Провадження № 1-кс/947/5788/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.04.2024 року м. Одеса

Слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваної ОСОБА_4 захисника ОСОБА_5 , розглянувши клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно актового запису №6 27.07.2023 змінила прізвище з ОСОБА_8 на Віленську, громадянки України, уродженки м. Балта, Одеської області, заміжньої, на утриманні перебувають 3 особи, що перебувають під опікою, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше несудима,

якій повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.149, ч.2 ст.149 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Слідчий звернувся до слідчого судді Київського районного суду м. Одеси з клопотанням погодженим прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваної ОСОБА_4 .

Досудовим розслідуванням встановлено, що слідчим управлінням ГУНП в Одеській області, за процесуального керівництва Одеської обласної прокуратури, проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001205 від 13.09.2023, за ознаками складу кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 149 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_9 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом та з корисливих мотивів, маючи на меті одержувати стабільні кримінальні прибутки, вирішила зайнятись злочинною діяльністю, пов`язаною із вербуванням та переміщенням через державний кордон України на територію Республіки Румунія, у місто Бухарест, жінок, з метою їх експлуатації, з використанням обману та уразливого стану цих осіб.

Реалізуючи свій протиправний умисел, знаючи про те, що по сусідству з нею проживає ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка ніде не працює, не має постійного джерела отримання доходів для належного існування, та страждає на затримку в психічному розвитку, внаслідок чого має низький рівень соціалізації, тобто була матеріально незабезпеченою, обрала її предметом злочинного посягання.

Після цього, реалізовуючи свої злочинні наміри, ОСОБА_9 шляхом умовляння та переконання під приводом поїздки до м. Одеси, встановила над потерпілою контроль у вигляді психологічного примусу, обумовленого незрілістю мислення останньої та довірчими відносинами, які склались між ними.

Надалі, ОСОБА_4 , користуючись тим, що потерпіла ОСОБА_10 перебуває в уразливому стані через тяжкі особисті, сімейні обставини та не може в повній мірі надавати оцінку тому, що відбувається, шляхом обману, створила у потерпілої хибне уявлення про поїздку начебто до м. Одеса, всупереч волі останньої, 09.04.2023, об 00:35 годині, через пункт пропуску «Орлівка» на вантажному поромі NOVIODUNUM1 перемістила її через державний кордон України до міста Бухарест, Румунія.

Прибувши разом з потерпілою ОСОБА_10 до міста Бухарест, Румунія, ОСОБА_4 поселила останню в житловому комплексі AQUA CITY за адресою: АДРЕСА_3 , використовуючи погрози, матеріальну та іншу залежність потерпілої, у тому числі внаслідок незнання іноземної мови, заборонила потерпілій вільно покидати приміщення вказаної квартири. Розуміючи, що потерпіла ОСОБА_10 не зможе чинити опір протиправним діям, оскільки перебуває в уразливому та безпорадному стані, ОСОБА_4 в період з 10.04.2023 по 27.05.2023 експлуатувала останню, що виразилось у примушенні до здійснення догляду за ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Крім того, ОСОБА_4 , будучи раніше знайомою з ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка також проживає сусідству з нею, не має постійного джерела отримання доходів та страждає на затримку в психічному розвитку, внаслідок чого є матеріально незабезпеченою, обрала останню об`єктом злочинного посягання.

Після цього, реалізовуючи свої злочинні наміри, ОСОБА_9 шляхом умовляння та переконання у вигідності пропозиції про поїздку на екскурсію до м. Софія, Болгарія, встановила над потерпілою контроль у вигляді психологічного примусу, обумовленого незрілістю мислення останньої та довірчими відносинами, які склались між ними.

Надалі, ОСОБА_4 , користуючись тим, що потерпіла ОСОБА_13 перебуває в уразливому стані через тяжкі особисті, сімейні обставини та не може в повній мірі надавати оцінку тому, що відбувається, шляхом обману, створила у потерпілої хибне уявлення про поїздку начебто до м. Софія, Болгарія, всупереч волі останньої, 21.05.2023 перемістила її через державний кордон України до міста Бухарест, Румунія.

