9 ,обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 на вирок Солом`янського районного суду міста Києва від 23 січня 2024 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Солом`янського районного суду міста Києва від 23 січня 2024 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.187 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

За вироком суду ОСОБА_7 визнаний винуватим у тому, що він вчинив умисні дії, які виразились у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаному з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу.

За встановлених судом обставин ОСОБА_7 16.01.2020, у обідній час прибув до центрального Залізничного вокзалу за адресою: м. Київ, пл. Вокзальна, 1 , з метою познайомитися та зав`язати розмову з особами чоловічої статі, які мали при собі грошові кошти та цінні речі та в подальшому, під виглядом проведення спільного відпочинку, з метою введення потерпілого в стан, у якому останній не здатний чинити опору, шляхом застосування насильства, а саме скритого додавання до напоїв лікарського засобу «Цикломед», усвідомлюючи при цьому можливість заподіяння небезпечного для життя потерпілого наслідку, схилити вказаних осіб до вживання спиртних або інших напоїв.

Так, під приводом знайомства для проведення спільного відпочинку, ОСОБА_7 підійшов до ОСОБА_10 і розпочав з ним розмову, під час якої запропонував спільно вжити спиртні напої, на що останній погодився. В подальшому вони разом пішли до кафе « Дрова », що знаходиться в ТЦ «Полісся», де ОСОБА_7 придбав два келихи пива та одну чарку горілки. Під час вживання алкогольних напоїв ОСОБА_7 непомітно для ОСОБА_10 додав йому в келих лікарський засіб «Цикломед», достовірно знаючи, що застосування даного препарату є формою застосування насильства, оскільки при прийомі його у високих дозах перорально це може призвести до нервово-психічних розладів, у вигляді порушення мови, підвищеної втоми, дезорієнтації, а також паралічу дихання та коми.

Після вживання вказаних напоїв, внаслідок втрати свідомості, викликаної інтоксикацією лікарського засобу «Цикломед», потерпілий ОСОБА_10 перестав усвідомлювати себе та навколишнє середовище, а також не міг контролювати свої дії.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на викрадення чужого майна, поєднаного з насильством, яке є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, усвідомлюючи при цьому можливість заподіяння небезпечного для життя потерпілого стану, та переконавшись, що він перебуває без свідомості, та не здатний усвідомлювати навколишню обстановку та керувати своїми діями, ОСОБА_7 , перебуваючи в кабіні ліфту в ТЦ «Полісся», заволодів особистим майном потерпілого ОСОБА_10 , а саме: мобільним телефоном, вартістю 2300 грн.; грошовими коштами в сумі 4700 грн., завдавши потерпілому матеріальної шкоди на загальну суму 7000 грн., після чого з місця вчинення правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

В поданій апеляційній скарзі заступник керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_9 просить вирок суду змінити в частині кваліфікації дій обвинуваченого, через невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що суд першої інстанції неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність та не врахував висновки експертизи №042/1-73-2020 від 13.02.2020 року, відповідно до яких «…стан ОСОБА_10 міг бути спричинений токсичною дією речовин психотропної дії, не виключається фенотіазіном, що могло бути в термін, вказаний в постанові, тобто 16.01.2020 до 13.56 год., не мав ознак небезпеки для життя».

Таким чином, за доводами прокурора, всупереч встановленим обставинам кримінального провадження, суд першої інстанції невірно кваліфікував дії ОСОБА_7 , як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з насильством, небезпечним для життя особи, яка зазнала нападу.

За результатами апеляційного перегляду просить вирок суду в частині кваліфікації дій обвинуваченого змінити. Вважати ОСОБА_7 винуватим у вчиненні нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного з насильством, небезпечним для здоров`я особи, яка зазнала нападу.

В решті вирок суду просить залишити без змін.

В поданих апеляційних скаргах зі змінами та доповненнями обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_8 не оспорюючи встановлені судом фактичні обставини кримінального провадження та правову кваліфікацію дій обвинуваченого, просять вирок суду в частині призначеного ОСОБА_7 покарання змінити через невідповідність призначеного судом покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок суворості.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначають, що обвинувачений ОСОБА_7 тривалий час перебуває під вартою, визнає свою провину та щиро кається у вчиненому, не оспорює фактичні обставини кримінального провадження, а тому просять призначити покарання, не пов`язане із позбавленням волі.

У поданих доповненнях до апеляційної скарги обвинувачений також просить застосувати до нього положення Закону України №3342-IX від 28.03.2024 та призначити йому покарання у виді пробаційного нагляду.

