У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 травня 2024 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , в інтересах підозрюваної ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 22 травня 2024 року, якою щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки м. Херсон, не заміжньої, раніше не судимої, зареєстрованої та проживаючої за адресою АДРЕСА_1 ,

підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 111-1 КК України,

застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 20 липня 2024 року, без права внесення застави.

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7

захисник ОСОБА_5

В с т а н о в и в :

Короткий зміст вимог апеляційної скарги захисника.

В апеляційній скарзі захисник просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про обрання відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції:

Ухвалою слідчого судді застосовано до підозрюваної ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 20 липня 2024 року.

Узагальнені доводи апеляційної скарги захисника.

Не погоджуючись з рішенням слідчого судді, щодо обрання підозрюваній запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, захисник зазначає, що суд не встановив чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Звертає увагу, що є недоведеним ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки підозрювана не має наміру переховуватись, тривалий час проживає за місцем реєстрації з батьком похилого віку, який потребує постійного догляду, після деокупації міста Херсон нікуди не поїхала та не намагалась переховуватись. Крім того, є недоведеним ризик передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки у цьому кримінальному проваджені вже допитані всі свідки. Також є безпідставними посилання сторони обвинувачення на ризики передбачені п. 2, 4 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки в матеріалах справи відсутні будь які докази на підтвердження даних ризиків, з урахуванням того, що підозрювана вину визнала, щиро розкаюється та активно співпрацює зі слідством.

Наголошує, що підозрювана має міцні соціальні зв`язки, працює головним спеціалістом ГУ ПФУ в Херсонській області з початку 2023 року.

Зауважує, що сама ступінь тяжкості інкримінованого злочину, не може бути підставою для обрання відносно особи найсуворішого запобіжного заходу.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

Під час розгляду клопотання слідчого про обрання відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу, слідчим суддею встановлені наступні обставини.

04.09.2023 року в Єдиному реєстрі досудових розслідувань зареєстроване кримінальне провадження №0000412 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України.

За версією органу досудового розслідування, ОСОБА_6 , являючись громадянкою України, фактично проживаючи на території міста Херсон, достеменно проінформована та розуміючи факт захоплення міста Херсон та Херсонської області збройними силами РФ, усвідомлюючи, що суверенітет України поширюється на всю її територію, Україна є унітарною державою, а територія України в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною, будучи обізнаною про те, що Херсонська область є невід`ємною складовою частиною України, порядок утворення органів виконавчої влади регулюється виключно Конституцією України та законами України, перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 09.08.2022, реалізуючи прямий умисел прийняла пропозицію та добровільно зайняла посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій у незаконному органі влади, створеному на тимчасово окупованій території Херсонської області, а саме: в окупаційній адміністрації держави-агресора, так званого «начальника відділу соціальної політики Департаменту соціальної політики Військово-цивільної адміністрації Херсонської міської територіальної громади Херсонського району Херсонської області» (мовою оригіналу (російською) - «начальника отдела социальной политики Департамента социальной политики Военно-гражданской администрации Херсонской городской территориальной громады Херсонского района Херсонской области»), яке здійснювало свою діяльність на території м. Херсон. Одночасно з цим, реально усвідомлюючи злочинний характер своїх дій пов`язаний із колабораційною діяльністю, а також з метою уникнення викриття з боку правоохоронних органів України та притягнення до кримінальної відповідальності, ОСОБА_6 , перебуваючи на вказаній вище посаді у незаконно створеному на тимчасово окупованій території органі влади, використовувала псевдонім « ОСОБА_8 ».

22.05.2024 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України.

Слідчий звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваної ОСОБА_6 в обґрунтування клопотання зазначив, про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення передбаченого ч.5 ст.111-1 КК України та про наявність ризиків, передбачених п.1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст.177 КПК України.

Задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя врахував наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 , у вчиненні інкримінованого злочину, вагомість наявних доказів, а також тяжкість покарання, що їй загрожує в разі визнання винуватою, послався на наявність ризиків, передбачених п. 1,2, 3, 4, 5 ч.1 ст. 177 КПК України. Вважав, що більш м`який запобіжний захід не забезпечить запобіганню доведених ризиків та прийшов до висновку про необхідність застосування до підозрюваної ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали судового провадження, апеляційний суд дійшов наступного.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст. ст. 177, 178, 183, 194 КПК України.

Під час апеляційного розгляду, встановлено, що рішення слідчим суддею прийнято з дотриманням зазначених вимог національного та міжнародного законодавства.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, 04.09.2023 року в Єдиному реєстрі досудових розслідувань зареєстроване кримінальне провадження №0000412 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України.