Прибувши разом з потерпілою ОСОБА_13 до міста Бухарест, Румунія, ОСОБА_4 поселила останню в житловому комплексі AQUA CITY за адресою: АДРЕСА_3 , використовуючи погрози, матеріальну та іншу залежність потерпілої, у тому числі внаслідок незнання іноземної мови, заборонила потерпілій вільно покидати приміщення вказаної квартири. Розуміючи, що потерпіла ОСОБА_13 не зможе чинити опір протиправним діям, оскільки перебуває в уразливому та безпорадному стані, ОСОБА_4 в період з 22.05.2023 по 27.05.2023 експлуатувала останню, що виразилось у примушенні до виконання господарських робіт у вищевказаній квартирі.

Крім цього, ОСОБА_4 , використовуючи підневільний стан потерпілої ОСОБА_13 , примусила останню звернутись до державних органів Румунії з метою отримання матеріальної допомоги, що призначається для громадян України, що були змушені покинути територію своєї держави, маючи на меті привласнити вказані кошти.

27.04.2024 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.149, ч.2 ст.149 КК України.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити.

Підозрюваний та захисник проти задоволення клопотання заперечував, зважаючи на його необґрунтованість, у зв`язку з чим просив застосувати більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою. Так звертали увагу, що підозра є необгрунтованою, а ОСОБА_4 утримує осіб, які потребують сторонього догляду. Крім того, процесуальні ризики на які посилається прокурор не є доведеними.

Вислухавши доводи учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінований їй кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:

-протоколами допиту потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_13 , які пояснили, що жінка на ім`я Ганна проти їх волі перевезла їх до м. Бухарест, Румунія, де поселила в квартирі, зборонила покидати вказану квартиру та примушувала до праці, а також звернутись до державних органів Румунії з метою отримання соціальної допомоги;

-протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, в ході проведення яких потерпілі ОСОБА_10 та ОСОБА_13 впізнали ОСОБА_4 як жінку на ім`я ОСОБА_14 , яка примушувала їх до праці в м. Бухарест, Румунія;

-протоколом огляду мобільного телефону потерпілої ОСОБА_13 , в ході якого в мобільному додатку миттєвого обміну текстовими та мультимедійними повідомленнями «Viber» виявлено листування потерпілої з ОСОБА_4 , в якому остання висловлює погрози в бік потерпілих;

-інформацією, наданою головним оперативно-розшуковим відділом НОМЕР_1 прикордонного загону ІНФОРМАЦІЯ_6 , щодо перетину державного кордону України з республікою Румунією потерпілими ОСОБА_10 та ОСОБА_13 , а також ОСОБА_4 ;

-інформацією від компетентних органів Республіки Румунія, через канали захищеного зв`язку «SIENA», відповідно до якої потерпілі ОСОБА_10 та ОСОБА_13 звернулись до поліції в м. Бухарест, повідомивши, що їх під примусом перевезла через державний кордон України жінка на ім`я ОСОБА_14 та змушувала працювати проти волі потерпілих, а також звернутись до державних органів Румунії з метою отримання соціальної допомоги;

-протоколами допитів свідків: ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , який пояснив, що його сестру ОСОБА_13 проти її волі жінка на ім`я ОСОБА_14 перевезла до Румунії, де змушувала працювати; ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , яка пояснила, що 09.04.2023, перебуваючи в автобусі сполученням «Одеса-Бухарест», стала свідком того, як одна жінка наказувала іншій в грубій формі сидіти та мовчати, а остання плакала і не хотіла їхати до Румунії; ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , який пояснив, що 09.04.2023 перебуваючи у прикордонному наряді в напрямку «виїзд» в ПП «Поромний комплекс Орлівка», перевіряв документи у ОСОБА_18 та ОСОБА_10 , та був свідком того як ОСОБА_18 вказувала ОСОБА_10 сидіти тихо і мовчати, так як остання плакала та говорила, що не хоче їхати до м. Бухарест;

-протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, в ході проведення яких свідки ОСОБА_16 та ОСОБА_17 впізнали ОСОБА_4 як жінку, яка 09.04.2023, перебуваючи в автобусі сполученням «Одеса-Бухарест», в грубій формі наказувала сидіти та мовчати іншій жінці, а ОСОБА_10 як жінку, яка 09.04.2023, перебуваючи в автобусі сполученням «Одеса-Бухарест», плакала та не хотіла їхати до Румунії, але підкорювалась наказам ОСОБА_4 ;

За такого, слідчий суддя, приходить до висновку про обґрунтованість підозри по кримінальному провадженню за № 0001205 від 13.09.2023 року відносно ОСОБА_4 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1, 2 ст. 149 КК України.

Враховуючи зазначене, а також обставини вчинення кримінального правопорушення, є підстави вважати, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, а також вчинити аналогічне кримінальне правопорушення.

Зазначені ризики обгрунтовуються тим, що ОСОБА_4 може:

-переховування від органів досудового розслідування та суду, обґрунтовується тим, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого злочинів, покарання за які передбачено у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до дванадцяти років з конфіскацією майна.Зазначені обставини підтверджують існування ризику можливих спроб переховування обвинуваченого, в тому числі і з урахуванням позиції ЄСПЛ у рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року, в якій Суд зазначив, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що обвинувачений може ухилятись від слідства.

При цьому слідчий суддя враховує, що підозрювана має підстави для вільного перетину державного кордону в умовах воєнного стану, а інкриміноване кримільне правопорушення, пов`язане із використанням потерпілих за межами України.

Таким чином, обставини даного кримінального провадження, в тому числі дані про особу підозрюваної, дають достатні підстави припускати, що ОСОБА_4 , яка на теперішній час підозрюється у скоєні тяжкого та особливо тяжкого злочинів, будучи обізнаною та розуміючи можливість призначення суворого покарання, яке їй загрожує у разі доведеності її вини за результатами розгляду кримінального провадження, може здійснити спроби переховування від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності. Крім того, при розгляді можливості переховування підозрюваної від органу досудового розслідування та суду, слід звернути увагу на те, що в період з 19.07.2022 по 08.03.2024 ОСОБА_4 здійснила перетин державного кордону України в напрямку «виїзд» шістнадцять разів, а також, відповідно до матеріалів кримінального провадження, остання має місце проживання в м. Бухарест, що дає підстави вважати, що остання може безперешкодно покинути територію України, таким чином уникнувши кримінальну відповідальність за вчинені нею злочини.

-незаконного впливу на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні обґрунтовується наступним.

Під час оцінки цього ризику слідчий суддя виходить з того, що:

- по-перше, показання свідків, як тих, що вже допитані в ході досудового розслідування, так і тих, які можуть бути допитані у подальшому, є процесуальними джерелами доказів (ч. 2 ст. 84 КПК України) та можуть мати важливе значення в контексті предмету доказування у цьому кримінальному провадженні;

- по-друге, встановлена кримінальним процесуальним законом процедура отримання показань свідків передбачає безпосереднє сприйняття їх судом у судовому засіданні (ст. 23, 224 КПК України). Отже, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Наведені обставини свідчать про обґрунтованість доводів прокурора в частині наявності ризику незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні з метою підбурення їх до зміни наданих раніше показань у кримінальному провадженні, надання неправдивих показань чи відмови від дачі показань на користь підозрюваної.

При оцінці цього ризику, слідчий суддя враховує специфіку вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, яке пов`язане із використанням уразливого стану потерпілих осіб та їх залежності від підозрюваної.

- перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином обґрунтовується наступним.