Заслухавши пояснення прокурора, яка підтримала подану заступником керівника Київської міської прокуратури апеляційну скаргу та заперечувала проти задоволення апеляційних скарг обвинуваченого і захисника, обвинуваченого та його захисника ОСОБА_8 на підтримку поданих ними апеляційних скарг зі змінами та доповненнями, та заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження, проаналізувавши апеляційні доводи, провівши судові дебати та заслухавши останнє слово обвинуваченого, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_9 , обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 задоволенню не підлягають, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

За приписами ст.374 КПК у мотивувальній частині вироку у разі визнання особи винуватою, серед іншого, зазначається формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення; стаття (частина статі) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

Згідно положень статті 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

Згідно обвинувального акта ОСОБА_7 своїми умисними діями, які виразились у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаним із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.187 КК України.

За результатами розгляду кримінального провадження суд першої інстанції дійшов до висновку, що винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення доведена повністю, і його умисні дії, які виразились у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаному з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, кваліфікував за ч.1 ст.187 КК України.

Такі висновки суду узгоджуються із роз`ясненнями, викладеному у п.9 Постанови пленуму Верховного суду України №10 від 06.11.2009 «Про судову практику у справах про злочини проти власності», згідно якого небезпечне для життя чи здоров`я насильство (стаття 187, частина третя статті 189 КК) - це умисне заподіяння потерпілому легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я або незначну втрату працездатності, середньої тяжкості або тяжке тілесне ушкодження, а також інші насильницькі дії, які не призвели до вказаних наслідків, але були небезпечними для життя чи здоров`я в момент їх вчинення. До них слід відносити, зокрема, і насильство, що призвело до втрати свідомості чи мало характер мордування, придушення за шию, скидання з висоти, застосування електроструму, зброї, спеціальних знарядь тощо.

Таким чином, колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги прокурора, щодо необхідності зміни вироку суду першої інстанції через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, оскільки суд кваліфікував дії обвинуваченого ОСОБА_7 по ч.1 ст.187 КК України, в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

З огляду на викладене, апеляційна скарга заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_9 задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

За приписами ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співрозмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_7 покарання за ч.1 ст.187 КК України, суд першої інстанції врахував характер та ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, який згідно ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, дані про особу винного, який в силу ст.89 КК України раніше не судимий, не працює, має постійне місце реєстрації, характеризується задовільно, на обліку у лікаря нарколога не перебуває, у 2008 звертався до лікаря психіатра.

Обставин, що пом`якшують або обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

З урахуванням наведених обставин, суд призначив ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

Суд апеляційної інстанції погоджується з призначеним ОСОБА_7 покаранням у виді позбавлення волі, оскільки таке покарання за своїм видом та розміром відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі винного, є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Не спростовується такий висновок суду й обставинами, на які посилається обвинувачений в обґрунтування можливості пом`якшення йому призначеного покарання, оскільки вони враховані судом першої інстанції.

Доводи обвинуваченого щодо застосування до нього положення Закону України №3342-IX від 28.03.2024, яким передбачено покарання у виді пробаційного нагляду, є неспроможними з огляду на наступне.

Санкція частини 1 статті 187 КК України в редакції, яка діяла на момент вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, передбачає покарання у виді позбавленням волі на строк від трьох до семи років.

Законом України №3342-IX від 23.08.2023 «Про внесення змін до Кримінального, Кримінального процесуального кодексів України та інших законодавчих актів України щодо удосконалення видів кримінальних покарань», який набрав чинності 28.03.2024 року, внесено зміни до Кримінального кодексу України.

Згідно із положеннями вищезазначеного Закону зміни до статті 187 КК України не вносились, а тому дана стаття кримінального закону не передбачає такий вид покарання, як пробаційний нагляд.

З цих підстав апеляційні скарги зі змінами та доповненнями обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 задоволенню не підлягають.

З огляду на те, що оскаржуваний вирок суду є законним, обґрунтованим та вмотивованим, колегія суддів залишає його без змін, а подані апеляційні скарги заступника керівника Київської міської прокуратури, обвинуваченого та його захисника - без задоволення.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Вирок Солом`янського районного суду міста Києва від 23 січня 2024 року, ухвалений щодо ОСОБА_7 , залишити без змін, а апеляційні скарги заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_9 , обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 - без задоволення.

Ухвала суду може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

__________________ _________________ ________________ ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4