Справа № 346/2620/24
Провадження № 1-кс/346/653/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2024 р.м. Коломия

Слідчий суддя Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань: ОСОБА_2 прокурора: ОСОБА_3 , слідчої: ОСОБА_4 , підозрюваного: ОСОБА_5 і його захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, у приміщенні зали судових засідань суду, клопотання слідчої слідчого відділення Коломийського районного відділу поліції ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Коломийської окружної прокуратури: ОСОБА_3 , по кримінальному провадженню внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16 травня 2024 року за № 0000385 про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; зареєстроване і фактичне місце проживання: АДРЕСА_1 ; громадянин України; судимостей не має; середня неповна освіта; офіційно не працевлаштований; депутатом не являється; неодружений; на утриманні малолітній син; середній щомісячний дохід: 9000 гривень; починаючи з 2021 року, щорічно, притягається до адміністративної відповідальності за різні адміністративні правопорушення), підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 121 КК України,

сторонами та іншими учасниками кримінального провадження є: з боку обвинувачення - прокурор: ОСОБА_3 , слідча: ОСОБА_4 , з боку захисту підозрюваний: ОСОБА_5 та його захисник: адвокат ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и в :

Ухвалою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 17 травня 2024 року підозрюваному ОСОБА_5 , було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів (а.с.44-46).

08 липня 2024 року слідча, за погодженням із прокурором, подала до Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області клопотання про продовження підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 17 серпня 2024 року, без визначення застави.

Тож суд вирішував це питання на підставі клопотання сторони обвинувачення.

Позиція сторони обвинувачення.

Зібрані на досудовому розслідуванні по кримінальному провадженню докази, підтверджують наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 злочину, передбаченого частиною 2 статті 121 КК України. Наявними є ризики того, що: підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду (про що свідчить тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання його винним: позбавлення волі); підозрюваний може незаконно впливати на свідків. Тому тільки тримання підозрюваного під вартою може убезпечити від настання вказаних ризиків. І вказані обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти настанню зазначеним ризикам.

Позиція сторони захисту.

Підозрюваний вказав, що вину у вчиненому визнає частково та щиро розкаюється. Його захисник зазначив, що за 2 місяці під арештом підозрюваний переосмислив свою поведінку, бажає співпрацювати зі слідством. Для чого, підозрюваний готовий показати на слідчому експерименті як все відбувалось, що підтверджує те, що він змінив свою поведінку і готовий сприяти слідству. А це буде важливо для слідства, оскільки у показах свідків є розбіжності. Тому, наявність застави забезпечить виконання обов`язковів підозрюваного у розмірі 50 прожиткових мінімумів. Також просив врахувати, що у підозрюваного є дитина 3 річного віку, а його дружина не працює. Крім того в 2018 році підозрюваний проходив амбулаторне обстеження у психіатричному відділенні.

Оцінка суду щодо обмеження свободи підозрюваного.

Слідчий суддя - це суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому КПК України, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні (пункт 18 частини 1 статті 3 КПК України).

І суд одразу відзначає, що при розгляді клопотань сторони обвинувачення щодо продовження такого запобіжного заходу, як тримання під вартою, слідчий суддя здійснює контроль за дотриманням права будь-якої людини на свободу пересування.

Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом (частина 2 статті 29 Конституції України).

Отже, право людини на свободу пересування не є абсолютним і може бути обмеженим, але тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Також слідчий суддя враховує, що за положеннями частини 1 статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: b) законний арешт для забезпечення виконання будь-якого обов`язку, встановленого законом; c) законний арешт, здійснений з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення, або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

При цьому суд враховує і практику застосування цієї норми права Європейським судом з прав людини, зокрема висновок цього суду з рішення у справі «Ассанідзе проти Грузії» (Assanidze v. Georgia), заява № 71503/01, п. 171, ECHR 2004-II) за яким Суд повторив, що слово «законний» і словосполучення «відповідно до процедури, встановленої законом» у пункті 1 статті 5 Конвенції за своєю суттю відсилають до національного законодавства та встановлюють зобов`язання забезпечувати дотримання його матеріально-правових і процесуальних норм.

Тому слідчий суддя застосовує положення КПК України, напряму.

Отже, положення частини 1 статті 131 КПК України передбачають, що заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. І відповідно до частини 1 статті 176 КПК України, запобіжними заходами є: особисте зобов`язання; особиста порука; застава; домашній арешт; тримання під вартою. При цьому згідно з частиною 4 статті 176 КПК України, запобіжні заходи під час досудового розслідування застосовуються слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженого із прокурором, або за клопотанням прокурора.

А отже, з метою досягнення дієвості кримінального провадження заходи його забезпечення (в тому числі й тримання підозрюваного під вартою) можуть бути застосованими й під час досудового розслідування.

Проте суд відзначає, що за положеннями частини 1 статті 177 КПК України метою застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як запобіжного заходу, є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам (на які вказував прокурор): 1) переховуватись від органів досудового розслідування та суду; 2) незаконно впливати на потерпілого та свідків.

А частина 2 статті 177 КПК України вказує на те, що підставою застосування будь-якого запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

І в силу положень частини 1 та 3 статті 184 КПК України, саме прокурор повинен довести і наявність обґрунтованої підозри, і наявність зазначених ризиків.

З огляду на зміст повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення від 17 травня 2024 року, ОСОБА_5 підозрюється у тому, що 15.05.2024 року близько 23:00 год. ОСОБА_5 перебуваючи по АДРЕСА_1 побачив ОСОБА_7 , з яким на передодні мав конфлікт на особистому ґрунті, після чого у нього виник умисел спрямований на спричинення шкоди здоров`ю ОСОБА_7 шляхом заподіяння йому тілесних ушкоджень. З метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на спричинення шкоди здоров?ю ОСОБА_7 , шляхом заподіяння йому тілесних ушкоджень ОСОБА_5 усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючі їх настання, умисно наніс ОСОБА_7 декілька ударів ногою в область тулуба, від яких останній впав на землю, після чого ОСОБА_5 не припиняючи свої злочинні дії, умисно наніс ще декілька ударів кулаками рук та ногами по тулубу та голові потерпілого. Після спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , ОСОБА_5 покинув місце скоєння кримінального правопорушення. Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень, ОСОБА_7 через деякий час помер на місці. (а.с.39-40).

Слідчий суддя погоджується із тим, що вказані обставини обґрунтовуються наступними доказами, у їх сукупності: витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань (а.с.4); протоколом огляду місця події від 16.06.2024 року (а.с.5-6) постановою про призначення судово-медичної експертизи (а.с.7), лікарським свідоцтвом про смерть № 82 (а.с.8), постановою про визначення речовими доказами та передачу їх на зберігання (а.с. 9), протоколом допиту потерпілого (а.с. 10-11), протоколом допиту свідків (а.с. 12-13,14-16,17-19), протоколом проведення свідчого експерименту (а.с. 20-21), протоколом проведення слідчого експерименту (а.с. 22-23), паспортом ОСОБА_5 , (а.с. 24), витягом з реєстру територіальної громади (а.с. 25), характеристикою на ОСОБА_5 (а.с.26), витягом № 300 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб (а.с. 27), вимогою щодо ОСОБА_5 (а.с. 28,29-30), довідкою № 528 щодо ОСОБА_5 , (а.с. 33) запитом працівників поліції (а.с. 34), протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення (а.с. 35-36), повідомленням про підозру у вчиненні кримінального правопорушення (а.с. 39-40), протоколом допиту підозрюваного (а.с. 41), протоколом додаткового допиту підозрюваного (а.с. 42-43), ухвалою слідчого судді від 17 травня 2024 року (а.с. 44-46).

Слідчий суддя також відзначає, що за положеннями частини 2 статті 121 КК України, умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, є окремим і самостійним складом злочину.

Як наслідок, слідчий суддя вважає, що прокурор довів наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 злочину, передбаченого саме частиною 2 статті 121 КК України.

Слідчий суддя також згоден із тим, що прокурор довів наявність ризиків того, що:

- підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду (про що свідчить тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання його винним) та впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, оскільки знайомий із ними. При цьому слідчий суддя відзначає, що на даному етапі досудового розслідування, зважаючи на зібрані докази, саме покази свідків мають якщо не вирішальне, то ключове значення. І в суді, свідки свої покази не давали, а згідно з ч.4ст.95 КПК України, суд може обгрунтовувати свої виснвоки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання.

І оскільки досудове розслідування наразі триває, вказані ризики є реальними та такими, що продовжують своє існування і не зменшились.

Отже слідчий суддя погоджується із тим, що прокурор довів наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 121 КК України та наявність двох вказаних ним ризиків, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК України, зокрема ризики того, що: підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду та впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні.

Проте слідчий суддя відзначає, що за положеннями частини 1 статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі якщо прокурор доведе, що жоден більш м`який запобіжний захід не може запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

І зважаючи на викладені вище обставини, що підтверджуються доказами (з урахуванням тих, чому слідчий суддя вважає наявним ризик переховування підозрюваного від суду та органів досудового розслідування та можливого впливу на свідків) слідчий суддя погоджується із тим, що сама суть всіх інших більш м`яких запобіжних заходів, зокрема: особисте зобов`язання (стаття 179 КПК України), особиста порука (стаття 180 КПК України), домашній арешт (стаття 181 КПК України), з урахуванням частини 3 статті 196 КПК України не зможуть запобігти доведеним прокурором ризикам, зважаючи на ризики, які довів прокурор, незважаючи на часткове визнання підозрюваним своєї вини. До того ж, суд не побачив дійсної щирості у визнанні ним своєї вини та не почув від підозрюваного правильної оцінки свого вчинку та його відношення до його наслідків.

