ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження №11-кп/818/1147/24 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.436-2 КК України
УХВАЛА

Іменем України

15 травня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду в складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду м. Харкова в режимі відеоконференції кримінальне провадженняза апеляційними скаргами обвинуваченого та його захисника на вирок Дзержинського районного суду м. Харкова від 21.02.2024 року стосовно ОСОБА_8 ,-

ВСТАНОВИЛА:

Вказаним вироком:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Харкова, з вищою освітою, безробітний, неодружений, зареєстрований та фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

- вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 08 грудня 2023 року за ч. 1 ст. 111-1 КК України до позбавлення права обіймати посади, пов`язані із виконанням функцій держави та місцевого самоврядування, на строк 10 (десять) років,

засуджений за ч. 2 ст. 436-2 КК України до позбавлення волі на строк 3 (три) роки без конфіскації майна.

Крім того, цим же рішенням суду вирішена доля речових доказів та процесуальних витрат.

Згідно вироку, згідно з Конституцією України, Україна є суверенною та незалежною державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною та недоторканною. Перебування на території України підрозділів збройних сил інших держав з порушенням процедури, визначеної Конституцією та законами України, Гаагськими конвенціями 1907 року, IV Женевськими конвенціями 1949 року, а також усупереч Меморандуму про гарантії безпеки у зв?язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї, Договору про дружбу, співробітництво та партнерство між Україною та Російською Федерацією 1997 року та іншими міжнародно-правовими актами є окупацією частини території суверенної держави та міжнародним протиправним діянням з усіма наслідками, передбаченими міжнародним правом.

Діючи в порушення норм міжнародного гуманітарного права, президент Російської Федерації ОСОБА_9 , а також інші невстановлені на даний час представники влади РФ, всупереч вимогам п. п. 1, 2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв?язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994, принципів Заключного акту Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 та вимог ч. 4 ст. 2 Статуту ООН та Декларацій Генеральної Асамблеї Організації Об?єднаних Націй від 09.12.1981 №36/103, від 16.12.1970 № 2734 (XXV) від 21.12.1965 № 2131 (ХХ), від 14.12.1974 № 3314 (XXIX), підготували та розв?язали агресивну війну та військовий конфлікт підрозділів ЗС РФ на території України.

24.02.2022 на виконання вищевказаного злочинного наказу військовослужбовці Збройних Сил РФ, шляхом збройної агресії, із загрозою застосування зброї та її фактичним застосуванням, незаконно вторглися на територію України через державні кордони України в Автономній Республіці Крим, Харківській, Донецькій, Луганській, Херсонській, Миколаївській, Сумській, Чернігівській, інших областях та вчинили збройний напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об?єкти, що мають народногосподарське або оборонне значення, та вчинили окупацію частин зазначеної території, чим вчинили дії з метою зміни меж території та державного кордону України з порушенням порядку, встановленого Конституцією України, яка триває до теперішнього часу та призводить до загибелі значної кількості людей та інших тяжких наслідків.

24.02.2022 Указом Президента України Володимира Зеленського №64/2022, у зв?язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки та оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» запроваджено воєнний стан на всій території України.

У громадянина України ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 який перебував за місцем свого проживання на території АДРЕСА_1 у невстановлений період часу, але не пізніше 17.04.2022 виник злочинний умисел, направлений на поширення матеріалів, в яких міститься виправдовування, визнання правомірною збройної агресії РФ проти України, виправдовування, визнання правомірною, заперечення тимчасової окупації частини території України, а також глорифікація осіб, які здійснюють збройну агресію з боку Російської Федерації проти України.

