УХВАЛА

про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

13 червня 2024 року м.Рівне

Слідча суддя Рівненського міського суду Рівненської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , захисника підозрюваного - адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у судовому засіданні в м.Рівне, клопотання слідчого слідчого відділу Управління Служби безпеки України в Рівненській області старшого лейтенанта юстиції ОСОБА_3 (далі слідчий), яке погоджене прокурором Рівненської обласної прокуратури ОСОБА_4 (далі прокурор), в рамках кримінального провадження №0000120 від 06.06.2023 року у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.111 КК України про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , -

ВСТАНОВИЛА:

Відповідно до Конституції України Україна є суверенною і незалежною державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною. Перебування на території України підрозділів збройних сил інших держав з порушенням процедури, визначеної Конституцією та законами України, Гаазькими конвенціями 1907 року, IV Женевською конвенцією 1949 року, а також всупереч Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї 1994 року, та іншими міжнародно-правовими актами є окупацією частини території суверенної держави Україна та міжнародним протиправним діянням з усіма наслідками, передбаченими міжнародним правом.

Всупереч вказаним нормам міжнародного гуманітарного права, представники державної влади російської федерації, діючи всупереч вимогам п. п. 1, 2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994, принципам Заключного акту Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 та вимогам ч. 4 ст. 2 Статуту ООН і Декларацій Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 09.12.1981 № 36/103, від 16.12.1970 № 2734 (ХХV) від 21.12.1965 № 2131 (ХХ), від 14.12.1974 № 3314 (ХХІХ), спланували, підготували і розв`язали агресивну війну та міжнародний збройний конфлікт проти України, та віддали відповідні накази на вторгнення підрозділів збройних сил рф (далі ЗС рф) на територію України з метою її незаконного збройного захоплення та подальшої військової окупації.

Збройна агресія російської федерації розпочалась з неоголошених і прихованих вторгнень на територію України підрозділів збройних сил та інших силових відомств російської федерації, а також шляхом організації та підтримки терористичної діяльності, в тому числі терористичних організацій «луганська народна республіка» та «донецька народна республіка», а з 24.02.2022 року переросла в міжнародний збройний конфлікт.

Факт повномасштабного збройного вторгнення на територію України не приховувався владою рф, а також встановлений рішеннями міжнародних організацій, зокрема резолюцією Генеральної Асамблеї ООН ES-11/1 від 02.03.2022 «Про агресію проти України», п.п.1,3 Висновку 300 (2022) Парламентської Асамблеї Ради Європи «Наслідки агресії Російської Федерації проти України», п. п. 17, 18 наказу Міжнародного Суду ООН від 16.03.2022 за клопотанням про вжиття тимчасових заходів у справі «Звинувачення в геноциді відповідно до Конвенції про запобігання злочину геноциду та покарання за нього (Україна проти РФ та ін.)».

Таким чином, з початку окупації російська федерація чинить злочини агресії проти України та здійснює тимчасову окупацію частини її території за допомогою збройних формувань російської федерації, що складаються з регулярних з`єднань і підрозділів, підпорядкованих міністерству оборони російської федерації, підрозділів та спеціальних формувань, підпорядкованих іншим силовим відомствам російської федерації, їхніх радників, інструкторів та іррегулярних незаконних збройних формувань, озброєних банд та груп найманців, створених, підпорядкованих, керованих та фінансованих російською федерацією, а також за допомогою окупаційної адміністрації російської федерації, яку складають її державні органи і структури, функціонально відповідальні за управління тимчасово окупованими територіями України, та підконтрольні російській федерації самопроголошені органи (терористичні організації «донецька народна республіка» та «луганська народна республіка»), які узурпували виконання владних функцій на тимчасово окупованих територіях України.