Підозрювана ОСОБА_4 може перешкоджати кримінальному провадженню, шляхом невиконання або неналежного виконання обов`язків покладених на неї як на підозрювану у кримінальному провадженні в разі обрання їй більш м`якого виду запобіжного заходу, а також невиконання обов`язків шляхом неявки, у разі необхідності до слідчого, слідчого судді та суду. Крім того ОСОБА_4 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки станом на теперішній час органом досудового розслідування не встановлено всіх осіб, причетних до вчинення кримінальних правопорушень, а отже, перебуваючи не під вартою, ОСОБА_4 матиме можливість підтримувати зв`язок із такими особами, тим самим сприяти їх переховуванню від органів досудового розслідування та, як наслідок, ухилення від кримінальної відповідальності за вчинені ними кримінальні правопорушення. А також, не встановлено та не допитано всіх потерпілих від протиправної діяльності, а тому ОСОБА_4 матиме можливість здійснювати вплив на них, з метою відмови останніх від залучення їх до кримінального провадження.

З урахуванням обґрунтованої підозри та встановлених ризиків кримінального провадження, на цьому етапі кримінального провадження застосування запобіжного заходу є об`єктивно необхідним з метою досягнення дієвості відповідного кримінального провадження і забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваної.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Також ч. 2 ст. 183 КПК України визначає виключний перелік осіб, до яких може бути застосований цей запобіжний захід. ОСОБА_19 належить до цього переліку як особа, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років (п. 4 ч. 2 цієї статті).

Більш м`якими запобіжними заходами, у порівнянні з триманням під вартою, є: домашній арешт, застава, особиста порука, особисте зобов`язання. Втім, на переконання слідчого судді, жоден з цих запобіжних заходів не здатний запобігти встановленим ризикам.

Окрім обґрунтованості підозри та встановлених ризиків, слідчий суддя враховує також інші обставини, передбачені ч. 1 ст. 178 КПК України, зокрема, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваною кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує їй у разі визнання винуватою у кримінальному правопорушенні, вік та стан здоров`я підозрюваного, майновий стан, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються ці обставини.

Оцінивши наведені обставини у сукупності, слідчий суддя дійшов висновку, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є пропорційним для запобігання ризикам, наведеним у клопотанні слідчого, а застосування підозрюваній іншого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не забезпечить досягнення мети запобіжного заходу та належне виконання підозрюваною процесуальних обов`язків.

Слідчий суддя вважає обґрунтованими доводи слідчого щодо необхідності застосування до підозрюваної ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, який відповідає верхній межі, визначеній ч. 1 ст. 197 КПК України для цього запобіжного заходу. Необхідність визначення саме такого строку обумовлена тим, що досудове розслідування у кримінальному провадженні не завершене, а підстави вважати, що наведені ризики можуть зникнути чи зменшитися раніше цього строку, відсутні. Водночас, строк дії запобіжного заходу не може перевищувати строк досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні.

Розмір застави визначається слідчим суддею з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та встановлених ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього (ч. 4 ст. 182 КПК України).

Відповідно до п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину, визначається у межах від 80 до 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У виключних випадках, якщо слідчий суддя встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує 80 чи 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно (ч. 5 ст. 182 КПК України).

У рішенні «Мангурас проти Іспанії» ЄСПЛ зазначив, що гарантії, передбачені п. 3 ст. 5 Конвенції, покликані забезпечити не компенсацію втрат, а, зокрема, прибуття обвинуваченого на судове засідання. Таким чином, сума (застави) повинна бути оцінена враховуючи самого обвинуваченого, його активи та його взаємовідносини з особами, які мають забезпечити його безпеку, іншими словами, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри (впевненості) при якому перспектива втрати застави, у випадку відсутності на суді, буде достатнім стримуючим засобом, щоб унеможливити перешкоджання особою встановленню істини у кримінальному провадженні. При цьому має бути враховано наявність грошових засобів у обвинуваченого.

Отже, розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати утримувала б підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки.

Водночас, ЄСПЛ визнано законними та обґрунтованими дії національних судів, щодо обрання обвинуваченому розміру застави, який перевищував його наявні активи та поточні доходи, тощо, беручи до уваги особливий характер справи заявника, шкоду, завдану кримінальним правопорушенням, та зазначено, що навіть якщо сума застави визначається виходячи із характеристики особи обвинуваченого та його матеріального становища, за певних обставин є обґрунтованим врахування також і суми збитків, у заподіянні яких ця особа обвинувачується.

