ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/966/24 Справа № 214/3858/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Судді доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянув в відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 квітня 2024 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення застави щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Зеленодольське Апостоловського р-ну Дніпропетровської області, громадянство - Україна, який має професійно-технічну освіту, розлучений, не працевлаштований, учасник бойових дій (АТО), має на утриманні малолітнього сина: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 28.11.2018 Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.1 ст.186 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з випробувальним строком на 1 рік;

- 08.04.2019 Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.2 ст. 185, ч.2 ст.190 КК України, із застосуванням ч.ч.1, 4 ст.70, ч.1 ст.71 КК України, остаточно до 3 років 6 місяців позбавлення волі. Вироком Дніпровського апеляційного суду від 13.11.2019 змінений вирок Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08.04.2019 в частині призначення покарання, та призначено нове покарання за ч.2 ст. 185, ч.2 ст.190 КК України, із застосуванням ч.4 ст.70, ч.1 ст.71 КК України, остаточно призначено 3 роки 6 місяців позбавлення волі;

- 28.10.2019 Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.3 ст.15, ч.2 ст.185, ч.2 ст.190 КК України, із застосуванням ч.1 ст.70, ч.1 ст.71 КК України, остаточно до 3 років 1 місяця позбавлення волі;

- 05.12.2019 Криворізьким районним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.15, ч.3 ст. 185, ч.1 ст. 309 КК України, із застосуванням ч.ч. 1, 4 ст.70 КК України, остаточно до 3 років 7 місяців позбавлення волі;

- 12.12.2019 Інгулецьким районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.2 ст.15, ч.2 ст. 185 КК України, із застосуванням ч.4 ст.70 КК України, остаточно до 3 років 7 місяців позбавлення волі;

- 01.07.2021 Софіївським районним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.185 КК, із застосуванням ч.4 ст.70 КК України, остаточно до 3 років 7 місяців позбавлення волі. Звільнений з місць позбавлення волі 27.12.2022 по відбуттю строку покарання,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, у кримінальному провадженні № 000456,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_8 ,

в режимі відеоконференції:

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_9 ,

В С Т А Н О В И Л А:

За ухвалою слідчого судді Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 квітня 2024 року задоволено клопотання старшого слідчого та застосований щодо ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів до 22 червня 2024 року без визначення розміру застави.

Слідчий суддя дійшов висновку про наявність обґрунтованої підозри вчинення ОСОБА_5 інкримінованого кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, передбачених п.п 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Слідчий суддя також зазначив, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам.

В апеляції:

- захисник ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою обрати підозрюваному запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, поклавши на нього обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України.

В обґрунтування апеляції вказує, що судом не враховані всі обставини справи, особу підозрюваного, наявність у нього соціальних зв`язків.

Зазначає, що ОСОБА_5 зізнався у скоєному кримінальному правопорушенні, активно співпрацював з правоохоронними органами в його розкритті та розслідуванні, приходив до слідчого по першій вимозі, надає свідчення у справі, активно бере участь у всіх слідчих діях. В розшуку не перебував та підстави, які могли б вказувати на ухилення підозрюваного від слідства та суду не вбачається.

Вказує, що суд не прийняв до уваги наявність постійного місця мешкання у підозрюваного в м. Кривий Ріг, що свідчить про наявність у нього стійких соціальних зв`язків. Вважає, що суд не надав належну оцінку наявності у ОСОБА_5 статусу учасника бойових дій.

Зауважує, що прокурором не надано жодних конкретних підстав вважати, що існують передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України ризики, а жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вказаним ризикам.

Вислухавши сторони кримінального провадження, захисника та підозрюваного, які кожен окремо та разом просили задовольнити апеляційну скаргу, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляції, просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, перевіривши матеріали та обговоривши доводи скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

За приписами ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

За вимогами ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

З матеріалів справи слідує, що 06.04.2024 року до ЄРДР за № 0000456 внесені відомості про вчинення кримінального правопорушення за ознаками ч. 4 ст. 186 КК України.

24.04.2024 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, а саме у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчиненого повторно, вчиненого в умовах воєнного стану.

Розглядаючи питання обґрунтованості підозри як підставу для застосування запобіжного заходу, колегія суддів зважає на відсутність законодавчого визначення поняття «обґрунтованість підозри» та усталену практику Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості підозри» та критеріїв її визначення. Зокрема, як зазначено у рішенні ЄСПЛ «Нечипорук, Йонкало проти України» від 21.04.2011 р., наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин. Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі "Мюррей проти Об`єднаного Королівства" від 28 жовтня 1994 року, "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року).

З'ясовано, що наведені в клопотанні старшого слідчого дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого йому кримінального правопорушення із застосуванням насилля, оскільки долучені до клопотання матеріали, а саме, протоколи допитів потерпілого ОСОБА_10 від 11.04.2024; свідка ОСОБА_5 від 11.04.2024; свідка ОСОБА_11 від 12.04.2024; свідка ОСОБА_12 від 24.04.2024; свідка ОСОБА_13 від 19.04.2024; протокол проведення слідчого експерименту від 12.04.2024, за участю потерпілого ОСОБА_10 ; протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участі свідка ОСОБА_11 ; довідка з ломбарду від 11.04.2024, інші дані, які достатньо дають підстави дійти висновку, що дана особа могла б скоїти інкримінований їй злочин, тобто ймовірно є підстави допустити її причетність до їх вчинення.

Перевіряючи наявність ризиків відповідно до вимог ст. 178 КПК України, колегія суддів зважає на практику ЄСПЛ, відповідно до якої тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику переховування» та погоджується з висновком слідчого судді про наявність ризиків, передбачених п.п 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, ризику переховування підозрюваного ОСОБА_5 від органу досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, а тому обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на даному етапі досудового розслідування є доцільним і виправданим для запобігання визначених ризиків.

Отже, доводи захисника про необґрунтованість ризиків є хибними з мотивів, наведених вище. Такий висновок в повній мірі відповідає вказаним вище нормам кримінального процесуального закону та фактичним обставинам кримінального провадження.

Щодо посилання в апеляції на не врахування слідчим суддею того, що ОСОБА_5 має постійне місце мешкання у м. Кривий Ріг, є учасником бойових дій, зізнався у скоєному кримінальному правопорушенні, активно співпрацював з правоохоронними органами в його розкритті та розслідуванні, що на думку адвоката є підставою для застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання, не є достатнім важелем для зменшення встановлених ризиків.

Крім того, наявність у підозрюваного постійного місця мешкання у м. Кривий Ріг не є тотожним наявності у нього стійких соціальних зв`язків. Встановлено, що ОСОБА_5 скоїв кримінально-карні дії щодо свого батька ОСОБА_10 , який має незадовільний стан здоров`я та не молодий вік. Інші дані, які б підтверджували наявність міцних соціальних зв`язків підозрюваного матеріали провадження не містять та стороною захисту не надані, у зв`язку з чим такі ствердження не беруться до уваги.

Колегія суддів також зважає на те, що в цьому кримінальному провадженні будь-який більш м`який запобіжний захід не забезпечить запобігання ризикам, зазначеним у п.п. 1, 3, 5 ст. 177 КПК України, не зможе забезпечити належний розгляд провадження, а перебування підозрюваного на волі, враховуючи обставини кримінального провадження, дані про його особу, буде суперечити інтересам суспільства, що і є підставою для обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

За наведеного, апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню, а ухвалу слідчого судді слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 квітня 2024 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначенням застави щодо ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4