За версією органу досудового розслідування, ОСОБА_6 , являючись громадянкою України, фактично проживаючи на території міста Херсон, достеменно проінформована та розуміючи факт захоплення міста Херсон та Херсонської області збройними силами РФ, усвідомлюючи, що суверенітет України поширюється на всю її територію, Україна є унітарною державою, а територія України в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною, будучи обізнаною про те, що Херсонська область є невід`ємною складовою частиною України, порядок утворення органів виконавчої влади регулюється виключно Конституцією України та законами України, перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 09.08.2022, реалізуючи прямий умисел прийняла пропозицію та добровільно зайняла посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій у незаконному органі влади, створеному на тимчасово окупованій території Херсонської області, а саме: в окупаційній адміністрації держави-агресора, так званого «начальника відділу соціальної політики Департаменту соціальної політики Військово-цивільної адміністрації Херсонської міської територіальної громади Херсонського району Херсонської області» (мовою оригіналу (російською) - «начальника отдела социальной политики Департамента социальной политики Военно-гражданской администрации Херсонской городской территориальной громады Херсонского района Херсонской области»), яке здійснювало свою діяльність на території м. Херсон. Одночасно з цим, реально усвідомлюючи злочинний характер своїх дій пов`язаний із колабораційною діяльністю, а також з метою уникнення викриття з боку правоохоронних органів України та притягнення до кримінальної відповідальності, ОСОБА_6 , перебуваючи на вказаній вище посаді у незаконно створеному на тимчасово окупованій території органі влади, використовувала псевдонім « ОСОБА_8 ».

22.05.2024 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення підтверджується наявними в матеріалах кримінального провадження доказами.

Задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя вірно зазначив, що є значна ймовірність того, що підозрювана може переховуватись від органу досудового розслідування та суду оскільки, підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за вчинення якого передбачена відповідальність у виді позбавлення волі на строк до десяти років, з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої, а тому з метою уникнення кримінальної відповідальності підозрювана може переховуватись від органів досудового слідства та суду.

Крім того, доведено наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, незаконного впливу підозрюваної на свідків у цьому кримінальному провадженні. Так, за змістом ч. 1 ст. 23 КПК України, суд досліджує докази безпосередньо, показання учасників кримінального провадження суд отримує усно, а відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них. Тобто ризик впливу на свідків та потерпілих існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом. За таких обставин заборона спілкуватися з певними визначеними особами як наслідок встановлення ризику впливу на них - це об`єктивна необхідність забезпечення недоторканості показань інших учасників кримінального провадження, які мають доказову цінність. За таких умов слідчий суддя прийшов до вірного висновку про достатню вірогідність ризику впливу на свідків, оскільки не будучи обмеженою у вільному спілкуванні з вказаними особами ОСОБА_6 може здійснювати на них вплив з метою їх спонукання до ненадання показань, перекручування або спотворення обставин, які їм відомі.

Також доведеною є наявність ризиків передбачених п. 2,4,5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Так ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину проти основ національної безпеки України, в умовах воєнного стану. Апеляційний суд звертає увагу на особливості відповідальності за кримінально карані посягання у сфері охорони основ національної безпеки, забезпечення захисту життя, здоров`я, прав і свобод людини в умовах воєнного стану та необхідність застосування заходів забезпечення кримінального провадження у суворій відповідності до вимог КПК з метою забезпечення ефективності кримінального провадження, оперативного припинення злочинної діяльності.

Коли особа обґрунтовано підозрюється у вчиненні дій, спрямованих на підрив основ національної безпеки України, використовуючи для цього найбільш несприятливий для суспільства час, тяжкі обставини та умови, в яких опинилося суспільство, це свідчить про підвищений ступінь суспільної небезпеки такого злочину, який вчиняється в умовах воєнного стану.

Враховуючи встановлені досудовим розслідуванням обставин кримінального правопорушення, слідчий суддя обґрунтовано встановив ризик можливого продовження підозрюваною злочинної діяльності в разі перебування на свободі, враховуючи, що ОСОБА_6 за версією слідства добровільно зайняла посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських функцій, у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території, у тому числі в окупаційній адміністрації держави-агресора, а тому перебуваючи на волі остання може продовжувати вчиняти дії, направлені проти основ національної безпеки України.

Вищезазначені обставини вказують на наявність ризиків передбачених п. 1,2,3,4, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

Не погоджуючись із доводами апеляційної скарги про те, що ризики, на які вказує слідчий суддя в оскаржуваному рішенні, не підтверджені, апеляційний суд наголошує на таких обставинах.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, суд оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного/обвинуваченого має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності поза процесуальних дій зазначеної особи.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 р. Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Також, Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

При цьому, всупереч доводам апелянта, КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний/обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, а така можливість в даному кримінальному провадженні, з огляду на характер злочину, що розслідується та наразі інкримінується ОСОБА_6 , об`єктивно та беззаперечно, існує.

За таких обставин, слідчий суддя обґрунтовано обрав щодо ОСОБА_6 винятковий запобіжний захід, оскільки тільки тримання її під вартою зможе запобігти встановленим слідчим суддею ризикам та забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваної.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Враховуючи фактичні обставини кримінального правопорушення у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 та особу підозрюваної, апеляційний суд погоджується з рішенням суду першої інстанції, що більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваної.

Істотних порушень вимог КПК України, які б перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.

Зважаючи на викладене, рішення слідчого судді є законним і обґрунтованим, оскільки постановлене згідно норм матеріального права з ретельним дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України та ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та об`єктивно оціненими судом, в порядку та в межах, передбачених на даній стадії кримінального провадження, натомість доводи та твердження захисника, про які йдеться в поданій апеляційній скарзі, колегія суддів апеляційної інстанції вважає безпідставними, в зв`язку з чим приходить до остаточного висновку про залишення поданої апеляційної скарги без задоволення.

Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , в інтересах підозрюваної ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 22 травня 2024 року, щодо ОСОБА_6 , - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді