Справа № 524/5952/22
Провадження № 1-кс/524/9/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2024 року Слідчий суддя Автозаводського районного суду міста Кременчука ОСОБА_1 , за участі: - секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора Кременчуцької окружної прокуратури ОСОБА_3 , - підозрюваного ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_5 , розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Кременчук Полтавської області клопотання старшого слідчого СВ Кременчуцького РУП ГУ НП в Полтавській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні, зареєстрованого 29.08.2022 року в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000199 стосовно:

- ОСОБА_4 , котрий народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с.Степанівка Кременчуцького (колишнього - Семенівського) району Полтавської області, українця, громадянина України, освіта середня, фактично працює охоронцем у садіівничому товаристві у с. Щербаки Кременчуцького району без оформлення, одруженого, не маючого на утриманні неповнолітніх та/або малолітніх дітей, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Старший слідчий СВ Кременчуцького РУП ГУ НП в Полтавській області ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді із клопотанням, погодженого прокурором Кременчуцької окружної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_4 у вказаному кримінальному провадженні.

Зазначав, що у даному кримінальному провадженні ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, а саме в умисному заподіянні потерпілій особі середньої тяжкості тілесних ушкоджень.

В обґрунтування клопотання, слідчий посилався на те, що 28 серпня 2022 року, приблизно о 21 год. 30 хв., ОСОБА_4 , знаходився поблизу ділянки АДРЕСА_3 , неподалік від місця свого проживання, де зустрів гр. ОСОБА_7 . Під час бесіди між ОСОБА_4 та ОСОБА_7 виник конфлікт на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин. Під час конфлікту, у ОСОБА_4 , виник злочинний умисел спрямований на заподіяння ОСОБА_7 тілесних ушкоджень. Усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, ОСОБА_4 , наблизився до ОСОБА_7 та наніс їй три удари кистями обох рук зжатих в кулак в область голови та один удар правою ногою в область її лівої гомілки.

Слідчий вказував, що у результаті умисних злочинних дій ОСОБА_4 , відповідно до висновку судово медичної експертизи №973 від 26.10.2022 року, ОСОБА_7 заподіяно тілесні ушкодження у вигляді: забійної рани голови, синців обличчя, садна перенісся, струсу головного мозку, синця лівого стегна, закритого перелому латеральної кісточки лівої гомілки, які в сукупності відносяться до середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, які викликали довготривалий розлад здоров`я.

Вказував, що таким чином, ОСОБА_4 , підозрюється у вчиненні, кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України - у заподіянні умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисному ушкодженні, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

ОСОБА_4 не з`являвся на виклики слідчого у встановленому законом порядку та його місцезнаходження не було відоме, 01.09.2023 року ОСОБА_4 заочно оголошено підозру у вчиненні даного кримінального правопорушення, підозру отримала дружина ОСОБА_8 , так як місце знаходження ОСОБА_4 не було відоме.

12.09.2023 року відповідно до постанови слідчого СВ ВП №2 Кременчуцького РУП ГУ НП в Полтавській області, підозрюваного ОСОБА_4 оголошено у розшук.

Ухвалою слідчого судді Автозаводського районного суду міста Кременчука від 13.10.2023 року надано дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_4 з метою його приводу для вирішення питання прообрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Строк дії ухвали визначено до 12 квітня 2024 року.

07.03.2024 року о 08 год. 55 хв. ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208 КПК України, що підтверджується протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 07.03.2024 року.

07.03.2024 повідомлення про підозру ОСОБА_4 вручено особисто.

Слідчий вважає, що підозра ОСОБА_4 у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення доводиться зібраними та наданими до клопотання органом досудового розслідування наступними доказами:

- протоколом прийняття заяви від ОСОБА_7 про вчинене кримінальне правопорушення від 29.08.2022 року, з якої вбачається, що 28.08.2022 року, приблизно о 21:10 г., на території с/т «Ялинка» в с.Щербаки Кременчуцького району, ОСОБА_4 , спричинив їй тілесні ушкодження;

- висновком судово медичної експертизи №973 від 26.10.2022 року, з якої вбачається, що ОСОБА_7 заподіяно тілесні ушкодження у вигляді: забійної рани голови, синців обличчя, садна перенісся, струсу головного мозку, синця лівого стегна; закритого перелому латеральної кісточки лівої гомілки, які в сукупності відносяться до середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, які викликали довготривалий розлад здоров`я.

