Справа №463/4481/23
Провадження №1-кс/463/2497/24
У Х В А Л А

08 квітня 2024 року слідчий суддя Личаківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання представника власника майна ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0001397 від 21 травня 2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, -

в с т а н о в и в :

представник власника майна ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 21 березня 2024 року звернувся до слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова з клопотанням в порядку ст. 174 КПК України про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 16 червня 2023 року, у кримінальному провадженні №0001397 від 21 травня 2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України. Мотивував клопотання наступним. Під час здійснення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні, з метою збереження майна (речових доказів) для отримання та перевірки доказів у вказаному кримінальному провадженні, на підставі ухвали слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова, справа №463/4481/23, провадження № 1-кс/463/3849/23 від 6 червня 2023 року проведено обшук у квартирі АДРЕСА_1 , в ході якого було виявлено та вилучено наступні речі та предмети: банківську картку «ПриватБанку» № НОМЕР_1 ; банківську картку «ПриватБанку» № НОМЕР_2 ; банківську картку «Монобанку» № НОМЕР_3 ; банківську картку «Монобанк» № НОМЕР_4 ; фрагмент паперу білого кольору із надписами на ньому ручкою синього кольору; мобільний телефон марки «Айфон 14 Про Макс», фіолетового кольору, код доступу НОМЕР_5 , ІМЕІ: НОМЕР_6 , ІМЕІ2: НОМЕР_7 із вставленою сім-карткою мобільного оператора «Київстар» із номером мобільного телефону НОМЕР_8 ; мобільний телефон марки «Айфон 13 Про Макс», сірого кольору, код доступу НОМЕР_9 , ІМЕІ: НОМЕР_10 , ІМЕІ2: НОМЕР_11 , із вставленою сім-карткою мобільного оператора «Київстар» із номером мобільного телефону НОМЕР_12 ; планшет марки «Айпад» моделі МР1Y3TY/A, c.n. НОМЕР_13 , у чохлі чорного кольору. При накладенні арешту, суд покликався на ч.1ст. 98 КПК України, п.1 ч.2 та ч.3 ст. 170 КПК України. Тобто, підставою для накладення арешту була необхідність збереження вказаного майна, як речового доказу. Вважають, що вказаний арешт накладено не обґрунтовано. Окрім того, відсутні як правові підстави, так і фактична необхідність у застосуванні такого арешту в рамках кримінального провадження №0001397 від 21 травня 2023 року. Власником вилученого майна є ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 , яка є власником арештованого майна, не є фігурантом розслідуваного кримінального правопорушення та немає жодного відношення до кримінального провадження, в межах якого накладено арешт на її майно. При проведеному обшуку будь -яких доказів того, що вказане майно є предметом кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України здобуто не було; не встановлено також і будь - яких слідів злочину на ньому. Крім того, відсутні докази, що вилучене та арештоване майно було набуте протиправним шляхом та отримано внаслідок вчинення кримінального правопорушення. На сьогоднішній день органом досудового розслідування підозри у вчиненні кримінального правопорушення не оголошено. Хоча з моменту його вилучення та накладення арешту пройшов значний проміжок часу. Просив клопотання задовольнити.

Власник майна - ОСОБА_4 та її представник ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилися, разом з тим від адвоката поступила заява про слухання справи у його відсутності, просив клопотання задовольнити.

Прокурор в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву згідно якої просив у задоволенні клопотання відмовити, проти поданого клопотання заперечив.

Відповідно до ч.4 ст.107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Матеріали кримінального провадження на вимогу суду не були надані.

Дослідивши матеріали клопотань про накладення та скасування арешту, слідчий суддя виходить з наступного.