При цьому суд враховує, що: докази про вчинення підозрюваним злочину, передбаченого частиною 2 статті 121 КК України є вагомими; йому загрожує покарання у виді позбавлення волі до 10 років; підозрюваному 22 повних років; зареєстроване і фактичне місце проживання: АДРЕСА_1 ; громадянин України; судимостей не має; середня неповна освіта; офіційно не працевлаштований; депутатом не являється; на утриманні малолітній син; середній щомісячний дохід: 9000 гривень; починаючи з 2021 року, щорічно, притягається до адміністративної відповідальності за різні адміністративні правопорушення, хоча судимостей не має; раніше запобіжні заходи не застосовувались; відомості про те, що він підозрюється у вчиненні іншого кримінального правопорушення, у слідчого судді відсутні.

Слідчий суддя також враховує, що за положеннями частини 2 статті 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад 5 років. А підозрюваний обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 121 КК України, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років (від 7 до 10 років).

Отже, клопотання слідчої, яке погоджене з прокурором у частині продовження до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає задоволенню.

Оцінка суду щодо застави.

Відповідно до вимог частини 3 статті 183 КПК України, слідчий суддя чи суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язані визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України.

Разом з цим слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, який спричинив загибель людини.

Тож з огляду на це, і з урахуванням того, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину, який спричинив смерть особи, та зважаючи на його поведінку після події (зокрема те, що він не повідомив поліцію, не викликав швидкої допомоги, чим все приховував), слідчий суддя вважає, що за таких обставин, на даному етапі досудового розслідування, визначати розмір застави не слід.

Слідчий суддя зважає на аргументи захисника підозрюваного про те, що його клієнт перебуваючи під вартою вже переосмислив свою поведінку, і переховуватись від слідста та суду не збирається, оскільки він готовий провести слідчий експеримент і частково визнає свою вину і щиро кається. Однак слідчий суддя відзначає, що адекватних аргументів того, чому тоді стороною захисту не було подано до слідчого клопотання про проведення такої процесуальної дії, як слідчий експеримент, сторона захисту не надала. Пояснення захисника про те, що він встановив наявність у його клієнта проблем із психічним здоров`ям, що підтверджується певними медичними документами слідчий суддя звичайно враховує, але констатує, що кримінальне провадження не зупинялось, а презумпцію дієздатності будь-якої людини поки не доведено судом зворотнє, ніхто не відміняв. Тож ніщо не заважало стороні захисту дійсно посприяти слідству у встановленні обставин кримінального провопорушення через проведення слідчого експерименту. Вказані висновки не спростовуються і тим, що сторона обвинувачення, за клопотанням сторони захисту, призначила психіатричну експертизу підозрюваного. Щирого каяття слідчий суддя від підозрюваного не почув і не побачив. Крім того, слідчий суддя враховує і дачу підозрюваним показів, але відзначає що це мало місце вже після допиту свідків, а про бажання провести слідчий експеримент сторона захисту заявила вже після проведення слідчим слідчого експерименту із свідками. Слідчий суддя пам`ятає про презумпцію невинуватості будь-якої людини і про те, що будь-яка особа не зобов`язана давати будь-які пояснення чи покази і збирати докази своєї невинуватості чи допомагати слідству, і не може мати будь-яких негативних наслідків для себе, якщо цього не робить. Але коли сторона захисту покликається на те, що підозрюваний сприяє слідству у встановленні обставин кримінального провопорушення, слідчий суддя повинен оцінити дії підозрюваного і вважає, що у даному випадку, процесуальні дії підозрюваного у цій справі, на даний момент, зважаючи на їх обсяг і час їх вчинення, свідчать про відсутність справжнього бажання підозрюваного сприяти розслідуванню обставин кримінального правопорушення та відсутність його щирого каяття. А тому слідчий суд вважає, що ризики доведені прокурором дійсно не зменшились, вони продовжують тривати і застава, на даному етапі досудового розслідування не зможе запобігти вказаним і доведеним прокурором ризикам. І тому підстави для застосування застави відсутні.

Отже, керуючись статтями 2,7-29, 30-33, 36, 37, 42, 45-47, 55-57, 73, 75-83, 84-117, 131-132, 133-146, 176-206, 276-279, 291-293, 314-372, 376, 392-395 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Клопотання слідчої, погоджене прокурором, про продовження строку тримання підозрюваного під вартою - задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_5 на строк: 39 (тридцять дев`ять) днів, тобто по 17.08.2024 року, без визначення застави.

Строк дії цієї ухвали з 10 липня 2024 року по 17 серпня 2024 року.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, але її оскарження не зупиняє її виконання.

Повний текст ухвали оголошено 15 липня 2024 року о 17 годині 15 хвилин.

Слідчий суддя: ОСОБА_1