Справа № 464/1517/24
пр.№ 1-кп/464/299/24
У Х В А Л А

22 квітня 2024 року м.Львів

Сихівський районний суд м.Львова

головуючий суддя ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові кримінальне провадження № 464/1517/24, внесене 05 липня 2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000203, стосовно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Гійче Львівської області, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , проживаючого по АДРЕСА_2 , -

обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч.ч.1, 2, 3 ст.307 КК України,

де сторонами виступають з боку:

обвинувачення - прокурор ОСОБА_4 ;

захисту: обвинувачений ОСОБА_3 та захисники: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , -

з участю його сторін, -

у с т а н о в и в :

у провадженні суду на стадії дослідження доказів перебуває вказане кримінальне провадження.

Відповідно до вимог ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого; за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Прокурор зверунвся до суду з клопотанням про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, покликаючись на наявність обґрунтованої підозри у кримінальних правопорушеннях та відповідних ризиків.

Обвинувачений зазначив про відсутність необхідності задоволення клопотання прокурора, його захисники просили задоволити клопотання частково - із альтернативою внесення застави.

Вирішуючи питання продовження строку тримання під вартою, суд дійшов наступного.

Як регламентовано ст.ст.131, 132 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження, до яких відносяться запобіжні заходи, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Метою застосування запобіжного заходу, відповідно до ч.1 ст.177 КПК України, є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховатися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Під час досудового розслідування обвинуваченому ухвалою Львівського апеляційного суду від 04 грудня 2023 року застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк до 60 днів - 13 січня 2024 року без визначення розміру застави (скасовано ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 16 листопада 2023 року). У подальшому такий захід забезпечення кримінального провадження продовжувався ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м.Львова від 09 січня 2024 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного суду від 13 лютого 2024 року, до 07 березня 2024 року.

Під час підготовчого провадження суд ухвалою від 04.03.24. продовжив обвинуваченому строк дії запобіжного заходу до 02.05.24. Зазначена ухвала Сихівського районного суду м.Львова була предметом перевірки в апеляційній інстанції, за наслідками чого ухвалою Львівського апеляційного суду від 20.03.24. апеляційні скарги захисників залишено без задоволення, а ухвалу суду від 04.03.24. - без змін.

Відповідно до п.13 ч.1 ст.3 КПК України обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом, а тому питання обґрунтованості підозри на даній стадії не є предметом розгляду суду, в тому числі з огляду на те, що обвинуваченому вже пред`явлене обвинувачення, яке є твердженням про вчинення особою інкримінованих злочинів, а не обґрунтованим припущенням, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, що мало місце коли останній перебував у процесуальному статусі підозрюваного.

За таких обставин суд позбавлений можливості надати правову оцінку обґрунтованості пред`явленого обвинувачення при розгляді клопотання про продовженні строку запобіжного заходу під час судового провадження, не має законних підстав для дослідження будь-яких доказів, окрім обвинувального акта.

Існування ризику переховуватись обвинуваченим від суду підтверджується тим, що у разі визнання винуватим у вчиненні нетяжкого, тяжкого та особливо тяжкого злочинів йому загрожує покарання у виді позбавлення волі, максимальною санкцією на строк до дванадцяти років з конфіскацією майна (без урахування застосування положень ст.70 КК України) і це може стимулювати його до втечі. Окрім цього, тяжкість інкримінованих правопорушень та усвідомлення можливості засудження до тривалого терміну позбавлення волі вже самі по собі можуть бути підставою та мотивом для обвинуваченого, який не працює та має постійної зайнятості, до втечі.

Існування ризику продовження злочинної діяльності підтверджується характером, систематичністю і способом вчинення корисливих кримінальних правопорушень, що інкримінується обвинуваченому, - незаконне придбання, зберігання з метою збуту та незаконний збут наркотичних засобів в особливо великих розмірах, повторно, особою без жодного легального джерела доходу та за умови невстановлення правоохоронними органами особи продавця наркотичних засобів обвинуваченому.

Стороною захисту не надано доказів, які б свідчили про зменшення або зникнення/відсутність встановлених ризиків.

Існування ризиків незаконного впливу на свідків, експерта та спеціаліста, а також перешкоджання кримінальному провадженню іншими чином стороною обвинувачення жодним чином не доведено, що в цілому не впливає не вирішення питання запобіжного заходу.

Зазначені обставини у своєму взаємозв`язку зумовлюють необхідність продовження такого заходу забезпечення кримінального провадження як запобіжний захід, що забезпечить його дієвість та сприятиме виконанню завдань кримінального провадження, визначеним ст.2 КПК України.КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак має реальну потенційну можливість їх здійснити в майбутньому.

Усвідомлення загрози реального покарання у виді позбавлення волі на значний строк у разі визнання винуватості, конкретні фактичні обставини злочинів у сфері обігу наркотичних засобів, у сукупності підвищують суспільну небезпечність діяння та особи, на переконання суду свідчать про доцільність продовження обвинуваченому виняткового заходу у вигляді тримання під вартою, що зможе запобігти доведеним ризикам та сприятиме забезпеченню виконанню підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Більш м`які запобіжні заходи чи їх незастосування не забезпечать його належної поведінки з урахуванням сукупності наведених ризиків, а безпека суспільства вимагає ізоляції особи, яка з достатньою обґрунтованою ймовірністю здатна завдати згубного впливу на здоров`я населення та соціальне благополуччя суспільства. Продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Обставин, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не встановлено, беручи до уваги відсутність заперечення щодо такого зі сторони захисту.

Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених ч.4 цієї статті. Тому відсутні підстави для визначення розміру застави обвинуваченому, оскільки обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів в умовах введеного в державі воєнного стану, що значно підвищує суспільну небезпеку вчиненого. За таких умов альтернативний запобіжний захід у вигляді застави, як просить захист, не може виступати достатньо стримуючим фактором. Наявність в обвинуваченого трьох дітей (свідоцтва про народження надані захистом) з урахуванням характеру протиправних діянь не мінімізує перелічених ризиків. До того ж за відсутності офіційного прибутку суд критично ставиться до того, що діти перебувають саме на утриманні обвинуваченого.

З урахування викладеного клопотання прокурора підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст.369-372 КПК України, -

п о с т а н о в и в :

Продовжити ОСОБА_3 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 20 червня 2024 року.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_7