Справа № 185/2163/24
Провадження № 1-кс/185/386/24
У Х В А Л А

28 березня 2024 року м. Павлоград

Слідчий суддя Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , у присутності підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ Павлоградського районного ВП ГУНП в Дніпропетровській області підполковника поліції ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Костянтинівка Краматорського району Донецької області, освіта середня спеціальна, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

28 березня 2024 року до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області звернулася старший слідчий СВ Павлоградського районного ВП ГУНП в Дніпропетровській області підполковник поліції ОСОБА_4 з клопотанням, погодженим з прокурором Павлоградської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.03.2024 року за № 0000353, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 .

Відповідно до зазначеного клопотання, ОСОБА_5 , в нічний час доби, приблизно до 01 год. (більш точний час під час розслідування не встановлений) 02 березня 2024 року, знаходячись за місцем свого тимчасового проживання, а саме - в будинку АДРЕСА_3 , сумісно зі своєю співмешканкою ОСОБА_7 , дізнався від ОСОБА_8 (законного володільця вказаного домоволодіння) про знахідку останнього гаманець, в якому знаходилися, в тому числі, банківські платіжні картки: Акціонерного товариства «Райффайзен Банк», номер якої - НОМЕР_1 ; Акціонерного товариства «Райффайзен Банк», номер якої - НОМЕР_2 ; Акціонерного товариства «Універсал Банк», номер якої - НОМЕР_3 ; Акціонерного товариства «Ощадбанк», номер якої - НОМЕР_4 ; Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк», номер якої НОМЕР_5 ; Акціонерного товариства «Акцент-Банк», номер якої - НОМЕР_6 ; Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», номер якої - НОМЕР_7 , на ім`я ОСОБА_9 , яка після закінчення відпочинку, приблизно о 22 год. 30 хв. (більш точний час під час розслідування не встановлений) 01 березня 2024 року, втратила свої особисті речі, в числі яких знаходився гаманець, що містив, в тому числі, вказані банківські платіжні картки та код доступу до банківських рахунків.

Повідомивши ОСОБА_7 та ОСОБА_5 про свою знахідку, усвідомлюючи, що випадково знайдені банківські платіжні карти банківських установ АТ «Райффайзен Банк», АТ «Універсал Банк», АТ КБ «Приватбанк», АТ «Ощадбанк», АТ «Український Міжнародний Банк», АТ «Акцент-Банк» є різновидами офіційних документів (згідно Закону України «Про банки та банківську діяльність» від 07.12.2000 № 2121-ІІІ та Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» від 05.04.2001 № 2346-111), передбачаючи, що на банківських рахунках сторонньої особи, на чиє ім`я видані побачені ним банківські платіжні картки, які є засобом доступу до банківських рахунків, знаходяться грошові кошти, припускаючи, що пін-код, записаний на папірці, є кодом доступу до банківських рахунків, ОСОБА_8 запропонував ОСОБА_5 перевірити наявність на банківських рахунках грошових коштів та здійснити транзакції по їх зняттю, на що отримав згоду від ОСОБА_5 , залишивши знайдений гаманець із вмістом в приміщенні будинку.

02 березня 2024 року, в ранковий час доби, не дочекавшись повернення додому ОСОБА_8 , перебуваючи в приміщенні будинку АДРЕСА_3 , ОСОБА_5 , передбачаючи, що на банківських рахунках сторонньої особи, на чиє ім`я видані привласнені ОСОБА_8 банківські платіжні картки, знаходяться грошові кошти, керуючись корисливим мотивом, приблизно о 08-00 год. (більш точний час під час розслідування не встановлений), самостійно взяв зі знайденого гаманця банківську картку АТ «Ощадбанк», номер якої - НОМЕР_4 ,на ім`я ОСОБА_9 , з метою подальшого здійснення транзакцій по зняттю готівкових грошових коштів через банкомат, вирішивши використати пін-код, який був написаний на папірці, що знаходився в гаманці, як код доступу до банківського рахунку.