Під час здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні за №0001397 від 21 травня 2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України. Ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова справа №463/4481/23, провадження № 1-кс/463/3849/23 від 6 червня 2023 року проведено обшук у квартирі АДРЕСА_1 , в ході якого було виявлено та вилучено наступні речі та предмети: банківську картку «ПриватБанку» № НОМЕР_1 ; банківську картку «ПриватБанку» № НОМЕР_2 ; банківську картку «Монобанку» № НОМЕР_3 ; банківську картку «Монобанк» № НОМЕР_4 ; фрагмент паперу білого кольору із надписами на ньому ручкою синього кольору; мобільний телефон марки «Айфон 14 Про Макс», фіолетового кольору, код доступу НОМЕР_5 , ІМЕІ: НОМЕР_6 , ІМЕІ2: НОМЕР_7 із вставленою сім-карткою мобільного оператора «Київстар» із номером мобільного телефону НОМЕР_8 ; мобільний телефон марки «Айфон 13 Про Макс», сірого кольору, код доступу НОМЕР_9 , ІМЕІ: НОМЕР_10 , ІМЕІ2: НОМЕР_11 , із вставленою сім-карткою мобільного оператора «Київстар» із номером мобільного телефону НОМЕР_12 ; планшет марки «Айпад» моделі МР1Y3TY/A, c.n. НОМЕР_13 , у чохлі чорного кольору. 31 грудня 2022 року детективами проведено невідкладний обшук вантажного транспортного засобу марки «MERCEDES-BENZ», моделі «SPRINTER 616 CDI», д.н.з. НОМЕР_14 та причепу «ПГ 02-И», д.н.з. НОМЕР_15 та вилучено наступні речі: котел газовий GCO-DP-13-10 7-24kw - 8 шт.; колонка газова GE-19-02 - 40 шт.; блок безперебійного живлення SINUS PRO 1000Е - 20 шт.; блок безперебійного живлення SINUS PRO 1500Е - 20 шт.; блок безперебійного живлення SINUS PRO 2000Е - 10 шт.; блок безперебійного живлення SINUS PRO 800w - 40 шт.; блок безперебійного живлення SINUS PRO 1000W - 30 шт.; акумулятор GEL VPRO SOLAR 12V ПО Ah - 4 шт.; акумулятор GEL VPRO SOLAR 12V 220 Ah - 8 шт.; акумулятор AGM 12V 100 Ah - 109 шт.; телевізор TV SAMSUNG UE55BU8002 - 1 шт.

Старша слідча слідчого відділу Львівського РУП №1 ГУ НП у Львівській області ОСОБА_5 за погодженням з прокурором Галицької окружної прокуратури м. Львова Львівської області ОСОБА_6 звернулася з клопотанням до слідчого судді про накладення арешту на вилучене майно.

Ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 16 червня 2023 року було задоволено клопотання та накладено арешт на майно, яке було вилучено під час проведення обшуку.

При накладенні арешту, суд покликався на ч.1ст. 98 КПК України, п.1 ч.2 та ч.3 ст. 170 КПК України. Тобто, підставою для накладення арешту була необхідність збереження вказаного майна, як речового доказу.

В подальшому, до слідчого судді звернувся представника власника майна ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 з клопотанням про скасування арешту.

Відповідно до ч.1 ст.7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відноситься недоторканність права власності.

Згідно ст.16 КПК України позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до вимог ч.1, ч.2 та абз.1 ч.3 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є: 1) доказом кримінального правопорушення, 2) підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, 3) конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (ч.2 ст. 170 КПК України).

Водночас відповідно до ст.11 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до вимог ч.1 ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Вказана норма пов`язує право слідчого судді на скасування арешту майна, із можливістю надання учасникам процесу, доказів та відомостей, які вказуватимуть, що арешт накладено необґрунтовано або в його застосуванні відпала потреба та доведеності перед слідчим суддею їх законності та переконливості.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя, згідно вимог ст. 94, ст. 132, ст. 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатніх доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту для третіх осіб, а також розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Так, метою арешту майна, є визначеною в п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, тобто з метою забезпечення збереження речового доказу у кримінальному провадженні.

Аналізуючи положення кримінально процесуального законодавства з приводу накладення арешту на майно особи, обов`язковою передумовою, яка обґрунтовує необхідність застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, є наявність достатніх доказів, що вказують на вчинення злочину, наявність обґрунтованої підозри, підставу для арешту майна; наслідки арешту для третіх осіб, а також розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, що визначено положенням ч. 2 ст. 173 КПК України.

