КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-сс/824/1490/2024 Головуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 303 КПК
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді- ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання - ОСОБА_5

за участю:

прокурора - ОСОБА_6

захисника - ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві апеляційну скаргу захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , які діють в інтересах підозрюваного ОСОБА_10 , на ухвалу слідчого судді Оболонського районного суду

м. Києва від 11 січня 2024 року, -

В с т а н о в и л а:

Цією ухвалою відмовлено в задоволенні скарги адвоката ОСОБА_11 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_10 , на повідомлення про підозру у рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за

№ 0000149 від 27.08.2021 року за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 149, ч. 1 ст. 255 КК України.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням слідчого судді, захисники підозрюваного подали апеляційну скаргу, в якій просять, скасувати ухвалу слідчого судді Оболонського районного суду м. Києва від 11 січня 2024 року, постановити нову ухвалу, якою скасувати повідомлення про підозру від 02.08.2023 у вчиненні ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 149, ч. 1 ст. 255 КК України, у кримінальному провадженні

№ 0000149 від 27.08.2021.

Мотивуючи вимоги своєї апеляційної скарги, вказують на те, що оскаржувана ухвала є незаконною, необґрунтованою, постановленою з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, а висновки слідчого судді не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Як вказує захисник, в діях ОСОБА_10 відсутня сама подія кримінального правопорушення, оскільки, відповідно до ст. 149 КК України, кримінально-караним у випадках надання медичних послуг з сурогатного материнства може бути лише залучення сурогатних матерів для виношування заплідненої донорської яйцеклітини (ембріону), виключно - під примусом. Відтак, якщо немає доказів "примусового надання послуг", "примусової вагітності або примусового переривання вагітності", то відсутня законодавчо визначена цією кримінальною нормою - "експлуатація людини", що є обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони для вербування людини, як кримінально-караного правопорушення.

Крім того, на думку сторони захисту, оголошена підозра є незаконною, необґрунтованою, не підтверджується жодними доказами, та базується на показаннях осіб, яких безпідставно допитано у якості потерпілих. Апелянт стверджує, що вказані особи на добровільній основі, свідомо, з корисливих мотивів, самостійно, без будь-якого фізичного або психічного примусу щодо них або їх близьких, приймали рішення про участь у програмах сурогатного материнства та шукали й звертались задля цього до спеціалізованих медичних клінік з репродуктивних технологій.

Окрім цього, автор апеляційної скарги наголошує, що медична клініка репродуктивної медицини "Натівіта", яку очолював ОСОБА_10 , як її директор, з 2014 року займалась звичайною фінансово-господарською діяльністю на підставі Статуту та відповідної медичної ліцензії, як юридична особа приватного права, надаючи медичні послуги як громадянам України, так і громадянам інших держав, на добровільній основі без будь-якого примусу до пацієнтів, і сплачувала відповідні податки.

Апелянт також стверджує, що описова та резолютивна частини письмового повідомлення про підозру ОСОБА_10 від 02.08.2023 щодо ознаки "торгівля людиною" не відповідають і суперечать одна одній, та не ґрунтуються на матеріалах наявних у органу досудового розслідування.

Заслухавши доповідь судді, думку захисника, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, прокурора про законність та обґрунтованість ухвали слідчого судді, а тому необхідності залишення її без змін, вивчивши матеріали судового провадження, колегія суддів виходить з наступного.

Як вбачається з матеріалів провадження, СВ Оболонського УП ГУНП у м. Києві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000149 від 27.08.2021 року за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 149, ч. 1 ст. 255 КК України.

02.08.2023 складено письмове повідомлено про підозру відносно ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 149, ч. 1 ст. 255 КК України, тобто у вербуванні людини з метою експлуатації, з використанням обману та уразливого стану потерпілого, в тому числі повторно, вчиненому злочинною організацією, а також у створенні злочинної організації, керівництві такою організацією.

16.10.2023 захисник ОСОБА_11 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_10 , звернувся до слідчого судді Оболонського районного суду міста Києва зі скаргою в порядку п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України про скасування повідомлення про підозри ОСОБА_10 від 02.08.2023 у кримінальному провадженні № 0000149 від 27.08.2021 року за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 149, ч. 1 ст. 255 КК України.

Ухвалою слідчого судді Оболонського районного суду м. Києва від 11 січня 2024 року відмовлено у задоволенні скарги захисника.

З висновками слідчого судді, викладеними в оскаржуваній ухвалі, колегія суддів погоджується з огляду на наступне.

Відповідно до норм кримінального процесуального законодавства, слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 2 ст. 309 КПК України під час досудового розслідування, крім іншого, можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали слідчого судді про скасування повідомлення про підозру чи відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру.

Норми щодо повідомлення про підозру регулюються Главою 22 КПК України.