- висновком судово медичної експертизи №23 від 10.01.23 року, з якої вбачається, що покази потерпілої ОСОБА_7 дані нею під час проведення слідчого експерименту по механізму, локалізації, кількості нанесених їй тілесних ушкоджень можуть відповідати даним судово медичної експертизи на її ім`я;

- висновком судово медичної експертизи №24 від 10.01.23 року, з якої вбачається, що покази свідка ОСОБА_9 дані ним під час проведення слідчого експерименту по механізму, локалізації, кількості нанесених тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_7 можуть відповідати даним судово медичної експертизи на її ім`я ОСОБА_7 ;

- висновком судово медичної експертизи №30 від 11.01.23 року, з якої вбачається, що покази свідка ОСОБА_10 дані ним під час проведення слідчого експерименту по механізму, локалізації, кількості нанесених тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_7 можуть відповідати даним судово медичної експертизи на її ім`я ОСОБА_7 ;

- показами потерпілої ОСОБА_7 , з яких вбачається, що 28.08.2022 року, приблизно о 21 г., вона разом зі своїм чоловіком ОСОБА_9 , знаходились поблизу водонапірної вежі на території садового товариства «Ялинка», де у них виник конфлікт з родиною ОСОБА_11 . Під час виниклого конфлікту ОСОБА_4 наблизився до потерпілої та наніс їй один удар правою рукою зжатою в кулак в область обличчя та правою ногою взутою у взуття в область лівої частини ноги, в результаті чого вона отримала тілесні ушкодження.

- показами свідка ОСОБА_9 , з яких вбачається, що 28.08.2022 року, приблизно о 21 г., він разом зі своєю дружиною ОСОБА_7 та іншими знаходились поблизу водонапірної вежі на території садового товариства «Ялинка», де у них виник конфлікт з родиною ОСОБА_11 . Під час виниклого конфлікту ОСОБА_4 наблизився до дружини свідка ОСОБА_7 та наніс їй один удар правою рукою зжатою в кулак в область обличчя та правою ногою взутою у взуття в область лівої частини ноги, в результаті чого вона отримала тілесні ушкодження;

- показами свідка ОСОБА_10 , з яких вбачається, що 28.08.2022 року, приблизно о 21 год., на власному автомобілі, привіз своїх знайомих ОСОБА_7 та ОСОБА_9 до садового кооперативу «Схід +», де у них розташована дачна ділянка. Подружжя ОСОБА_12 вийшли з автомобіля та направились в сторону трансформатору. Свідок залишився в салоні свого автомобіля. Хвилин через 10-15 свідок почув жіночий крик схожий на голос ОСОБА_7 про допомогу. Прибувши на місце свідок побачив як невідомий чоловік вдарив ОСОБА_7 правою рукою рукою в обличчя та правою ногою в область ноги Кузнєцової, від яких остання впала. Потім ОСОБА_7 викликали швидку та поліцію;

- показами свідка ОСОБА_13 , з яких вбачається, що вона є головою правління садового товариства «Ялинка», розташованого в с.Щербаки Кременчуцького району. Наприкінці серпня 2022 року, точної дати вже не пам`ятаю, приблизно о 21 годині, вона була свідком сварки між родиною ОСОБА_11 з однієї сторони та родиною ОСОБА_12 з іншої сторони. Під час конфлікту присутній ОСОБА_14 махнув рукою та ногою в сторону ОСОБА_7 , в результаті чого остання впала на землю та на її обличчі з`явилась кров. Свідок бачив лише рухи Запорожця в бік ОСОБА_7 так як стояв спиною до свідка та закрив таким чином обзор;

- показами свідка ОСОБА_15 , з яких вбачається, що він працює фельдшером в КП «Полтавський обласний центр екстреної допомоги». 28.08.2022 року, о 21 год. 38 хв., йому надійшов виклик з приводу насильства по вул.Центральній в с.Щербаки Кременчуцького району. О 22 год. 05 хв., він прибув на місце, де було встановлено, що за допомогою звернулась ОСОБА_16 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_4 . Після надання первинної медичної допомоги був встановлений діагноз ОСОБА_12 : закритий перелом лівої лодижки, забійна рана м`яких тканин лоба. Зі слів ОСОБА_12 тілесні ушкодження отримала від сусідів. ОСОБА_12 було доставлено до 3 лікарні м.Кременчука.

- показами потерпілої ОСОБА_7 наданими нею під час слідчого експерименту, під час якого потерпіла показала механізм спричинення їй тілесних ушкоджень ОСОБА_4 ;

- показами свідка ОСОБА_9 надані ним під час слідчого експерименту, під час якого свідок показав механізм спричинення потерпілій ОСОБА_7 тілесних ушкоджень з боку ОСОБА_4 ;

- показами свідка ОСОБА_10 надані ним під час слідчого експерименту, під час якого свідок показав механізм спричинення потерпілій ОСОБА_7 тілесних ушкоджень з боку ОСОБА_4 .

Слідчий просив застосувати стосовно підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення застави, зазначивши, що застосування інших більш м`яких запобіжних заходів, не пов`язаних із позбавленням волі, не можливо зважаючи на наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.