Нормою ст. 41 Конституції України встановлюється непорушність права особи на володіння, користування і розпорядження своєю власністю.

Відповідно до положень ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар.

Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Слідчий суддя вважає, що представник власника майна ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 довів факт належності їй вилученого майна. Слідчому судді також не надано доказів та не доведено існування правових підстав для подальшого збереження арешту майна.

Під час судового розгляду встановлено, що досудове розслідування у кримінальному провадженні триває майже 11 місяців, у вказаному кримінальному провадженні жодній особі, в тому числі і ОСОБА_4 про підозру не повідомлено та відсутні відомості, що досудове розслідування здійснюється відносно неї, взагалі невідомо, які слідчі дії вчинялися для встановлення всіх обставин кримінального правопорушення, окрім як, невідкладного обшуку.

Варто зауважити, що зазначений захід забезпечення кримінального провадження є тимчасовим, його межі у часі окреслені строками досудового розслідування. Водночас, досудове розслідування розпочато 21.05.2023, майже 11 місяців тому.

Слідчим суддею при розгляді даного клопотання враховується практика Європейського суду з прав людини, зокрема правова позиція ЄСПЛ у справі «AKSHIN GARAYEV v. AZERBAIJAN» від 02.02.2023, заява №30352/11. Власник приватної компанії скаржився на те, що постійне і тривале утримання майна, що належить його компанії, в якості речових доказів у кримінальному провадженні, порушувало його право на мирне володіння своїм майном. У цій справі ЄСПЛ зазначив, що оскільки утримання майна Заявника як доказу є заходом, який тимчасово обмежує користування та розпорядження майном, цей захід має бути передбачений національним законодавством, переслідувати законну мету та бути їй пропорційним. Водночас також повинно існувати розумне співвідношення пропорційності між засобами, що застосовуються, і метою, яку прагнуть досягти будь-які заходи, що застосовуються державою, в тому числі заходи, спрямовані на контроль за використанням майна приватної особи. Ця вимога виражається в понятті "справедливого балансу", який повинен бути досягнутий між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основних прав особи. Для того, щоб визначити пропорційність відповідного заходу, необхідно враховувати його тривалість, а також його необхідність з огляду на хід кримінального провадження, наслідки його застосування для відповідної особи та рішення, прийняті органами влади у зв`язку з цим. У справі Заявника Суд взяв до уваги, що кримінальне провадження залишалося призупиненим без проведення активних слідчих дій та без можливості переоцінити подальшу необхідність збереження речових доказів. При цьому Суд врахував значну вартість цього майна. Як наслідок, ЄСПЛ констатував, що у цій справі не було досягнуто справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та інтересами Заявника, оскільки він був зобов`язаний нести надмірний тягар внаслідок тривалого утримання його майна як доказу.

Беручи до уваги вищевикладене, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність в кримінальному провадженні даних, які б виправдовували подальше втручання держави у право на мирне володіння власником належним йому майном, у застосуванні цього заходу відпала потреба, у зв`язку з чим вважає за доцільне скасувати арешт майна.

Керуючись вимогами ст. ст.170, 171, 173, 174, 309 КПК України, слідчий суддя

п о с т а н о в и в:

клопотання - задовольнити.

Скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова у справі №463/4918/23 (провадження 1-кс/463/4109/23), а саме арешт на

банківську картку «ПриватБанку» № НОМЕР_1 ;

банківську картку «ПриватБанку» № НОМЕР_2 ;

банківську картку «Монобанку» № НОМЕР_3 ;

банківську картку «Монобанк» № НОМЕР_4 ;

мобільний телефон марки «Айфон 14 Про Макс», фіолетового кольору, код доступу НОМЕР_5 , ІМЕІ: НОМЕР_6 , ІМЕІ2: НОМЕР_7 із вставленою сім-карткою мобільного оператора «Київстар» із номером мобільного телефону НОМЕР_8 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1