Згідно п. 13 ч. 2 ст. 36 КПК України прокурор, здійснюючи нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням, уповноважений затверджувати чи відмовляти у затвердженні обвинувального акта, клопотань про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, вносити зміни до складеного слідчим обвинувального акта чи зазначених клопотань, самостійно складати обвинувальний акт чи зазначені клопотання.

Відповідно до п. 6 ч. 2 ст. 40 КПК України слідчий уповноважений повідомляти за погодженням із прокурором особі про підозру.

Згідно ч. 1 ст. 276 КПК України повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, у випадках:

1) затримання особи на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення;

2) обрання до особи одного з передбачених цим Кодексом запобіжних заходів;

3) наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 277 КПК України письмове повідомлення про підозру складається прокурором або слідчим за погодженням з прокурором.

Зміст письмового повідомлення про підозру має відповідати вимогам, передбаченим ч. 1 ст. 277 КПК України, а саме містити наступні відомості: прізвище та посаду слідчого, прокурора, який здійснює повідомлення; анкетні відомості особи (прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, місце проживання, громадянство), яка повідомляється про підозру; найменування (номер) кримінального провадження, у межах якого здійснюється повідомлення; зміст підозри; правову кваліфікацію кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру; права підозрюваного; підпис слідчого, прокурора, який здійснив повідомлення.

Для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

КПК України не містить визначення терміну "обґрунтована підозра" і визначення змісту поняття «підозра» обумовлює необхідність врахування практики Європейського суду з прав людини з питань застосування кримінального процесуального законодавства (ч.1 ст. 9 КПК України).

За визначенням Європейського суду з прав людини «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального правопорушення, про яке йде мова у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин».

Згідно з рішеннями ЄСПЛ у справах "Ilgar Mammadov v. Azerbaijan п. 88", "Erdagoz v. Turkey п. 51", "Cebotari v. Moldova п. 48" "обґрунтована підозра" передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. Крім того, Європейський Суд у своїй практиці неодноразово зазначав, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення.

Отже, на стадії досудового розслідування, суд, оцінюючи обґрунтованість підозри, не повинен пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як при формулюванні остаточного обвинувачення при направленні справи до суду.

Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, в про зміну раніше повідомленої підозри ОСОБА_10 від 02.08.2023 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 149, ч. 1 ст. 255 КК України, викладено зміст підозри та правову кваліфікацію кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється останній із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Даний висновок узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема у рішенні по справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (заява № 14310/88) від 23.10.1994 суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Оцінюючи в сукупності обставини провадження та враховуючи достатню наявність доказів про вчинення інкримінованих підозрюваному кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 149, ч. 1 ст. 255 КК України, колегія суддів вбачає, що обґрунтованість підозри ОСОБА_10 , в контексті її розуміння Європейським судом з прав людини, присутня.

Окрім цього, питання відповідності обставин викладених у повідомленні про підозру ОСОБА_10 наявним матеріалам досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000149 від 27.08.2021, було предметом розгляду слідчого судді.

Так, стороною захисту перед слідчим суддею Оболонського районного суду м. Києва ініціювалося питання щодо скасування повідомлення від 02.08.2023 про підозру ОСОБА_10 у вчиненнікримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 149, ч. 1 ст. 255 КК України.

Ухвалою слідчого судді Оболонського районного суду м. Києва від 11 січня 2024 відмовлено у задоволенні скарги сторони захисту про скасування повідомлення від 02.08.2023 про підозру ОСОБА_10 у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень.

Як правильно вказав в ухвалі слідчий суддя, з чим погоджується і колегія суддів, оскаржене рішення слідчого, яке погоджене з прокурором, за своїм змістом повністю відповідає вимогам ст. 277 КПК України та містить усі необхідні відомості.

При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою для повідомлення такій особі про підозру. Дослідивши матеріали провадження в межах своєї компетенції, слідчий суддя у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно ОСОБА_10 , чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив. Не виявлено таких обставин і колегією суддів,а тому посилання сторони захисту на необґрунтованість повідомленої ОСОБА_10 підозри слід визнати безпідставними.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про відсутність підстав для визнання повідомлення про підозру незаконним та необґрунтованим.

За таких обставин, ухвала слідчого судді, відповідно до вимог ст. 370 КПК України, є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування, про що йде мова в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.

Істотних порушень вимог КПК України при постановленні ухвали слідчим суддею, не встановлено.

Керуючись ст.ст. 5, 26, 303, 304, 309, 376, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

П о с т а н о в и л а:

Ухвалу слідчого судді Оболонського районного суду м. Києва від 11 січня 2024 року, якою відмовлено в задоволенні скарги адвоката ОСОБА_11 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_10 , на повідомлення про підозру у рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за

№ 0000149 від 27.08.2021 року за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 149, ч. 1 ст. 255 КК України, - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , які діють в інтересах підозрюваного ОСОБА_10 , - без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_____________ _______________ ________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4