Так, реалізуючи свій протиправний умисел, спрямований та таємне викрадення грошових коштів з банківського рахунку, відкритого на ім`я ОСОБА_9 , в АТ «Ощадбанк», маючи на меті незаконне збагачення за рахунок грошових коштів, що йому не належать, усвідомлюючи злочинний характер вчинюваних дій та розуміючи, що такі є засобом для досягнення протиправної мети, діючи в умовах воєнного стану, ОСОБА_5 02 березня 2024 року прийшов до банкомату АТ «Креді Агріколь Банк», який розташований по вул. Центральній, 41 в м. Павлограді Дніпропетровської області, де, приблизно о 08 год. 10 хв. (більш точний час під час розслідування не встановлений), скориставшись банківською платіжною карткою АТ «Ощадбанк», номер якої НОМЕР_4 , на ім`я ОСОБА_9 , та ввівши ставши відомим йому пін-код картки, провів транзакцію по зняттю з банківського рахунку грошових коштів в сумі 500 грн., 2400 грн., відповідно.

Незаконно заволодівши таким чином грошовими коштами, які перебували на банківському рахунку, відкритому на ім`я ОСОБА_9 , ОСОБА_5 , вчинивши крадіжку грошових коштів шляхом проведення транзакцій через банкомат, з місця події пішов, завдавши тим самим ОСОБА_9 майнову шкоду в розмірі 2 900,00 грн.

Крім того, усвідомивши реальну можливість незаконного збагачення за рахунок чужих грошових коштів, маючи у своєму володінні та користуванні знайдені раніше та привласнені ОСОБА_8 банківські платіжні картки: АТ «Райффайзен Банк», номер якої - НОМЕР_1 ; АТ «Райффайзен Банк», номер якої - НОМЕР_2 ; АТ «Універсал Банк», номер якої - НОМЕР_3 ; АТ «Перший Український Міжнародний Банк», номер якої НОМЕР_5 ; АТ «Акцент-Банк», номер якої - НОМЕР_6 ; АТ «Приватбанк», номер якої - НОМЕР_7 , які самостійно взяв зі знайденого гаманця, передбачаючи можливість доступу до банківських рахунків за використанням пін-коду, що став відомим йому завдяки знайденому в гаманці папірці із його написом, ОСОБА_5 , керуючись раптово виниклим умислом, спрямованим на таємне повторне викрадення грошових коштів, які перебували на інших банківських рахунках, 02 березня 2024 року, в ранковий час доби, знаходячись разом зі своєю співмешканкою ОСОБА_7 у домоволодінні АДРЕСА_3 , запропонував своєму приятелю ОСОБА_10 , що прийшов до нього в гості, здійснити транзакції по зняттю грошових коштів з банківських рахунків через банкомат за використанням знайдених раніше та привласнених ОСОБА_8 банківських платіжних карток, що у нього малися, повідомивши про ймовірно підходящий пін-код доступу до інших банківських рахунків. Усвідомлюючи, що банківські платіжні картки, що малися у володінні ОСОБА_5 , є чужими, розуміючи, що за їх використанням можливий доступ до банківських рахунків, де, ймовірно, знаходяться грошові кошти, будучи зацікавленим у незаконному збагаченні за рахунок грошей, що йому не належать, ОСОБА_10 , керуючись корисливим мотивом, на пропозицію ОСОБА_5 відповів згодою, вступивши тим самим у злочинний зговір із ОСОБА_11 та ОСОБА_7 , яка також приймала участь у злочинному зговорі на викрадення грошових коштів з банківських рахунків, домовившись про подальший розподіл грошових коштів між ОСОБА_5 і ОСОБА_7 , з однієї сторони, та ОСОБА_10 - з іншої.

ОСОБА_10 , будучи раніше судимим за вчинення корисливого злочину, маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість, реалізуючи свій протиправний умисел, спрямований та таємне повторне викрадення грошових коштів з банківських рахунків, відкритих на ім`я ОСОБА_9 , в АТ КБ «Приватбанк», АТ «Райффайзен Банк», АТ «Універсал Банк», АТ «Перший Український Міжнародний Банк», АТ «Акцент Банк», усвідомлюючи злочинний характер вчинюваних дій та розуміючи, що такі є засобом для досягнення протиправної мети, діючи в умовах воєнного стану, 02 березня 2024 року прийшов до банкомату АТ КБ «Приватбанк», розташованого по вул. Харківській, 106 м. Павлограда Дніпропетровської області, де, повторно, діючи за попередньою змовою групою осіб - сумісно із ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , протягом періоду часу з 09 год. 40 хв. до 10 год., через банкомат, вводячи кожного разу відомий йому зі слів ОСОБА_5 пін-код доступу до банківських рахунків: скориставшись банківською платіжною карткою АТ КБ «Приватбанк», номер якої НОМЕР_7 , на ім`я ОСОБА_9 , провів транзакцію по зняттю з банківського рахунку грошових коштів в сумі 20000 грн.; скориставшись банківською платіжною карткою АТ «Перший Український Міжнародний Банк», номер якої НОМЕР_5 , на ім`я ОСОБА_9 , провів транзакцію по зняттю з банківського рахунку грошових коштів в сумі 6000 грн.; скориставшись банківською платіжною карткою АТ «Акцент Банк», номер якої НОМЕР_6 , на ім`я ОСОБА_9 , провів транзакцію по зняттю з банківського рахунку грошових коштів в сумі 7000 грн.; скориставшись банківською платіжною карткою АТ «Універсал Банк», номер якої НОМЕР_3 , на ім`я ОСОБА_9 , провів транзакцію по зняттю з банківського рахунку грошових коштів в сумі 20000 грн.; скориставшись банківською платіжною карткою АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК», номер якої НОМЕР_2 , на ім`я ОСОБА_9 , провів транзакцію по зняттю з банківського рахунку грошових коштів в сумі 10000 грн.; скориставшись банківською платіжною карткою АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК», номер якої НОМЕР_1 , на ім`я ОСОБА_9 , провів транзакцію по зняттю з банківського рахунку грошових коштів в сумі 1000 грн.

Побачивши на банківському рахунку, відкритому на ім`я ОСОБА_9 , в АТ КБ «Приватбанк», наявність на залишку грошових коштів в більшій сумі, ніж вдалося зняти через банкомат у зв`язку із встановленим в банкоматі лімітом переведення в готівку грошових коштів, ОСОБА_10 передав вказану банківську платіжну картку у володіння ОСОБА_7 , у якої виник протиправний умисел, спрямований на викрадення грошових коштів, які перебували на банківському рахунку, шляхом здійснення розрахування за товари в продуктовому магазині.

В той час, як ОСОБА_12 сумісно із ОСОБА_5 продовжували здійснення протиправних дій по незаконному заволодінню грошовими коштами, що перебували на банківських рахунком, шляхом обготівкування грошей, ОСОБА_7 , реалізуючи свій протиправний умисел, спрямований та таємне викрадення грошових коштів з банківського рахунку, відкритого на ім`я ОСОБА_9 в АТ КБ «Приватбанк», маючи на меті незаконне збагачення за рахунок грошових коштів, що їй не належать, усвідомлюючи злочинний характер вчинюваних дій та розуміючи, що такі є засобом для досягнення єдиної протиправної мети, діючи в умовах воєнного стану, за попередньою змовою із ОСОБА_12 та ОСОБА_5 , 02 березня 2024 року, прийшла до магазину «Делві» ТОВ «ОПТТОРГ-15», розташованого по вул. Харківській, 106 м. Павлограда Дніпропетровської області, де о 09 год. 51 хв., скориставшись платіжною банківською карткою АТ КБ «Приватбанк» на ім`я ОСОБА_9 , через термінал, провела операцію по оплаті за товар, на загальну суму 902 грн., після чого повернулася до своїм співучасників.

Незаконно заволодівши грошовими коштами в загальній сумі 64000 грн. шляхом проведення транзакцій по зняттю грошових коштів через банкомат з банківських рахунків, відкритих на ім`я ОСОБА_9 , та незаконно розпорядившись грошовими коштами в загальній сумі 902 грн., шляхом здійснення оплати за придбаний товар через термінал в продуктовому магазині, діючи сумісно та за попередньою змовою, ОСОБА_5 , ОСОБА_10 та ОСОБА_7 з місця події пішли, завдавши тим самим ОСОБА_9 майнову шкоду в розмірі 64902 грн.

Крім того, перебуваючи 02 березня 2024 року в місті Дніпро, куди поїхали за рахунок незаконно отриманих грошових коштів, будучи обізнаними у зв`язку із попередніми злочинними діями по зняттю грошових коштів з банківських рахунків, про наявність на банківських рахунках, відкритих на ім`я ОСОБА_9 , грошових коштів на залишку, ОСОБА_5 , розуміючи, що за використанням раніше привласнених банківських платіжних карток можливий доступ до банківських рахунків, керуючись злочинним умислом, спрямованим на повторне таємне викрадення грошових коштів, які перебували на банківських рахунках, шляхом здійснення розрахунків за товари в магазині, запропонував ОСОБА_10 та ОСОБА_7 придбати в магазині цінні товари, на що отримав обоюдну згоду на вчинення обумовлених дій.

Так, реалізуючи свій єдиний протиправний умисел, спрямований та таємне повторне викрадення грошових коштів з банківських рахунків, відкритих на ім`я ОСОБА_9 , в АТ КБ «Приватбанк», маючи на меті незаконне збагачення за рахунок грошових коштів, що їм не належать, усвідомлюючи злочинний характер вчинюваних дій та розуміючи, що такі є засобом для досягнення протиправної мети, діючи в умовах воєнного стану, за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_5 сумісно із ОСОБА_7 та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , прийшов до магазину «МОYО» ТОВ «NRР», розташованого в торгівельному центрі «Наша Правда» по проспекту Слобожанському, 31Д в м. Дніпро, для вибору та придбання товару.

О 12 год. 22 хв., скориставшись банківською платіжною карткою АТ КБ «Приватбанк», номер якої НОМЕР_7 , на ім`я ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , діючи за попередньою домовленістю із ОСОБА_5 , діючи в умовах воєнного стану, керуючись протиправним умислом, спрямованим на повторне таємне викрадення грошових коштів, через термінал, провела операцію по оплаті за обраний товар два мобільних телефони торгівельної марки «Samsung Galaxy А54», на загальну суму 25000 грн., частково сплативши за придбані телефони грошові кошти в сумі 9000 грн. - з числа раніше викрадених з банківських рахунків грошових коштів.

Продовжуючи реалізацію свого єдиного злочинного умислу, спрямованого на таємне повторне викрадення грошових коштів, ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою із ОСОБА_5 , знаходячись в тому ж магазині «МОYО» ТОВ «NRР», розташованого по проспекту Слобожанському, 31Д м. Дніпра, використовуючи платіжну банківську картку АТ КБ «Приватбанк», номер якої НОМЕР_7 , на ім`я ОСОБА_9 , через термінал, діючи в умовах воєнного стану, повторно, провела о 12 год. 31 хв. операцію по оплаті за товар, на загальну суму 2399 грн., здійснивши таким чином викрадення грошових коштів.

Після того, перейшовши до магазину з продажу аксесуарів для гаджетів ФОП ОСОБА_13 , в торгівельному центрі «Наша Правда», розташованого по проспекту Слобожанському, 31Д м. Дніпра, ОСОБА_7 , продовжуючи свої протиправні дії, не обумовлені з іншими співучасниками злочинної діяльності, використовуючи платіжну банківську картку АТ КБ «Приватбанк», номер якої НОМЕР_7 , на ім`я ОСОБА_9 , через термінал, провела операцію о 12 год. 33 хв. по оплаті за товар, на загальну суму 300 грн., здійснивши викрадення грошових коштів.

Незаконно розпорядившись, таким чином, грошовими коштами, які перебували на банківському рахунку, відкритому в АТ КБ «Приватбанк» на ім`я ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , вчинивши крадіжку грошових коштів шляхом розрахунку за товари, діючи за попередньою змовою із ОСОБА_5 , з місця події пішла, завдавши, тим самим, ОСОБА_9 майнову шкоду в розмірі 27699 грн.

