Справа № 367/2596/24
Провадження №1-кс/367/355/2024
УХВАЛА

Іменем України

26 березня 2024 року Ірпінський міський суд Київської області у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ірпені клопотання прокурора Бучанської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 про арешт майна за матеріалами досудового розслідування, відомості щодо якого 19.03.2024 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000357, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 240 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До Ірпінського міського суду Київської області надійшло клопотання прокурора Бучанської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 за матеріалами досудового розслідування, внесеного 19.03.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000357, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 240 КК України, про накладення арешту на тимчасово вилучені слідчим СВ ВП № 2 Бучанського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_4 в ході огляду місця події 18.03.2024, у період часу з 11:42 год. по 12:17 год. на відкритій ділянці місцевості, а саме на узбіччі автодороги, що по вулиці Б. Хмельницького, навпроти будинку АДРЕСА_1 : свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 , ключі від самоскиду, накладну № 1, які поміщено до спеціального пакету № SUD 2106681, автомобіль МАЗ, модель «551605» типу САМОСКИД-С, білого кольору, 2006 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 , в кузові якого наявний грунт, який на праві приватної власності належить ОСОБА_5 , шляхом тимчасового позбавлення їх власника права розпорядження, користування цим майном та його відчуження.

Згідно із клопотанням, 18.03.2024 до ЧЧ ВП № 2 Бучанського РУП ГУНП в Київській області надійшло повідомлення працівників поліції на лінію 102, з приводу того, що за адресою: АДРЕСА_1 , невідома особа на автомобілі марки МАЗ з д.н.з. НОМЕР_2 , незаконно вивозить корисні копалини місцевого значення у значному розмірі.

У подальшому, 18.03.2024 у період часу з 11:42 год. по 12:17 год. слідчим СВ ВП № 2 Бучанського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_4 було проведено огляд місця події на відкритій ділянці місцевості, а саме на узбіччі автодороги, що по АДРЕСА_1 , в ході якого було виявлено та вилучено: свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 , ключі від самоскиду, накладну № 1, дані речі поміщено до спеціального пакету № SUD 2106681, автомобіль МАЗ, модель «551605» типу САМОСКИД-С, білого кольору, 2006 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 , в кузові якого наявний грунт. Даним автомобілем керував ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вказує, що даний транспортний засіб має державний номерний знак НОМЕР_2 та на праві приватної власності належить ОСОБА_6 . У зв`язку з цим, постановою слідчого від 25.05.2023 зазначені речі були визнані речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні.

Прокурором зазначено, що вилучені в ході огляду предмети були об`єктом кримінально протиправних дій, містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

У судове засідання прокурор Бучанської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 не з`явився, 26.03.2024 через канцелярію суду подав заяву, в якій просив проводити розгляд справи за його відсутності.

У судове засіданні власник майна ОСОБА_5 не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомляв.

Вивчивши матеріали клопотання та додані до нього документи, заслухавши учасників процесу, слідчий суддя вважає, що заявлене клопотання підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення, підшукані, виготовлені, пристосовані, чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; одержанні внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Так, ч. 3 ст. 170 КПК України зазначено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення та достатність доказів, що вказують на вчинення кримінального правопорушення; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Слідчим суддею встановлено, що витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000357 підтверджується факт внесення 19.03.2024 до вказаного реєстру відомостей про кримінальне правопорушення за ч. 1 ст. 240 КК України, а саме відносно того, що 18.03.2024 до ЧЧ ВП №2 Бучанського РУП ГУ НП В Київській області надійшло повідомлення працівників поліції на лінію 102 з приводу того, що за адресою: АДРЕСА_1 , невідома особа на автомобілі марки МАЗ з д.н.з. НОМЕР_2 , незаконно вивозить корисні копалини місцевого значення у значному розмірі (ЄО 4342).

Відповідно до протоколу огляду місця події 18.03.2024 слідчим СВ ВП №2 Бучанського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_4 у період часу з 11:42 год. по 12:17 год. проведено огляд відкритої ділянки місцевості, частини узбіччя, що за адресою: АДРЕСА_1 в напрямку руху до с. Блиставиця, в ході якого було виявлено та вилучено: свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 , ключі від самоскиду, накладну № 1, дані речі поміщено до спеціального пакету № SUD 2106681, автомобіль МАЗ, модель «551605» типу САМОСКИД-С, білого кольору, 2006 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 , в кузові якого наявний грунт.