3 метою реалізації свого злочинного умислу, ОСОБА_8 в невстановлений період часу але не пізніше 17.04.2022, перебуваючи за адресою проживання: АДРЕСА_1 , використовуючи власний мобільний телефон марки «Samsung», моделі «GALAXY A10s» серійний номер « НОМЕР_1 » IMEI: НОМЕР_2 , IMEI: НОМЕР_3 , маючи авторизацію на своїй персональній сторінці у соціальній мережі «Однокласники» (мовою оригіналу) під назвою « ОСОБА_10 » (мовою оригіналу) ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), здійснив розміщення фотоматеріалу з власними дописами у розділі «публікації» вищевказаної сторінки, а саме:

- Публікація 17.04.2022, о 17 год. 08 хв., яка поєднує зображення, на якому відображено прапор у якості тла, буква "Z", викладена зі смугастої стрічки (найімовірніше т.зв. "героївська стрічка"). Текст на зображенні: "Я ПОДДЕРЖИВАЮ ПУТИНА, ІНФОРМАЦІЯ_3 , Я ПОДДЕРЖИВАЮ ДОБАСС" (мовою оригіналу), а також дописом: " ОСОБА_11 уже хохлы поймут, что при Путине жизнь будет в разы лучше. Быстрее бы РФ захватила украину!!!" (мовою оригіналу);

- Публікація 17.04.2022, о 17 год. 10 хв., яка поєднує зображення, на якому відображено особу, схожу на ОСОБА_12 та текстом на ньому: "85% РОССИЯН ОДОБРЯЮТ РАБОТУ ВЛАДИМИРА ПУТИНА НА ПОСТУ ПРЕЗИДЕНТА"(мовою оригіналу), а також дописом: " ОСОБА_13 обратится к укропским властям - идите на*уй, посмотрим, как ві запоёте, когда Путин захватит украину!" (мовою оригіналу).

У зв?язку з чим, вищевказані публікації стали доступні для ознайомлення та прочитання необмеженій кількості людей - користувачів соціальної мережі «Однокласники» (мовою оригіналу).

Висновком експертів за результатами проведення комплексної судової психолого-лінгвістичної експертизи мовлення встановлено, що у текстах публікацій, що розміщенні на сторінці в соціальній мережі «Однокласники» (мовою оригіналу) під назвою « ОСОБА_10 » (мовою оригіналу міститься інформація щодо виправдовування, схвалення та підтримки збройної агресії РФ проти України, виправдовування, підтримки та схвалені тимчасової окупації частини території України, а також глорифікації осіб, які здійснювали збройну агресію Російської Федерації проти України, зокрема президента РФ ОСОБА_14 .

3 огляду на публічність інформації в наданих на дослідження скріншотах, наявність у них маніпулятивних засобів впливу, структура і зміст публікацій, розміщених на сторінці користувача « ОСОБА_10 » у соціальній мережі «Однокласники», мають потенціал впливу на сприймання цієї інформації адресатами, формування в авдиторії негативного ставлення до українців, української влади та позитивного - до військових РФ, виправдовування, схвалення та підтримка збройної агресії рф проти України, виправдовування, підтримки та схвалення тимчасової окупації частина території України, а також глорифікації осіб, які здійснювали збройну агресію Російської Федерації проти України, зокрема президента РФ ОСОБА_14 .

Таким чином, ОСОБА_8 , виклавши на своїй персональній сторінці під назвою « ОСОБА_10 » (мовою оригіналу) у соціальній мережі «Однокласники» (мовою оригіналу) (ІНФОРМАЦІЯ_2 ) фотоматеріали та зробивши відповідні дописи до них, здійснив виготовлення, поширення матеріалів, у яких міститься виправдовування, визнання правомірною збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, виправдовування, визнання правомірною, заперечення тимчасової окупації частини території України, а також глорифікація осіб, які здійснюють збройну агресію з боку Російської Федерації проти України.

В апеляційних скаргах обвинувачений та захисник просять вирок змінити та пом`якшити призначене покарання шляхом застосування ст. 75 КК України.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення захисника та обвинуваченого, які просили задовольнити апеляційні скарги, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги слід задовольнити частково, виходячи з наступних підстав.

