Справа №766/8587/23
н/п 1-кп/766/1306/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.06.2024

Херсонський міський суд Херсонської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Херсона кримінальне провадження, відомості про яке внесено до ЄРДР за №0000100 від 27.01.2023 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, українця, громадянина України, з повною загально середньою освітою, одруженого, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , військовослужбовця військової служби за мобілізацією, старшого навідника 2 мінометного взводу мінометної батареї частини НОМЕР_1 , старшого солдата, раніше не судимого,

За участю сторін кримінального провадження:

прокурора: ОСОБА_4

обвинуваченого: ОСОБА_3

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.5 ст.407 КК України,

встановив:

ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією, проходячи її на посаді старшого навідника 2 мінометного взводу мінометної батареї військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні старшого солдата, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки, бажаючи їх настання, в порушення ст.65 Конституції України, ст.17 Закону України «Про оборону України», ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст.2,11,16,49,127,128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, в умовах воєнного стану, будучи зобов`язаним 10 січня 2023року прибути до базового табору військової частини НОМЕР_1 та приступити до виконання своїх службових обов`язків, без поважних причин не з`явився вчасно на службу до базового табору цієї ж частини, який на той час дислокувався в АДРЕСА_3 . В подальшому, 10 січня 2023року старший солдат ОСОБА_3 прибув до тимчасового розташування військової частини НОМЕР_1 та приступив до виконання своїх службових обов`язків.

В період з 10 січня 2023 року по 20 січня 2023 року старший солдат ОСОБА_3 без поважних причин обов`язків військової служби не виконував, до військової частини безпідставно не прибував, проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків та не вживаючи жодних заходів для з`явлення до військової частини, звернення до правоохоронних та інших органів чи органів військового управління, за наявності реальної можливості для цього. При цьому, старший солдат ОСОБА_3 документів, що підтверджують поважність та законність відсутності на військовій службі, до військової частини не надавав.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_3 за ч.5 ст.407 КК України нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах воєнного стану, військовослужбовцем (крім строкової служби).

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав повністю, підтвердив обставини, викладені в обвинувальному висновку, розкаявся у вчиненому. Запевнив суд, що не буде вчиняти кримінальних правопорушень в майбутньому. При цьому показав, що 27.12.2022 відбув у відпустку, оскільки 29.12.2022 мав одружитися. Повинен був 03 січня 2023 року з`явитися у військову частину, але захворів і звернувся до сімейного лікаря. З 03 по 06 січня 2023 року проходив лікування, 06 січня 2023 року з`явився до сімейного лікаря, який продовжив лікарняний до 09 січня 2023 року. Але були проблемі зі спиною, а тому 10 січня 2023 року звернувся до лікаря невролога у Миколаївському військовому госпіталі, при цьому попередив командування. Лікарем було прописано лікування з 10.01.23 по 19.01.23, 20 січня 2023 року з`явився у військову частину, військовий лікар повідомив, що видана довідка є недійсною.

Оскільки обвинуваченим та іншими учасниками судового провадження не оспорюються фактичні обставини справи і, як встановлено судом, вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності їх позиції, суд, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, визнає недоцільним дослідження інших доказів по справі. При цьому судом роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

При призначенні покарання суд враховує тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно ст.12 КК України є тяжким злочином, дані про особу обвинуваченого, його вік та стан здоров`я, який має постійне місце проживання, одружений, за місцем проходження служби характеризується позитивно, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, раніше не притягувався до кримінальної відповідальності. Перебуває на службі в Збройних Силах України з 27 лютого 2022 року, має намір і надалі продовжувати службу.

Обвинувачений свою вину визнав у повному обсязі, розкаявся у вчиненому, тому відповідно до ст.67 КК України до обставин, що пом`якшують покарання, суд відносить повне визнання своєї вини останнім, його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання, згідно ст.67 КК України, судом не встановлено.

Враховуючи викладене, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_3 можливо призначити покарання в межах санкції ч.5 ст.407 КК України, пов`язане з позбавленням волі, обмежень для призначення якого з огляду на вимоги ч.3 ст.61 КК України не вбачається.

Відповідно до ч.1 ст.69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, за катування, вчинене представником держави, у тому числі іноземної, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу. За вчинення кримінального правопорушення, за яке передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, суд з підстав, передбачених цією частиною, може призначити основне покарання у виді штрафу, розмір якого не більше ніж на чверть нижчий від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу (в редакції Закону №2812-ІХ від 01.12.2022, чинного на час діяння).

З урахуванням правил, визначених ч.1 ст.69 КК України та фактичних обставин справи, а також обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого та істотно знижують ступінь його суспільної небезпеки, суд вважає за можливе перейти до покарання нижче від найнижчої межі, що відповідатиме завданням та цілям кримінального покарання, та сприятиме виправленню обвинуваченого.

Крім того, при вирішенні питання щодо міри покарання ОСОБА_3 , суд враховує положення ч.ч.1, 2 ст.58 КК України, відповідно до яких покарання у виді службового обмеження застосовується до засуджених військовослужбовців, крім військовослужбовців строкової служби, на строк від шести місяців до двох років у випадках, передбачених цим Кодексом, а також у випадках, коли суд, враховуючи обставин справи та особу засудженого, вважатиме за можливе замість обмеження волі чи позбавлення волі на строк не більше двох років призначити службове обмеження на той самий строк. Із суми грошового забезпечення засудженого до службового обмеження провадиться відрахування в доход держави у розмірі, встановленому вироком суду, в межах від десяти до двадцяти відсотків.

З огляду на викладене, а також ту обставину, що ОСОБА_3 є військовослужбовцем, існують достатні підстави для призначення саме покарання у виді службового обмеження.

Заходи забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна не застосовувались. Матеріальна шкода правопорушенням не заподіяна. Цивільний позов не заявлений. Речові докази та витрати на залучення експерта відсутні.

Керуючись ст.ст.349, 373, 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.5 ст.407 КК України та призначити покарання із застосуванням ч.1 ст.69 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст.58 КК України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , замість призначеного покарання у виді позбавлення волі призначити покарання у виді службового обмеження військовослужбовців із відрахуванням в дохід держави із суми грошового забезпечення 20 (двадцять) відсотків строком на 2 (два)роки покарання у вигляді службового обмеження для військовослужбовців.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Херсонського апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення, апеляційна скарга подається через Херсонський міський суд Херсонської області.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Обвинувачений має право на ознайомлення з журналом судового засідання та подання на нього письмових зауважень.

Учасники судового провадження протягом строку апеляційного оскарження мають право заявити клопотання про ознайомлення з матеріалами кримінального провадження.

Копію вироку негайно після судового засідання вручити обвинуваченому та прокурору.

СуддяОСОБА_1