19.03.2024 постановою слідчого СВ ВП № 2 Бучанського РУП ГУ НП в Київській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_7 вилучені слідчим СВ ВП № 2 Бучанського РУП ГУ НП в Київській області в ході огляду місця події 18.03.2024 у період часу з 11.42 по 11.17 год. на відкритій ділянці місцевості, а саме на узбіччі автодороги, що по АДРЕСА_1 : свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 , ключі від самоскиду, накладну № 1, дані речі поміщено до спеціального пакету № SUD 2106681, автомобіль МАЗ, модель «551605» типу САМОСКИД-С, білого кольору, 2006 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 , в кузові якого наявний грунт.

Встановлено, що згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_1 , автомобіль марки МАЗ модель «551605» типу САМОСКИД-С, білого кольору, 2006 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Необхідність накладення арешту на вказане майно обумовлена тим, що відомості, які містяться на вказаних речах нададуть можливість провести належне розслідування кримінального провадження, забезпечить виконання вимог ст. 2, 9, 28, 94 КПК України щодо виконання завдань кримінального провадження, забезпечення повного, всебічного та неупередженого дослідження обставин кримінального провадження, надання їм належної правової оцінки та прийняття законного і обґрунтованого рішення.

Слідчий суддя дійшов висновку, що вилучені речі в ході проведеного 18.03.2024 огляду у період часу з 11.42 по 12.17 год. на відкритій ділянці місцевості, а саме на узбіччі автодороги, що по АДРЕСА_1 , відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, так як містять інформацію та відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а саме порушення встановлених правил охорони надр, що створило небезпеку для довкілля, а також незаконне видобування корисних копалин місцевого значення у значному розмірі.

Накладення арешту на таке майно не є припиненням права власності на нього або позбавленням такого права. Хоча власник обмежується у реалізації всіх правомочностей права власності, однак такий захід є тимчасовим. Негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, слідчою суддею не встановлено.

Отже, накладення арешту на вилучені під час обшуку речі відповідають критерію розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, з огляду на те, що інформація, яка міститься на них може бути використана як докази під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні.

Окрім цього, під час розгляду клопотання слідчою суддею не встановлено підстав, що призведуть до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Європейський суд з прав людини, неодноразово підкреслював, що в разі, коли держави вважають за потрібне вдаватися до таких заходів, як обшуки з метою отримання доказів вчинення протиправних діянь, вилучення майна або арешт майна, Суд оцінюватиме, чи були підстави, наведені для виправдання таких заходів, відповідними та достатніми, і чи було дотримано принцип пропорційності, а також, зокрема, чи були у справі також інші докази на той час вчинення протиправних діянь та на рішення ЄСПЛ у справі «Новоселецький проти України» (Заява №47148/99, рішення від 22.02.2005, остаточне рішення від 22.05.2005) Європейський суд з прав людини вказує, що у кожній справі, в якій йде мова про порушення вищезгаданого права (володіння своїм майном), суд повинен перевірити дії чи бездіяльність держави з огляду на дотримання балансу між потребами загальної суспільної потреби та потребами збереження фундаментальних прав особи, особливо враховуючи те, що заінтересована особа не повинна нести непропорційний та непомірний тягар.

Відповідно до пунктів 69,73 рішення Європейського суду з прав людини від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції" (Sporrong and Lonnroth v. Sweden) будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя вважає, що на виконання вимог ч. 1 ст. 173 КПК України прокурор довів необхідність накладення арешту на вилучене майно шляхом тимчасового позбавлення їх власника права розпорядження, користуванням цим майном та його відчуження.

На підставі викладеного, керуючись ст. 170, 172, 173, 175 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на тимчасово вилучені 18.03.2024 у період часу з 11.42 по 12.17 год. на відкритій ділянці місцевості, а саме на узбіччі автодороги, що по АДРЕСА_1 : свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 , ключі від самоскиду, накладну № 1, дані речі поміщено до спеціального пакету № SUD 2106681, автомобіль МАЗ, модель «551605» типу САМОСКИД-С, білого кольору, 2006 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 , в кузові якого наявний ґрунт, власником яких є ОСОБА_5 , із забороною користування, розпорядження та відчуження вказаного майна.

Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню.

Контроль за виконанням ухвали покласти на процесуального прокурора.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Ухвалу слідчого судді може бути оскаржено безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1