Так, згідно ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

На думку колегії суддів, зазначених вимог закону судом першої інстанції було дотримано.

Дії ОСОБА_8 суд правильно кваліфікував за ч. 2 ст. 436-2 КК України, а саме виготовлення, поширення матеріалів, у яких міститься виправдовування, визнання правомірною збройної агресії РФ проти України, виправдовування, визнання правомірною, заперечення тимчасової окупації частини території України, а також глорифікація осіб, які здійснюють збройну агресію з боку Російської Федерації проти України.

Відповідно до вимог ч.ч. 1 та 2 ст. 65 КК України при призначенні покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі має бути призначено покарання необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно роз`яснень, наведених в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , суд першої інстанції врахував характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, який у відповідності до статті 12 КК України, є не тяжким злочином, а також особу обвинуваченого, який раніше судимий, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває.

Обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_8 судом не встановлено.

За наведених обставин суд першої інстанції прийшов до висновку про необхідність призначення обвинуваченому ОСОБА_8 покарання в межах санкції частини статті за інкримінований йому злочин у виді позбавлення волі з реальним його відбуванням хоча санкція цієї норми передбачає й більш м`який вид покарання.

Згідно ст.75 КК України якщо суд, крім зазначених у цій же нормі випадків, при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Враховуючи, що ОСОБА_8 вже притягувався до кримінальної відповідальності за ч.1 ст.111-1 КК України тож суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про відсутність підстав для застосування до нього вищезгаданого положення передбаченого ст.75 КК України, а тому колегія суддів погоджується з тим, що цьому обвинуваченому слід призначити таке покарання, яке необхідно відбувати реально.

Разом з тим, колегія суддів виходить з того, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 408 КПК України, суд апеляційної інстанції змінює вирок у разі пом`якшення призначеного покарання, якщо визнає, що покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

За змістом положень ст. 409 та ст. 414 КПК України підставою для скасування або зміни вироку суду першої інстанції може бути також невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого; невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею ( частиною статті ) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Доводи апеляційних скарг захисту, на думку колегії суддів є частково обґрунтованими, оскільки судом першої інстанції було взято до уваги лише доводи сторони обвинувачення та жодним чином не розглянуті доводи сторони захисту внаслідок чого обвинуваченому призначено більш суворе покарання з передбачених санкцією статті за відсутності обтяжуючих вину обставин.

Проте, колегія суддів, враховуючи правові підходи призначення покарання наведені у п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», а саме якщо санкція закону, за яким особу визнано винною, нарівні з позбавленням волі на певний строк передбачає більш м`які види покарання, при постановленні вироку потрібно обговорювати питання про призначення покарання, не пов`язаного з позбавленням волі. У разі обрання покарання у виді позбавлення волі це рішення повинно бути вмотивовано у вироку.

Таким чином, районний суд при призначенні ОСОБА_8 покарання у виді 3 років реального позбавлення волі, належним чином не врахував дані про особу винного, не надав належної та об`єктивної оцінки обставинам справи, й не навів мотивів призначаючи обвинуваченому більш суворе покарання, що за переконанням колегії суддів, відповідно до ст. 414 КПК України слід визнати таким, що не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через суворість.

Відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 408, з врахуванням ч. 2 ст. 409 КПК України, суд апеляційної інстанції змінює вирок суду першої інстанції у разі пом`якшення призначеного покарання, якщо визнає, що покарання за своєю суворістю таким, що не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

За наведеного, вирок суду підлягає зміні в частині призначеного покарання, а апеляційні скарги обвинуваченого та його захисника частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 408, 409, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги задовільнити частково.

Вирок Дзержинського районного суду м. Харкова від 21.02.2024 року стосовно ОСОБА_8 в частині призначення покарання змінити шляхом пом`якшення, призначивши обмеження волі замість позбавлення волі.

Вважати засудженим ОСОБА_8 до 3 (трьох) років обмеження волі без конфіскації майна.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Головуючий

Судді