Враховуючи те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчинення особливо тяжкого кримінального правопорушення, що пов`язане із торгівлею людьми в умовах воєнного стану щодо декількох осіб, слідчий суддя приходить до висновку, що застава в розмірі 300 прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 908 400 грн. зможе забезпечити виконання підозрюваною ОСОБА_4 обов`язків, передбачених цим Кодексом.

У разі внесення застави, з метою мінімізації ризиків, встановлених у судовому засіданні, а також запобігання позапроцесуальній поведінці підозрюваного, наявні підстави для покладення на ОСОБА_4 обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України та необхідність покладення яких була доведена стороною обвинувачення, а саме:

- прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;

- не відлучатися з с. Липецьке Подільського району Одеської області без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- заборонити спілкуватися з іншими підозрюваними, потерпілими, свідками, які визначені слідчим або прокурором;

- носити електронний засіб контролю.

Зазначені обов`язки релевантні встановленим ризикам та здатні їм запобігти у випадку внесення застави.

Строк дії обов`язків слідчий суддя визначає у межах, передбачених ч. 7 ст. 194 КПК України.

В той же час, щодо доводів захисту про наявність осіб, що знаходяться під опікою підозрюваної слідчий суддя в порядку ст.206 КПК України, вважає за необхідне зобов`язати групу прокурорів, які здійснюють процесуальне керівництво у цьому кримінальному провадженні повідомити уповноважений підрозділ органів Національної поліції та орган опіки та піклування за місцем перебування осіб, які потребують піклування для вжиття невідкладних заходів щодо тимчасового влаштування таких осіб. Крім того, слід зобов`язати орган опіки та піклування невідкладно у разі тимчасового влаштування осіб, що потребують піклування, проінформувати слідчого, прокурора, слідчого суддю, суд про місце проживання (перебування) таких осіб. Після отримання такої інформації, зобов`язати слідчого, прокурора невідкладно повідомити підозрювану ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про місце проживання (перебування) таких осіб.

За таких обставин клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 184, 193, 194 КПК України,

У Х В А Л И В :

Клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0001205 від 13.09.2023 року відносно ОСОБА_4 задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваної ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 23 червня 2024 року включно.

Визначити розмір застави, як альтернативного запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваною ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язків, передбачених КПК України в сумі 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 908 400 (дев`ятсот вісім тисяч чотириста) гривень.

Роз`яснити підозрюваному, що він або заставодавець мають право у будь який момент внести заставу на розрахунковий рахунок № НОМЕР_2 , код отримувача (ЄДРПОУ) - 26302945, банк отримувача - ДКСУ м.Київ, отримувач - Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Одеській області.

У разі внесення застави підозрюваного звільнити з-під варти негайно та покласти на підозрюваної ОСОБА_7 , обов`язки строком до 23 червня 2024 року включно, передбачені ч.5 ст.194 КПК України:

- прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;

- не відлучатися з с. Липецьке Подільського району Одеської області без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- заборонити спілкуватися з іншими підозрюваними, потерпілими, свідками, які визначені слідчим або прокурором;

- носити електронний засіб контролю.

Роз`яснити підозрюваній ОСОБА_7 , що відповідно до ч.8, ч.10, ч.11 ст.182 КПК України, у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч.7 ст.194 КПК України. Застава внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Зобов`язати групу прокурорів, які здійснюють процесуальне керівництво у цьому кримінальному провадженні повідомити уповноважений підрозділ органів Національної поліції та орган опіки та піклування за місцем перебування осіб, які потребують піклування для вжиття невідкладних заходів щодо тимчасового влаштування таких осіб.

Зобов`язати орган опіки та піклування невідкладно у разі тимчасового влаштування осіб, що потребують піклування, проінформувати слідчого, прокурора, слідчого суддю, суд про місце проживання (перебування) таких осіб. Після отримання такої інформації, зобов`язати слідчого, прокурора невідкладно повідомити підозрювану ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про місце проживання (перебування) таких осіб.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Подання апеляційної скарги зупиняє набрання ухвалою законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1