Слідчий з посиланням на наявність вказаних у клопотанні перелічених доказів, які за його висновком доводять наявність обґрунтованої підозри щодо скоєння ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, вважав, що наявні ризики в сукупності з обґрунтованою підозрою в силу ч. 2 ст. 177 КПК України, а саме, може переховуватися від органів досудового розслідування з метою уникнення відповідальності за вчинене ним кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого та свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Посилаючись на вказані обставини, слідчий просив застосувати до підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою строком 60-ть днів.

У судовому засіданні прокурор Кременчуцької окружної прокуратури ОСОБА_3 клопотання підтримав у повному обсязі та просив задовольнити, посилаючись на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_4 кримінального правопорушення та ризиків, які зазначалися у клопотанні.

Підозрюваний ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 у судовому засіданні не погодились з клопотанням, заперечували у застосуванні запобіжного заходу згідно заявленого слідчим клопотання, просили застосувати запобіжний захід - особисте зобов`язання.

Слідчий суддя, вислухавши думку прокурора, пояснення підозрюваного та його захисника, свідчення свідка, вивчивши матеріали клопотання, встановив наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

У відповідності до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Частиною 6 статті 193 КПК України визначено, що слідчий суддя, суд може розглянути клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого, лише у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що підозрюваний, обвинувачений оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Відповідно ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1)наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

2)наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3)недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Як вбачається із наданих суду матеріалів клопотання в рамках кримінального провадження, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні вказаного кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, який відноситься до категорії нетяжких злочинів, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до трьох років.

Відповідно до положень ст. 177, 178 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше. При цьому, слідчий суддя, суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: тяжкість можливого покарання, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного тощо. Тримання під вартою є найбільш суворим запобіжним заходом, який застосовується лише тоді, коли є підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання підозрюваним, обвинуваченим процесуальних обов`язків і належної поведінки. Тобто застосування такого запобіжного заходу можливе не тільки за наявності обґрунтованої підозри щодо вчинення особою злочину та ризиків, а й у разі неможливості зменшити наявні ризики до розумних меж через застосування більш м`яких запобіжних заходів.

ЄСПЛ робить висновок, що перед застосуванням до особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою національний судовий орган повинен обов`язково розглянути можливість застосування інших, альтернативних триманню під вартою, заходів. Позбавлення свободи може бути виправданим лише тоді, коли інші, менш суворі запобіжні заходи, по-перше, були розглянуті, а по-друге, за результатами розгляду визнані такими, що не зможуть забезпечити мети, досягнення якої вимагається (п. 31 рішення ЄСПЛ у справі «Амбрушкевич проти Республіка Польща (заява № 38797 від 03.11.2003р.).

Розглядаючи дане клопотання, слідчий суддя враховує вимоги п. п. 3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування підозрюваного від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Питання про те, чи є тримання під вартою обґрунтованим, не можна вирішувати абстрактно. Воно має вирішуватися в кожній справі з урахуванням конкретних обставин. Тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Лабіта проти Італії», заява № 26772/95 від 10.04.1994 р. та у справі «Харченко проти України», заява №40107/02 від 10.02.2011 р.).

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (пункт 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»): тримання особи під вартою буде свавільним, оскільки національні суди не обґрунтували необхідність такого тримання і не було розглянуто можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу» (пункт 29 рішення Європейського суду з прав людини від 11 жовтня 2010 року у справі «Хайредінов проти України», заява № 38717/04 від 14.10.2004 р.).

Право на свободу є одним із основоположних прав людини, яке має виняткову роль як засіб забезпечення інших прав і свобод людини. Це право гарантується статтею 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та статтею 29 Конституції України.

Проголошуючи «право на свободу», стаття 5 Конвенції передбачає фізичну свободу людини; її мета полягає в забезпеченні того, щоб жодна особа не могла бути свавільно позбавлена волі.

Частиною другою статті 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

ЄСПЛ відповідно до усталеної практики зазначив, що особиста свобода повинна бути правилом, а позбавлення свободи до рішення суду - суворим винятком.

Так згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Курт проти Туреччини» (заява від 11.05.1994 р.) тримання під вартою не можна виправдати тільки тяжкістю злочину та у справі «Мамедова проти Росії» (заява № 7064/05 від 06.01.2005 р.), де вказано, що посилання на тяжкість обвинувачення, як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що підозрюваний переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходу розслідування є недостатнім. Також, даним рішенням зазначено, що ризик знищення доказів втрачає свою значимість після їх повного зібрання.

Крім того Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Під час розгляду слідчим суддею клопотання, прокурором та слідчим не було доведено наявність достатніх підстав вважати, що існують всі одночасно ризики, які передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, на які вказує слідчий у клопотанні та прокурор у судовому засіданні щодо необхідності та з метою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 , а також обставин, передбаченими п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України, а саме: щодо недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам зазначеним в клопотанні, з урахуванням кримінального процесуального законодавства України, Європейської конвенції з прав людини та практики Європейського суду з прав людини, зокрема, з урахуванням того, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обмежує право особи на свободу та особисту недоторканність, гарантовані ст. 5 цієї Конвенції, і, що тримання під вартою є винятковим видом запобіжного заходу з врахуванням правової позиції, викладеної у рішенні ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України».