За весь період часу незаконного використання, як засобу для вчинення крадіжок грошових коштів, платіжних банківських карток: АТ «Райффайзен Банк», номер якої - НОМЕР_1 ; АТ «Райффайзен Банк», номер якої - НОМЕР_2 ; АТ «Універсал Банк», номер якої - НОМЕР_3 ; АТ «Перший Український Міжнародний Банк», номер якої НОМЕР_5 ; АТ «Акцент Банк», номер якої - НОМЕР_6 ; АТ КБ «Приватбанк», номер якої - НОМЕР_7 ,на ім`я ОСОБА_9 , ОСОБА_5 , діючи, в тому числі, за попередньою змовою із ОСОБА_10 та ОСОБА_7 , вчиняючи крадіжки грошових коштів 02 березня 2024 року, загалом викрав грошові кошти в загальній сумі 95201 грн., завдавши тим самим ОСОБА_9 майнову шкоду у вказаному розмірі.

Умисні дії ОСОБА_5 кваліфікуються за ознаками злочинів, передбачених: ч. 4 ст. 185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану; ч. 4 ст. 185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинених повторно, за попередньою змовою групою осіб, вчинених в умовах воєнного стану.

21 березня 2024 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України.

Підозра ОСОБА_5 у вчиненні злочинів повністю обґрунтована та підтверджується наступними доказами:

-протоколом огляду місцевості від 14 березня 2024 року;

-показами потерпілої ОСОБА_9 ;

-довідками з банківських установ;

-показами свідка ОСОБА_14 ;

-протоколом огляд речей від 05 березня 2024 року;

-показами свідка ОСОБА_15 ;

-протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 13 березня 2024 року;

-протоколом огляду речей від 04 березня 2024 року;

-протоколом огляду речей від 05 березня 2024 року;

-протоколом огляду речей від 04 березня 2024 року;

-показами підозрюваного ОСОБА_8 ;

-показами підозрюваного ОСОБА_10 та іншими доказами у кримінальному провадженні.

Тим самим встановлена достатність доказів для підозри ОСОБА_5 в інкримінованих йому злочинах.

Враховуючи те, що підозрюваний ОСОБА_5 вчинив тяжкі злочини, вказана обставина дає підстави вважати, що перебуваючи під загрозою кримінальної відповідальності та розуміючи реальність та невідворотність її настання, підозрюваний може переховуватись від органів досудового слідства та суду. Крім того, враховуючи також той факт, що ОСОБА_5 не має місця роботи, як постійного джерела прибутку, є підстави вважати, що останній може вчинити інші кримінальні правопорушення. Крім того, підозрюваному ОСОБА_5 відомі дані свідків та інших підозрюваних по кримінальному провадженню, у зв`язку з чим слідство вважає, що останній може незаконно впливати на свідків та інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні.

Таким чином, оцінюючі в сукупності всі зібрані обставини у кримінальному провадженні та наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, а також наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України: серед яких - переховуватися від органів досудового розслідування; незаконно впливати на свідків та інших підозрюваних у кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення, доцільно застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки інший більш м`який запобіжний захід, не зможе запобігти ризикам, які вказані у клопотанні.

Прокурор та слідчий у судовому засіданні просили застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням застави у розмірі 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник адвокат ОСОБА_6 заперечували проти застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просили суд застосувати до ОСОБА_5 більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Вивчивши клопотання слідчого та матеріали додані до клопотання, з`ясувавши думку осіб, що приймали участь у розгляді клопотання слідчого, зокрема, міркування прокурора та слідчого щодо доведеності наданими слідчому судді доказами обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, підозрюваного, захисника, щодо можливості застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, передбаченого ст. 176 КПК України, проаналізувавши та зіставивши результаті розгляду клопотання слідчого між собою, та в сукупності з наданим до клопотання обґрунтуванням приходжу до наступного висновку.

Як вбачається з наданих суду матеріалів, у провадженні Павлоградського районного ВП ГУНП в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.03.2024 року за № 0000353за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України, та за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України.

