ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1136/24 Справа № 183/4906/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді-доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі матеріали досудового розслідування №0000549 за апеляційною скаргою прокурора Новомосковської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 травня 2024 року, про відмову у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новомосковська Дніпропетровської області, громадянина України,із середньо-технічною освітою, не одруженого, не працюючого, інваліда 3 групи, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 травня 2024 року було відмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_8 погоджене з прокурором Новомосковської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_7 .

Зобов`язано підозрюваного ОСОБА_7 прибувати за кожною вимогою до суду, прокурора, слідчого.

Слідчий суддя в обґрунтування свого рішення зазначив, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, який відповідно до ст. 12 КК України.

Слідчий суддя вважав, що прокурором не обґрунтовано та не надано доказів того, яким чином застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя дійшов до висновку про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, встановлені обставини, визначені статтею 178 КПК України, а тому керуючись ч. 3 ст. 194 КПК України, дійшов висновку про відсутність підстав для застосування до підозрюваного запобіжного заходу та про необхідність зобов`язання підозрюваного прибувати за кожною вимогою до суду, прокурора, слідчого.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову, якою застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною покидати місце свого мешкання в період часу з 22-00 до 06-00 години, строком на 2 місяці.

Вважає, що ухвала слідчого судді є незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

Зазначає, що слідчим суддею не було належним чином оцінено вагомість доказів, які були надані в підтвердження наявності ризиків.

Прокурор зазначив, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, та санкцією ч. 4 ст. 185 КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, а тому усвідомлюючи можливість застосування до підозрюваного покарання, в разі доведеності його вини, останній може переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Прокурор вважав, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту може запобігти наявним ризикам передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України.

Під час апеляційного перегляду прокурор підтримала апеляційну скаргу та просила задовольнити її з підстав викладених в ній.

Підозрюваний ОСОБА_7 не заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора.

Заслухавши суддю-доповідача, думки учасників процесу, перевіривши надані матеріали та обговоривши доводи скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Згідно ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто таким, що ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу та таким в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

За змістом ч. 1 ст. 196 КПК України в ухвалі про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зазначає відомості про: обставини, які свідчать про існування ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу; обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу; посилання на докази, які обґрунтовують ці обставини.

Колегія суддів вважає, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону щодо вмотивованості ухвали суду першої інстанції слідчим суддею не дотримані належним чином, у зв`язку з чим відповідні доводи прокурора є обґрунтованими, підтверджуються матеріалами провадження і підлягають задоволенню, а ухвала слідчого судді скасуванню з постановленням нової ухвали відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України.

Так, згідно п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України застосування запобіжного заходу є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

1)існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;

2)потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;

3)може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ст. 181 КПК України домашній арешт полягає у забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби, та може бути застосований до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачене покарання у виді позбавлення волі.

Згідно наданих матеріалів, 15 травня 2024 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 4 ст. 185 КК України, яке полягає у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

З матеріалів провадження вбачається що, під час судового розгляду слідчий суддя з`ясував, що наведені в клопотання прокурора відомості свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, при цьому, обставини, що дають підстави підозрювати його у вчиненні вищезазначеного злочину, підтверджуються матеріалами, доданими до клопотання.

Розглядаючи питання обґрунтованості підозри як підставу для застосування запобіжного заходу, колегія суддів зважає на усталену практику Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості підозри» та критеріїв її визначення. Зокрема, як зазначено у рішенні ЄСПЛ від 28.10.2004 р. у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення ЄСПЛ від 30.08.1998 р. у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук, Йонкало проти України» від 21.04.2011 р., наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

Разом з тим, перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що підозрюваний ОСОБА_7 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, слідчий суддя дійшов висновку, що особисте зобов`язання здатне запобігти вказаним ризикам.

Слідчий суддя відмовив у задоволенні клопотання прокурора, посилаючись на те, що твердження прокурора про тяжкість вчиненого злочину не є достатнім для обрання відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, а також у клопотанні та в судовому засіданні стороною обвинувачення належним чином не було доведено неможливість застосування до ОСОБА_7 , зважаючи на дані про його особу, більш м`якого запобіжного заходу.

Так, на переконання колегії суддів, слідчий суддя, вирішуючи клопотання прокурора, дійшов обґрунтованого висновку про можливість застосування до ОСОБА_7 іншого, більш м`якого запобіжного заходу, ніж домашній арешт, а саме особисте зобов`язання, оскільки він співмірний з особою підозрюваного та обставинами пред`явленої йому підозри, у тому числі забезпечить як право підозрюваного на свободу, так і повністю буде запобігати ризикам, доведеним прокурором і визнаним судом доведеним, та забезпечить виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

Разом з тим, колегія суддів не може погодитися з вказаним рішенням суду.

Колегія суддів зазначає, що запобіжний захід є превентивним заходом та має на меті припинити та запобігти ймовірним ризикам у майбутньому.

Стороною обвинувачення доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме можливість підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Враховуючи обгрунтованість підозри, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, розмір завданих діями підозрюваного збитків, колегія суддів приходить до висновку про необхідність застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_7 нічного домашнього арешту, адже інший більш м`який запобіжний захід не здатний запобігти зазначеним у клопотанні ризикам. Саме домашній арешт буде відповідати характеру суспільного інтересу в даному випадку.

Таким чином, на підставі викладеного, колегія суддів враховує всі зазначені вище обставини, в тому числі і тяжкість кримінального правопорушення та суворість покарання у разі визнання підозрюваного винуватим, і вважає, що дані обставини є тими факторами, які можуть призвести до вчинення ОСОБА_7 дій, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, проте для запобігання таких ризиків та для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного достатнім буде застосування до нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у певний час доби з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, у зв`язку з чим, апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 181, 194, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора Новомосковської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6 , - задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 травня 2024 року, - скасувати.

Постановити нову, якою клопотання старшого слідчого СВ Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_8 , погоджене з прокурором Новомосковської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно підозрюваного ОСОБА_7 , - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в межах досудового розслідування, тобто до 15 липня 2024 року.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такі обов`язки:

- не покидати місце свого проживання, за адресою: АДРЕСА_1 в період часу з 22-00 години до 06-00 години наступної доби;

- прибувати до слідчого, прокурора, суду за кожною вимогою;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

Окрім того, у період введеного на території України воєнного стану дозволити підозрюваному ОСОБА_7 після сигналу "Повітряна тривога" і протягом 15 хвилин після сигналу "Відбій повітряної тривоги" відлучатись з визначеного в ухвалі місця проживання з метою перебування останнього в укритті.

Ухвалу суду направити для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4