Слідчий суддя вважає, що посилання слідчого і прокурора на те, що підозрюваний буде впливати на потерпілу та свідків, а також на те, що підозрюваний буде ухилятися від явки до органу досудового слідства та суду, є фактично не доведеними, а також, що ними не були наведені як у клопотанні, так і у судовому засіданні жодні належні обґрунтовані та переконливі доводи на підтвердження наявності всіх ризиків передбачених у п. п. 1-4 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так слідчий у клопотанні, а прокурор у судовому засіданні не спростували доводи підозрюваного ОСОБА_4 та свідка ОСОБА_8 щодо наявності лише одного факту виклику до органу досудового розслідування на 02.02.2023 р., та не навели достовірні відомості і не надали належні і допустимі докази щодо періодичних чи постійних викликів підозрюваного до органу досудового розслідування після 02.02.2023 р., ухилення підозрюваного від явок до слідчого та/або прокурора, про наявність з 29.08.2022 р. по день розгляду клопотання фактів незаконного впливу підозрюваного на потерпілу та свідків.

Слідчий суддя приймає до уваги, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, а звідси посилання слідчого та прокурора на наявність такого ризику, як вчинення інших кримінальних правопорушень ОСОБА_4 відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України є прийнятними.

При цьому слідчий суддя також врахував, що термін «обґрунтована підозра», згідно практики Європейського суду з прав людини у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 року, означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача у тому, що особа, про яку йдеться мова, могла вчинити правопорушення.

Слідчий суддя наголошує, що питання кваліфікації дій підозрюваного не можуть бути предметом розгляду під час обрання запобіжного заходу на стадії досудового розслідування. На думку слідчого судді, дослідження судом доказової бази, встановлення фактичних обставин вчинення злочину, вини підозрюваного, кваліфікація його дій можлива лише під час розгляду справи судом по суті після завершення досудового розслідування.

Практика ЄСПЛ не вимагає, щоб на момент обрання запобіжного заходу у органу досудового розслідування були чіткі докази винуватості особи, яку повідомлено про підозру. Так, у справі «Феррарі-Браво проти Італії» від 14.03.1984 року ЄСПЛ зазначив, що питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданим тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому і має тримання під вартою. У справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» суд зазначив, що факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування.

На підставі наведеного, враховуючи особу підозрюваного, його вік та стан здоров`я, його сімейний стан, котрий є одруженим, має дорослих повнолітніх синів, наявність у підозрюваного як постійного зареєстрованого та фактичного місця проживання, де проживає з дружиною та повнолітніми синами, відсутність перебування підозрюваного на обліку у лікувально-медичних закладах психіатричного та наркологічного напрямків, має фактичне місце роботи в одному із с/т у с. Щербаки без оформлення, відсутності негативної характеристики за зареєстрованим та фактичним місцями проживання, раніше не судимого, і такі вказані вище обставини, які характеризують особу підозрюваного та реально свідчать про наявність у підозрюваного стабільних соціальних зв`язків, слідчий суддя дійшов висновку про можливість та доцільність застосування більш м`якого запобіжного заходу стосовно підозрюваного, ніж той, що зазначений в клопотанні, а саме - цілодобовий домашній арешт.

Керуючись ст. 177, 181, 183, 193-197, 369-372 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання старшого слідчого СВ Кременчуцького РУП ГУ НП в Полтавській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000199 від 29.08.2022 року відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України задовольнити частково.

Відмовити старшому слідчому СВ Кременчуцького РУП ГУ НП в Полтавській області ОСОБА_6 у задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України.

Застосувати стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Степанівка Кременчуцького (колишнього - Семенівського) району Полтавської області,зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 - запобіжний захід у виді домашнього арешту, який полягає у забороні підозрюваному залишати фактичне місце проживання - житлове приміщення за адресою: АДРЕСА_2 цілодобово, крім випадків відвідування медичних закладів та установ, без дозволу слідчого, прокурора або суду.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 обов`язок прибувати до слідчого СВ Кременчуцького РУП ГУ НП в Полтавській області, прокурора та суду обов`язково за першою вимогою.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , що відповідно до частини 5 статті 181 КПК України, працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього обов`язків, використовувати електронні засоби контролю.

Строк дії ухвали визначити до 30 квітня 2024 року в межах строку досудового розслідування.

Направити копію ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту для виконання та контролю органу досудового розслідування за місцем проживання підозрюваного.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Полтавського апеляційного суду упродовж 5-ти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: