Пр-ня по справі № 1-кп/521/490/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ВСТУПНА ЧАСТИНА:

Дата і місце постановлення вироку:

07 березня 2024 року, м. Одеса.

Назва та склад суду, секретар судового засідання:

Малиновський районний суд м. Одеси у складі судді ОСОБА_1 , секретар ОСОБА_2

Найменування (номер) кримінального провадження:

Кримінальні провадження, внесені до ЄРДР за №0000555 від 13.07.2021 року; за №0000419 від 15.04.2021 року, за №0000782 від 21.11.2022 року.

Прізвище, ім`я та по батькові обвинуваченого, рік, місяць і день його народження, місце народження і місце проживання, заняття, освіта, сімейний стан та інші відомості про особу обвинуваченого, що мають значення для справи:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Одеси, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , офіційно не працевлаштований, з неповною середньою освітою, не одружений.

Закон України про кримінальну відповідальність, що передбачає кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа:

Кримінальні правопорушення, передбачені ч.2 ст. 185, ст. 395, ч.2 ст. 190 КК України.

Сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , обвинувачений - ОСОБА_3 , захисник - ОСОБА_6 , потерпілий - ОСОБА_7

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення:

ОСОБА_3 , на якого постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 01.02.2021 року було встановлено адміністративний нагляд з строком на 12 місяців, звільнившись від відбування покарання з ДУ «Одеська виправна колонія №14» 26.03.2021 року, був ознайомлений з постановою про встановлення адміністративного нагляду, вказавши адресу місця проживання: АДРЕСА_2 , діючи з прямим умислом, з мотивів ухилення від адміністративного нагляду, без поважних на те причин у встановлений строк до 29.03.2021 року, за місцем проживання не з`явився та не прибув до відділу поліції №1 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області, для постановки на облік.

Крім того, ОСОБА_3 , повторно, 13.07.2021 року, о 12 годині 30 хвилин, перебуваючи за адресою: м. Одеса, вул. Картамишевська, 30, діючи з прямим умислом, з мотивів незаконного заволодіння чужим майном, шляхом вільного доступу через незачинені передні пасажирські двері автомобіля «Mitsubishi Lancer», НОМЕР_1 , таємно викрав чорну шкіряну сумку «Vitto Rossi», вартістю 2568 гривень, в якій знаходились грошові кошти у сумі 35000 гривень та 150 доларів США (які відповідно до офіційного курсу гривні щодо іноземних валют становить 4093 гривні 56 копійок), мобільний телефон «Samsung Galaxy S8+», вартістю 15228 гривень, завдавши ОСОБА_7 матеріальну шкоду у сумі 56889 гривень 56 копійок.

Крім того, ОСОБА_3 , повторно, 20.11.2022 року, в період часу з 20 години 00 хвилин по 21 годину 06 хвилин, перебуваючи за адресою: м. Одеса, вул. Мельницька, 13, діючи з прямим умислом, з мотивів незаконного заволодіння чужим майном, шляхом обману, запропонував ОСОБА_8 викликати таксі, отримавши від неї, для оплати таксі, мобільний телефон «Xiaomi Redmi 9», ІМЕІ 1: НОМЕР_2 , ІМЕІ 2: НОМЕР_3 , сірого кольору, у чохлі книжці чорного кольору, з наліпкою Monobank в якому знаходилась карта мобільного оператора ПрАТ «Київстар» із номером НОМЕР_4 , вартістю 3824 гривні та грошові кошти у сумі 500 гривень, після чого ОСОБА_3 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, завдавши ОСОБА_8 матеріальну шкоду у сумі 4324 гривні.

Статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений:

Частина 2 ст. 185 КК України- таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

Частина 2 ст. 190 КК України - заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинено повторно.

Стаття 395 КК України - неприбуття без поважних причин у визначений строк до обраного місця проживання особи, щодо якої встановлено адміністративний нагляд у разі звільнення з місць позбавлення волі.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів:

Суд з`ясував обставини та перевіряв їх іншими доказами, шляхом дослідження допиту осіб, документів, наданих сторонами, відповідно до яких:

За епізодом за ч.2 ст. 185 КК України:

- обвинувачений ОСОБА_9 провину у скоєнні кримінального правопорушення за епізодом за ч.2 ст. 185 КК України визнав частково та показав, що він підійшов до автомобіля, відкрив двері та забрав сумку та поїхав з місця скоєння правопорушення. В сумці було 27000 гривень, 150 доларів США, 50 Євро та речі. Розкаявся;

- допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_7 показав, що в нього на автомобілі сіла батарейка від пульту та він не закривав автомобіль. На передньому сидінні в автомобілі лежала сумка, там були документи, телефони та гроші 35000 гривень та 150 доларів США. Він побачив, що двері автомобіля трішки відкриті та згадав, що під`їжджав білий автомобіль;

- 13.07.2021 року було оглянуто автомобіль «Mitsubishi Lancer», НОМЕР_1 , в результаті чого було вилучено 1 слід пальців рук та 1 слід долонної поверхні на 2 відрізках клейкої стрічки (протокол огляду місця події від 13.07.2021 року);

- вартість мобільного телефону «Samsung Galaxy S8+» складає 15228 гривень (товарний чек на телефон «Samsung Galaxy S8+»);

- свідок ОСОБА_10 впізнав особу під №3 ( ОСОБА_9 ), яка скоїла кримінальне правопорушення (протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 23.07.2021 року);

- свідок ОСОБА_11 впізнав особу під №2 ( ОСОБА_9 ), яка скоїла кримінальне правопорушення (протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 12.08.2021 року);

- 19.08.2021 року було проведено слідчий експеримент (протокол проведення слідчого експерименту від 19.08.2021 року);

- ОСОБА_7 05.07.2021 року зняв готівку в терміналі у сумі 3430 доларів США (довідка з МТБ Банку від 02.09.2021 року);

За епізодом за ст. 395 КК України:

- обвинувачений ОСОБА_9 провину у скоєнні кримінального правопорушення за епізодом за ст. 395 КК України не визнав та показав, що він 26 березня 2021 року звільнився з колонії та його направили до приюту на АДРЕСА_2 . Він туди поїхав в той же день, але його туди не пустили, так як сказали, що в нього є прописка. В поліції його направили в інше місце, але там місць не було. За місцем реєстрації не став, так як там батько проживає з АДРЕСА_3 вийшов охоронець та побачивши паспорт сказав, що туди з реєстрацією не пускають, тільки без реєстрації. В поліції його направили до дільничного, вона телефонувала на АДРЕСА_4 . Там вийшла жінка та сказала, що місць немає;

- допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_12 показав, що він працює в ДУ «ОВК №14». Він був присутній при звільненні ОСОБА_9 , коли його ознайомлювали з матеріалами адміністративного нагляду. До нього було доведено коли він повинен прибути. Особа, яка ознайомлювала з встановленням адміністративного нагляду роз`яснювала ОСОБА_9 наслідки невиконання вимог. Всім особам роз`яснюються наслідки, це загальне правило. Він не готує документи, куди буде звільнятися особа. Особа сама заявляє адресу, по якій він буде відбувати адміністративний нагляд. За 3 місяці особа з установи викликає осіб, опитує, робить запити, якщо відповідь позитивна, то записується ця адреса в довідку про звільнення. Якщо немає де проживати, то надається адреса: м. Одеса, вул. Ціолковського, 1. Не обов`язково відбувати адміністративний нагляд за місцем реєстрації;

- ОСОБА_9 26.03.2021 року звільнився з ДУ «ОВК №14» (довідка, довідка про звільнення);

- 01.02.2021 року у відношенні ОСОБА_9 було встановлено адміністративний нагляд строком на 12 місяців (постанова Малиновського районного суду м. Одеси від 01.02.2021 року);

- документи, які підтверджують необхідність встановлення у відношенні ОСОБА_9 адміністративного нагляду (характеристика на ОСОБА_9 з ДУ «ОВК №14», копія вироку Малиновського районного суду м. Одеси від 15.02.2018 року, копія вироку Малиновського районного суду м. Одеси від 30.03.2020 року);

- ОСОБА_3 після звільнення від відбування покарання обрав місцем проживання адресу: АДРЕСА_2 (заява ОСОБА_3 );

- ОСОБА_3 до КУ «Одеський міський центр реінтеграції осіб без визначеного місця проживання» не звертався (запит, відповідь);

За епізодом за ч.2 ст. 190 КК України:

- обвинувачений ОСОБА_9 провину у скоєнні кримінального правопорушення за епізодом за ч.2 ст. 190 КК України не визнав та показав, що він підійшов до заводу ОСОБА_13 . Приблизно о 18 годині ввечері, там вже було темно. Вони пили, йому дали телефон та 500 гривень. Він зателефонував до свого знайомого. Зі свого телефону не телефонував, так як він сів. Картку переставляли, щоб пограти в гру ОСОБА_14 -матч. В гру грав ОСОБА_15 , він і переставляв картку. Телефон на дві сім картки. Навіщо змінив пароль не знає. Будь-кому не намагався зателефонувати. Він прокинувся вдома. Вони домовлялися зустрітися з ОСОБА_8 о 8 ранку. Приїхали співробітники поліції. Її картку ніхто не викидав, домовлялися зранку зустрітися;

- допитана у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_8 показала, що вони пили алкоголь. До неї підійшли та попросили мобільний телефон для того, щоб викликати їй таксі, після чого ОСОБА_3 пішов. Вона написала заяву в поліцію. Потім проводили впізнання ОСОБА_3 ;

- допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_16 показав, що він знайомий ОСОБА_3 . Він був в магазині «АТБ», жінка попросила застібнути сумку, він застібнув та вони пішли. Жінка запропонувала їй пиво та вони випили. Телефон ОСОБА_8 був у нього та він віддав його ОСОБА_3 . ОСОБА_8 передала йому телефон, для того, щоб вони викликали водія. Потім вони розійшлись, відійшли з телефоном на півтора квартали. Пізніше вони переставляли картку в телефоні, щоб пограти в гру. Вважає, що ОСОБА_3 звинувачують в тому, що він не скоював;

- допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_17 показала, що це було у листопаді 2022 року. Вона прийшла на стоянку на вул. Бабеля, в неї помер друг та вона прийшла пом`янути його. Там була ОСОБА_8 , вона плакала, просила допомоги, їй необхідно було їхати до сина. Вони хотіли їй допомогти та заспокоїти. Вона нічого не казала, що в неї щось зникло. Вони вживали алкоголь разом. Жінка казала ОСОБА_3 , що їй потрібно їхати та він захотів їй допомогти. Потім її затримала поліція, так як була комендантська година. У відділі поліції сиділа жінка та просила, щоб їй повернули телефон. Вони ночували у відділі поліції, вона не бачила щоб ОСОБА_3 хтось бив. Криків вона не чула;

- відомості щодо заволодіння мобільним телефоном «Xiaomi Redmi 9» шахрайським шляхом у ОСОБА_8 , внесені до ЄРДР (витяг з ЄРДР за №0000782, заява від 21.11.2022 року);

- потерпіла ОСОБА_8 впізнала особу під №4 ( ОСОБА_9 ), яка скоїла кримінальне правопорушення (протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 21.11.2022 року);

- 21.11.2022 року було проведено огляд в кабінеті №12 відділення поліції №3 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області в результаті якого ОСОБА_9 добровільно надав мобільний телефон «Xiaomi Redmi 9», ІМЕІ 1: НОМЕР_2 , ІМЕІ 2: НОМЕР_3 з сім картою мобільного оператора ПрАТ «Київстар», після чого мобільний телефон був оглянутий та визнаний речовим доказом, на мобільний телефон з сім картою накладений арешт та вони повернуті потерпілій ОСОБА_8 (протокол огляду від 21.11.2022 року, протокол огляду предмета від 22.11.2022 року, протокол додаткового огляду предмета від 28.11.2022 року, постанова про визнання речовим доказом від 22.11.2022 року, ухвала Малиновського районного суду м. Одеси про накладення арешту від 29.11.2022 року);

- 22.11.2022 року було проведено огляд ділянки місцевості за адресою: АДРЕСА_5 , в результаті чого було виявлено чохол чорного кольору від мобільного телефону, який був оглянутий, визнаний речовим доказом та на який в подальшому був накладений арешт (протокол огляду від 22.11.2022 року, протокол огляду предмету від 22.11.2022 року, постанова про визнання речових доказів від 22.11.2022 року, ухвала Малиновського районного суду м. Одеси про накладення арешту від 28.11.2022 року);

- визначено місце зберігання мобільного телефону «Xiaomi Redmi 9», ІМЕІ 1: НОМЕР_2 , ІМЕІ 2: НОМЕР_3 та чохла чорного кольору (постанова про визначення місця зберігання речових доказів від 15.12.2022 року, квитанція №001254);

- ОСОБА_3 надав дозвіл на проведення огляду за місцем його проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_5 (заява від 22.11.2022 року);

- ринкова вартість мобільного телефону «Xiaomi Redmi 9», ІМЕІ 1: НОМЕР_2 , ІМЕІ 2: НОМЕР_3 , бувшого у використанні з урахуванням зносу, станом на 20.11.2022 року становила 3824 гривні 15 копійок (висновок експерта №3675/22 від 13.12.2022 року);

- було проведено слідчий експеримент (протокол проведення слідчого експерименту від 19.12.2022 року);

- було здійснено тимчасовий доступ щодо абонентського номеру НОМЕР_5 та мобільного терміналу ІМЕІ 1: НОМЕР_2 , ІМЕІ 2: НОМЕР_3 за період з 00 годин 00 хвилин 19.11.2022 року (протокол тимчасового доступу до речей і документів від 09.01.2023 року, опис речей і документів, які були вилучені на підставі ухвали слідчого судді від 09.01.2023 року, протокол тимчасового доступу до речей і документів від 09.01.2023 року);

- обвинувачений раніше судимий (вимоги від 19.04.2021 року, 03.08.2021 року та 22.11.2022 року, копія вироку Малиновського районного суду м. Одеси від 30.03.2020 року); на обліку в КУ «ООМЦПЗ» не перебуває (запит, довідка).

Інших доказів сторони не надавали. Клопотань щодо визнання доказів недопустимими не заявляли.

Щодо епізоду вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, суд вважає за необхідне зазначити, що обвинувачений ОСОБА_3 визнав факт викрадення сумки з грошима з автомобіля, проте під час допиту вказав, що сума грошей там була менша, а саме було 27000 гривень.

Головним питанням в епізоді скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України буде саме сума викраденого майна.

Так, відповідно до довідки з МТБ Банку від 02.09.2021 року вбачається, що 05.07.2021 року ОСОБА_7 зняв у терміналі готівку у сумі 3430 доларів США.

Таким чином, покази потерпілого ОСОБА_7 , які він надав у суді відповідають матеріалам кримінального провадження щодо наявності грошових коштів в автомобілі.

Суд вважає, що сума викраденого майна доведена матеріалами кримінального провадження.

Щодо епізодів за ст. 395 та ч.2 ст. 190 КК України, то необхідно зазначити наступне.

Провина ОСОБА_3 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 395 КК України підтверджується матеріалами з особової справи ОСОБА_3 за місцем відбування покарання, відповідно до яких ОСОБА_3 відбував покарання в ДУ «ОВК №14»,довідкою про звільнення ОСОБА_3 , відповідно до якої, ОСОБА_3 звільнився з ДУ «ОВК №14», постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 01.02.2021 року, відповідно до якої у відношенні ОСОБА_3 встановлений адміністративний нагляд, заява ОСОБА_3 , заявою ОСОБА_3 , відповідно до якої ОСОБА_3 після звільнення від відбування покарання обрав місцем проживання адресу: АДРЕСА_2 , відповіддю, відповідно до якої ОСОБА_3 до КУ «Одеський міський центр реінтеграції осіб без визначеного місця проживання» не звертався, показами ОСОБА_18 , відповідно до яких ОСОБА_3 було роз`яснено необхідність прибуття за обраним місцем проживання та наслідки порушення адміністративного нагляду.

Таким чином вбачається, що ОСОБА_3 відбував покарання в ДУ «ОВК №14», на нього був встановлений адміністративний нагляд, але після звільнення з колонії, ОСОБА_3 до обраного місця проживання не прибув, що свідчить про те, що він скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ст. 395 КК України.

ОСОБА_3 у своїх показах вказує, що він поїхав за адресою: АДРЕСА_2 , але його туди не пустили, так як сказали, що в нього є прописка.

Суд критично ставиться до вказаних показів, так як відповідно до запиту та відповіді з КУ «Одеський міський центр реінтеграції осіб без визначеного місця проживання», який знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Ціолковського, 1, ОСОБА_3 до КУ «Одеський міський центр реінтеграції осіб без визначеного місця проживання» не звертався.

Покази ОСОБА_3 щодо відмови приймати його до КУ «Одеський міський центр реінтеграції осіб без визначеного місця проживання» будь-якими матеріалами кримінального провадження не підтверджуються.

Провина ОСОБА_3 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України підтверджуєтьсяпоказами потерпілої ОСОБА_8 , відповідно до яких ОСОБА_3 попросив в неї мобільний телефон для того, щоб викликати таксі, після чого пішов з телефоном, протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 21.11.2022 року, відповідно до якого потерпіла ОСОБА_8 впізнала ОСОБА_9 , як особу, яка заволоділа її телефоном, протоколом огляду від 21.11.2022 року, відповідно до якого 21.11.2022 року ОСОБА_9 надав мобільний телефон «Xiaomi Redmi 9», ІМЕІ 1: НОМЕР_2 , ІМЕІ 2: НОМЕР_3 з сім картою мобільного оператора ПрАТ «Київстар».

З викладеного вбачається, що ОСОБА_9 шляхом обману, з підстави викликати потерпілій таксі, 20.11.2022 року, ввечері, заволодів її мобільним телефоном «Xiaomi Redmi 9», після чого, 21.11.2022 року, вранці, вказаний мобільний телефон ОСОБА_9 добровільно надав співробітникам поліції.

Під час розгляду кримінального провадження було допитано свідків ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , які показали, що у той день вони вживали алкоголь разом з ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , яка передала свій мобільний телефон, щоб їй викликали водія. При цьому, свідок ОСОБА_16 зазначив, що ОСОБА_9 звинувачують в тому, чого він не скоював.

Суд критично ставиться до характеру показів свідка ОСОБА_16 , так як він намагається виправдати дії ОСОБА_9 , хоча фактичні обставини кримінального провадження та покази потерпілої ОСОБА_8 вказують на те, що ОСОБА_9 , ввечері, використавши підставу викликати потерпілій водія, яку він не виконав, заволодів мобільним телефоном та пішов з місця скоєння кримінального правопорушення. З вказаного моменту, як ОСОБА_9 пішов з місця скоєння кримінального правопорушення, він фактично міг розпоряджатися мобільним телефоном на власний розсуд, тож суд вважає, що з цього моменту вказане кримінальне правопорушення являється закінченим.

При цьому, з матеріалів кримінального провадження та показів обвинуваченого не вбачається, що він намагався здійснити будь-які дії для повернення мобільного телефону.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що ОСОБА_9 своїми діями, фактично, ввечері, залишив потерпілу, яка перебувала у відчаї та потребувала допомоги, без мобільного телефону та пішов, що вказує на відношення ОСОБА_9 до потерпілої та на його зневажливе ставлення до людини в суспільстві.

Посилання сторони захисту на те, що ОСОБА_9 не виконав будь-які дії, для того, щоб здійснити розкриття кримінального правопорушення неможливим (не викинув сім-картку, тощо), не можуть свідчити про те, що ОСОБА_9 кримінального правопорушення не скоював.

Необхідно зазначити, що під час розгляду кримінального провадження, суд повинен керуватися стандартом доведеності вини «поза розумним сумнівом», який означає, що сукупність обставин, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розуміння пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване кримінальне правопорушення було учинено і обвинувачений є винним у вчиненні цього кримінального правопорушення.

Суд встановив обставини та розвиток подій, які відбувалися ґрунтуючись на доказах, які були досліджені та показах осіб.

Зазначені обставини є доведеними та суд вважає, що провина ОСОБА_3 доведена поза розумним сумнівом.

Суд, дослідивши обставини кримінального провадження, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку вважає, що вони є достатніми для прийняття рішення про винуватість ОСОБА_3 у скоєні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 190, ст. 395 КК України.

Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання:

Відповідно до ст. 66 КК України суд визнає обставиною, яка пом`якшує покарання - щире каяття (за ч.2 ст. 185 КК України).

В обвинувальному акті за ч.2 ст. 190 КК України вказано, що відповідно до ст. 67 КК України, обтяжуючою обставиною за вказаним кримінальним правопорушенням є вчинення злочину повторно.

Відповідно до ч.4 ст. 67 КК України якщо будь-яка з обставин, що обтяжує покарання, передбачена в статті Особливої частини КК України як ознака кримінального правопорушення, що впливає на його кваліфікацію, суд не може ще раз враховувати її при призначенні покарання як таку, що його обтяжує.

Відповідно до обвинувального акту, дії ОСОБА_9 за ч.2 ст. 190 КК України кваліфіковані як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинено повторно, тобто з кваліфікуючою ознакою, яка зазначена як обтяжуюча обставина в обвинувальному акті.

Таким чином, на підставі ч.4 ст. 67 КК України, суд не може визнати вказану обставину, як обтяжуючу вину обставину.

Щодо інших обтяжуючи обставин, то обвинувальним актом не встановлено інших обставин, які обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, а суд відповідно до ст. 337 КПК України позбавлений можливості зазначати вказані обставини у вироку.

Мотиви призначення покарання, звільнення від відбування покарання:

Призначаючи покарання суд керується вимогами ч.2 ст. 65 КК, якою встановлено презумпцію призначення більш м`якого покарання, якщо не доведено, що воно не є достатнім для досягнення мети покарання. Обов`язок доведення того, що менш суворий вид покарання або порядок його відбування є недостатнім, покладається на сторону обвинувачення (постанова Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі N 298/95/16-к провадження N 51-2501км18).

Крім того, суд керується загальними засадами кримінального провадження: змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (п.15 ч.1 ст. 7 та ст. 22 КПК України) та диспозитивність (п.19 ч.1 ст. 7 та ст. 26 КПК України).

При визначені виду та міри покарання, суд враховує ступінь тяжкості та суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення - згідно ст. 12 КК України відносяться до категорії нетяжкого злочину та кримінального проступку; особу винного, а саме те, що він раніше судимий; його вік - 36 років та соціальне положення - не одружений; характер, мотиви та обставини вчиненого кримінального правопорушення, які встановлені в ході судового розгляду справи та викладені вище, а також наявність обставини, що пом`якшує покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання та вважає можливим призначити ОСОБА_3 покарання за ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 190 та ст. 395 КК України у вигляді позбавлення волі.

Підстави для задоволення цивільного позову або відмови у ньому, залишення його без розгляду:

Суд вважає за необхідне цивільний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної шкоди задовольнити у сумі 56889 гривень 56 копійок, так як вказана шкода доведена матеріалами кримінального провадження.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд:

З урахуванням поведінки обвинуваченого (явка в судові засідання) та відсутності клопотань про обрання запобіжного заходу з боку сторін, суд вважає за необхідне запобіжний захід не обирати.

Суд вважає за необхідне арешти, накладені ухвалами Малиновського районного суду м. Одеси від 28.11.2022 року та 29.11.2022 року скасувати та відповідно до ст. 100 КПК України речові докази повернути.

Відповідно до ст. 126 КПК України суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого процесуальні витрати, які пов`язані із залученням експертів.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 367, 368, 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд -

РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА:

Прізвище, ім`я та по батькові обвинуваченого, рішення про визнання його винуватим у пред`явленому обвинуваченні та відповідні статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність:

ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185, ст. 395, ч.2 ст. 190 КК України.

Покарання, призначене по кожному з обвинувачень, що визнані судом доведеними, та остаточна міра покарання, обрана судом:

Призначити за ч.2 ст. 185 КК України покарання у вигляді позбавлення волі строком на один рік шість місяців.

Призначити за ч.2 ст. 190 КК України покарання у вигляді позбавлення волі строком на два роки.

Призначити за ст. 395 КК України покарання у вигляді арешту строком на три місяці.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 72 КК України одному дню позбавлення волі відповідає один день арешту та покарання за ст. 395 КК України у вигляді трьох місяців арешту становить три місяці позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України визначити остаточне покарання ОСОБА_3 по сукупності кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання призначених, у вигляді двох років шести місяців позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання:

Строк відбування покарання рахувати з моменту затримання, після вступу вироку у законну силу.

Рішення про цивільний позов:

Цивільний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної шкоди - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_7 матеріальну шкоду у сумі 56889 гривень 56 копійок.

Рішення щодо речових доказів і документів та спеціальної конфіскації:

Речові докази -мобільний телефон «Xiaomi Redmi 9», ІМЕІ 1: НОМЕР_2 , ІМЕІ 2: НОМЕР_3 з сім картою мобільного оператора ПрАТ «Київстар», чохол чорного кольору від мобільного телефону - повернути власнику.

Рішення щодо процесуальних витрат:

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати у розмірі 1201 гривня 34 копійки.

Рішення щодо заходів забезпечення кримінального провадження:

Запобіжний захід не обирати.

Арешт, накладений ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 28.11.2022 року та 29.11.2022 року - скасувати.

Строк і порядок набрання вироком законної сили та його оскарження:

Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на вирок суду, може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Порядок отримання копій вироку та інші відомості:

Копію вироку вручити обвинуваченому, прокурору, направити потерпілим.

Суддя: ОСОБА_1