У ході досудового розслідування встановлено, що громадянин України ОСОБА_6 , достовірно усвідомлюючи факти окупації російською федерацією частини територій України, в тому числі тих, що розташовані в Донецькій області, та створення на окупованих територіях терористичного квазідержавного утворення «донецька народна республіка», діючи умисно за власною ініціативою, з в тому числі з мотивів особистої неприязні до діючої в Україні влади та держави у цілому, з метою завдання шкоди суверенітету, територіальній цілісності і недоторканності, державній безпеці України, а також з метою участі в злочинній діяльності підконтрольних рф органах, які здійснюють правозастосовні та правоохоронні функції (ч. 1 ст. 2 ЗУ «Про державний захист працівників суду та правоохоронних органів»), діяльність яких спрямована на дестабілізацію суспільно-політичної обстановки та втрати авторитету органів державної влади України, у точно невстановлений досудовим слідством час, але не пізніше 24.12.2017 року, перебуваючи на тимчасово окупованій території м. Донецьк Донецької області, вступив на службу до так званого «міністерства надзвичайних ситуацій донецької народної республіки».

У подальшому, ОСОБА_6 продовжуючи свою злочинну діяльність, діючи умисно з тих же мотивів та метою, у точно невстановлений досудовим слідством час, але не пізніше 06.12.2019, перебуваючи на тимчасово окупованій території м. Донецьк Донецької області, зайняв посаду «головного інспектора по пожежному нагляду Київського району Донецька міністерства надзвичайних ситуацій донецької народної республіки».

Обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні даного кримінального правопорушення підтверджується матеріалами кримінального провадження в їх сукупності: протоколами огляду від 12.06.2023, 21.06.2023, 12.02.2024, 18.04.2024, 15.05.2024 протоколом допиту свідка: ОСОБА_7 від 18.04.2024, протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 18.04.2024, протоколом допиту свідка: ОСОБА_8 від 18.04.2024, протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 18.04.2024 року, іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

Таким чином, громадянин України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Єнакієве Донецької області, остання відома адреса проживання: АДРЕСА_1 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 12 до 15 років.

Викладене вище вказує на те, що підозрюваний ОСОБА_6 ухиляється від явки на виклики, оголошений у розшук та перебуває у м. Донецьк Донецької області, тобто на території, яка відповідно до наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України № 309 від 22.12.2022 «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією», перебуває в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) з 07.04.2014 по даний час.

Зважаючи на викладені обставини є достатні підстави вважати, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме можливість переховуватись від органів досудового розслідування та суду та продовжити вчиняти кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Зважаючи на викладені обставини, у разі незастосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, виконання необхідних процесуальних дій може значно ускладнитись та призвести до недотримання розумних строків.

Вивченням особи ОСОБА_6 на даний час встановлено, що він працездатний, раніше не судимий.

Даних, які б вказували на неможливість застосування до ОСОБА_6 вказаного запобіжного заходу, не встановлено.

Слідчий у клопотанні вказав, що враховуючи наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк на строк 15 років або довічне позбавлення волі, а також наявність ризиків, що дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування.

Слідчий та прокурор клопотання підтримали, просили застосувати до підозрюваного запобіжний захід тримання під вартою.

Захисник підозрюваного в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання.

Заслухавши учасників кримінального провадження, дослідивши клопотання та додані матеріали, слідча суддя приходить до наступного висновку.

Слідчим відділом Управління СБ України в Рівненській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000120 від 06.06.2023 року за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України.

За правилами ч.6 ст. 193 КПК України, слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук.

У встановленому КПК України порядку, а саме шляхом розміщення 24.05.2024 на сайті Офісу Генерального прокурора та 25.05.2024 у газеті «Урядовий кур`єр» відповідних повісток, здійснено виклик ОСОБА_6 на 29 травня 2024 року задля вручення останньому повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України, та проведення з ним слідчих (процесуальних) дій, однак ОСОБА_6 не з`явився і причини неявки не повідомив.

29.05.2024 року складено письмове повідомлення про підозру ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.111 КК України, яке вручено у спосіб, передбачений КПК України, а саме шляхом його публікації у газеті «Урядовий кур`єр» та на сайті Офісу Генерального прокурора.

Також, шляхом розміщення 30.05.2024 року на сайті Офісу Генерального прокурора та 31.05.2024 року у газеті «Урядовий кур`єр» відповідних повісток, здійснено виклик ОСОБА_6 на 04.06.2024, 05.06.2024, 06.06.2024 для проведення процесуальних дій з його участю, однак ОСОБА_6 не з`явився і причини неявки не повідомив.

Оскільки підозрюваний ОСОБА_6 за викликами не з`являвся та жодним чином не повідомив про причини неявки, у зв`язку з чим є всі підстави вважати, що підозрюваний переховується від органу досудового розслідування з метою уникнення кримінальної відповідальності.

06.06.2024 року року ОСОБА_6 оголошено у розшук, проведення якого доручено оперативним співробітникам Рівненського РВ (з дислокацією у м.Здолбунів) Управління СБУ в Рівненській області.

Відповідно до відповіді на доручення Рівненського РВ (з дислокацією у м.Здолбунів) Управління СБУ в Рівненській області № 24/425 від 15.05.2024, на даний час ОСОБА_6 перебуває на тимчасово окупованій території України в м. Донецьк Донецької області, що дає достатні підстави вважити, що останній переховується від органу досудового розслідування на тимчасово окупованій території з метою уникнення кримінальної відповідальності.

13.06.2024 року ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області, надано дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000120 від 06.06.2023 року за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.111 КК України.

У клопотанні, та під час його розгляду, стороною обвинувачення доведено про існування ризиків передбачених п.п.1,5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Зокрема, ризик переховування від органу досудового розслідування та суду обґрунтовується тим, що ОСОБА_6 жодного разу на виклики до слідчого відділу Управління СБ України в Рівненській області не з`являвся, причини своєї неявки не повідомляв, і тому, будучи обізнаним про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України, останній продовжить надалі переховуватись від органу досудового розслідування, прокурора та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Крім того, враховуючи встановлений досудовим розслідуванням факт роботи підозрюваного в незаконних окупаційних органах «міністерстві надзвичайних ситуацій донецької народної республіки», що може свідчити про наявність в ОСОБА_6 документів, що дають право перебувати та проживати на території російської федерації, яка здійснює ефективний контроль на тимчасово окупованих територіях України.

Ризик продовження вчинення кримінального правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_6 . обґрунтовується тим, що враховуючи той факт, що ОСОБА_6 добровільно погодився на співпрацю із представниками держави-агресора та зайняв посаду в «міністерстві надзвичайних ситуацій донецької народної республіки», то є достатні підстави вважати, що на даний час ОСОБА_6 перебуває у цілковитому підпорядкуванні керівництва міністерства надзвичайних ситуацій донецької народної республіки», виконує їх злочинні вказівки, що може призвести до вчинення останнім інших кримінальних правопорушень. Водночас, станом на сьогодні, ОСОБА_6 продовжує вчиняти кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, тобто продовжує виконувати обов`язки за посадою «головного інспектора по пожежному нагляду Київського району Донецька міністерства надзвичайних ситуацій донецької народної республіки».

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

За наявності обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 злочину, передбаченого ч.1 ст.111 КК України, доведення стороною обвинувачення існування ризиків передбачених п.п.1,5 ч.1 ст. 177 КПК України, і у даному кримінальному провадженні здійснюється спеціальне досудове розслідування, слід обрати, в порядку ч.6 ст. 193 КПК України, відносно ОСОБА_6 запобіжний захід тримання під вартою.

24.02.2022 року у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Указом Президента України № 64/2022 було введено воєнний стан, дія воєнного часу в Україні продовжувалась та триває на даний час.

Згідно із Законом № 2198-IX від 14.04.2022 року ч.4 ст. 183 КПК України доповнено восьмим під час дії воєнного стану слідчий суддя, - що суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-1,258-258-5,260,261,437-442 Кримінального кодексу України.

Отже, обираючи щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід тримання під вартою, суд не визначає розмір застави, оскільки останній підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.111 КК України.

Керуючись ст.ст.176-178,183,193-194,196 КПК України, слідча суддя,-

УХВАЛИЛА:

Клопотання задоволити.

Обрати підозрюваному у кримінальному провадженні

№ 0000120 від 06.06.2023 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Єнакієве Донецької області, остання відома адреса проживання: АДРЕСА_1 , громадянину України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави та строку дії такої ухвали.

Після затримання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження, доставити підозрюваного до Рівненського міського суду Рівненської області для розгляду питання про застосування обраного запобіжного заходу або зміну на більш м`який.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідча суддя ОСОБА_9