21 березня 2024 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України.

Так, згідно п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України застосування запобіжного заходу є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно зі ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, інших учасників цього ж кримінального провадження;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Окрім того, статтею 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі й вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винуватим, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність постійного місця роботи, навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання раніше застосованих запобіжних заходів та інше.

Відповідно до ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою.

При цьому враховується, що, як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 2004 року у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30 серпня 1998 року у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

У справі «Смірнови проти Росії» (п. 59) ЄСПЛ зазначив, що в досудовому звільненні особі може бути відмовлено через доведеність таких основних підстав, як: ризик неявки обвинуваченого на судовий розгляд (рішення ЄСПЛ від 10 листопада 1969 р. у справі «Штеґмюллер проти Австрії»); ризик перешкоджання з боку обвинуваченого, у випадку його звільнення, процесу здійснення правосуддя (рішення ЄСПЛ від 27 червня 1968 р. у справі «Вемгофф проти Німеччини»); вчинення ним подальших правопорушень (рішення ЄСПЛ від 10 листопада 1969 р. «Мацнеттер проти Австрії») або спричинення ним порушень громадського порядку (рішення ЄСПЛ від 26 червня 1991 р. у справі «Летельєр проти Франції»).

ЄСПЛ визнав допустимими підставами для взяття й тримання особи під вартою наявність із боку підозрюваного таких загроз, як: перешкоджання розслідуванню, вплив на свідків та інших осіб, ухилення від слідства та суду або повторне вчинення злочину. Проте й у цих випадках ЄСПЛ наголошує на тому, що наявність відповідних ризиків, які слугують підставою тримання підозрюваного під вартою, повинна бути доведена в кожному конкретному випадку.

Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Враховуючи тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_5 , вагомість наявних доказів вчинення ним кримінального правопорушення, враховуючи його вік, стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків, враховуючи те, що підозрюваний раніше не судимий, вчинив тяжкі злочини, має постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , перебуває у цивільному шлюбі з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , слідчий суддя вважає, що достатнім тому ступеню небезпеки, ризики якого існують у кримінальному провадженні, а також тим завданням, які має досягти орган досудового розслідування, є запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, так як прокурором не доведено обставини недостатності застосування до ОСОБА_5 більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Орган Національної поліції повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту і повідомити про це слідчому або суду. Працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених не неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Враховуючи вказані обставини слідчий суддя вважає, що такий запобіжний захід як домашній арешт забезпечить дотримання підозрюваним процесуальних обов`язків під час досудового слідства та в суді.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КПК України слідчий суддя, суд зобов`язаний визначити в ухвалі про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або домашнього арешту дату закінчення її дії у межах строку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 219 КПК України строк досудового розслідування обчислюється з моменту повідомлення особі про підозру до дня звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності, клопотанням про закриття кримінального провадження або до дня ухвалення рішення про закриття кримінального провадження.

Згідно із п. 4 ч. 3 ст. 219 КПК України з дня повідомлення особі про підозру досудове розслідування повинно бути закінчене протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.

Таким чином, строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту під час досудового розслідування не може перевищувати двох місяців, що обраховується з дня повідомлення особі про підозру.

Керуючись ст. ст. 176-178, 182-184, 186, 187, 193-194, 196, 197, 202, 205, 309, 372,395 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Павлоградського районного ВП ГУНП в Дніпропетровській області підполковника поліції ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, відмовити.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із застосуванням електронного засобу контролю.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такі обов`язки:

- не покидати місце проживання, а саме квартиру АДРЕСА_4 , цілодобового;

- прибувати по першому виклику до слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду у визначений ними час;

- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання.

Зобов`язати орган Національної поліції негайно поставити на облік ОСОБА_5 , щодо якого застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, і повідомити про це слідчому.

Контроль за виконанням підозрюваним ОСОБА_5 домашнього арешту покласти на слідчого, в провадженні якого перебуває справа.

Строк дії ухвали до 21 травня 2024 року

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її оголошення, а особою, що утримується під вартою - протягом того ж строку з моменту вручення копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1