1 УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИСправа № 335/638/24 1-кп/335/499/2024
15 квітня 2024 м. Запоріжжя
В провадженні Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286 КК України.
Ухвалою суду від 22.03.2024 призначено судовий розгляд у зазначеному вище кримінальному проваджені.
Ухвалою суду від 22.03.2024 цивільні позови потерпілого ОСОБА_4 та потерпілої ОСОБА_6 залишено без руху на підставі ст.185 ЦПК України, надано 10-денний строк після отримання ухвали суду на усунення недоліків позовної заяви.
25.03.2024 через канцелярію суду надійшла заява представника потерпілої адвоката ОСОБА_5 про усунення недоліків цивільного позову.
05.04.2024 року через канцелярію суду надійшла заява представника потерпілої адвоката ОСОБА_7 про усунення недоліків цивільного позову.
Під час судового засідання прийнято цивільні позови потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_6 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, визнано потерпілих цивільними позивачами, обвинуваченого - цивільним відповідачем у кримінальному провадженні.
Свої вимоги щодо необхідності забезпечення позову представник цивільного позивача обґрунтовує тим, що накладення арешту на вказане майно надасть ефективний захист порушених прав та інтересів цивільних позивачів у випадку відчуження обвинуваченим рухомого та нерухомого майна, оскільки невідомо, чи володітиме ОСОБА_8 іншим майном, за рахунок якого може бути задоволено вимоги у справі. Вважає, що невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до унеможливлення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на доступ до правосуддя, в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Потерпілий ОСОБА_4 та його представник-адвокат ОСОБА_5 просили задовольнити заяву про забезпечення позову.
Потерпіла ОСОБА_6 та її представник-адвокат ОСОБА_7 поклалися на розсуд суду.
Прокурор при вирішені питання щодо забезпечення позову поклався на розсуд суду.
Обвинувачений ОСОБА_8 , його захисник адвокат ОСОБА_9 заперечували проти заяви про забезпечення позову, оскільки намірів ухилитися від відшкодування шкоди обвинувачений не має.
Дослідивши матеріали справи, та вислухавши думку учасників процесу, суд, оцінивши в сукупності всі обставини, дійшов такого висновку.
Відповідно до вимог, передбачених ч. 5 ст. 128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Як передбачено ст. 170 КПК, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном для забезпечення цивільного позову. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема: збереження речових доказів; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов).
Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову, в тому числі, накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб, заборона вчиняти певні дії. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.
Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій по вжиттю судом, на прохання осіб, які беруть участь у справі, передбачених законом заходів, які гарантують в майбутньому реальне виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. По суті забезпечення позову є встановленням судом обмежень суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволення претензій позивача (заявника). Інститут забезпечення позову в цивільному процесі дозволяє гарантувати дійсне і ефективне виконання судового рішення, а тим самим і здійснення реального захисту порушених, оспорюваних і невизнаних прав, свобод та інтересів осіб. Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача.
Згідно роз`яснень, викладених у пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Таким чином, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
Відповідно до п. п. 6, 7 Постанови Пленуму ВСУ №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року, особам які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову, оскільки існує ризик спричинення їм збитків у разі, якщо сам позов або пов`язані з матеріально-правовими обмеженнями заходи з його забезпечення виявляться необґрунтованими.
Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.
При цьому, забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.
Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.
Таким чином, виходячи з предмету спору та суб`єктивного складу сторін, враховуючи вимоги ч. 2 ст. 149, ч. 3 ст. 150 ЦПК України, з`ясувавши обсяг позовних вимог, а також відповідність виду забезпечення позову та співмірність із заявленими цивільними позивачами вимогами, суд приходить до висновку про задоволення заяви про забезпечення позову в повному обсязі.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 151 ЦПК України заява повинна містити інші відомості, потрібні для забезпечення позову.
Відповідно до вимог ч. 7 ст. 153 ЦПК України, про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.
Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_4 подано цивільний позов до ОСОБА_8 , в якому цивільний позивач просить стягнути з останнього моральну шкоду в розмірі 2 000 000,00 грн.
З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта вбачається, що цивільному відповідачу на праві власності належить таке рухоме та нерухоме майно:
Суд вважає, що оскільки потерпілим заявлений цивільний позов, який обвинувачений визнав частково, тобто між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза унеможливлення виконання майбутнього рішення суду про задоволення позову у разі відчуження належного обвинуваченому майна, є підстави забезпечити позов шляхом накладення арешту у вигляді заборони відчуження зазначеного майна обвинуваченого.
Таким чином, враховуючи те, що потерпілим ОСОБА_4 в рамках кримінального провадження заявлений цивільний позов, для забезпечення можливості відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, враховуючи очевидну співмірність вартості майна та розміру заявленої шкоди, беручи до уваги можливість відчуження обвинуваченим такого майна, суд приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.128,170,171,174 КПК України, суд, -
Заяву представника цивільного позивача ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 , про забезпечення позову до ОСОБА_8 про відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, задовольнити.
Стягувач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 .
Боржник: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 .
Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Копію ухвали направити цивільному відповідачу.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі апеляції протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1