ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1074/24 Справа № 216/686/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2024 року м.Кривий Ріг

21.02.2024р. колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

судді доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 на ухвалу Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05.02.2024р. у кримінальному провадженні № 0002286, якою щодо обвинуваченої ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Кубово Новосибірського району Новосибірської області російської федерації, яка зареєстрована за АДРЕСА_1 , проживає в АДРЕСА_2 , раніше не судима,

продовжено строк тримання під вартою на 60 днів, тобто до 04.04.2024р. включно, без визначення розміру застави

за участю захисника ОСОБА_6

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05.02.2024р. задоволено клопотання слідчого СВ Криворізького РУП ГУНП України в Дніпропетровській області та продовжено щодо обвинуваченої ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб, тобто до 04.04.2024р. включно.

Із ухвалою суду не погодився захисник ОСОБА_6 , подав апеляційну скаргу в якій:

- вважає, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, є таким, що порушує принципи верховенства права, засади розумності, добросовісності та справедливості;

- вважає, що суд не в повній мірі перевірив обставини, які стали підставою для продовження стоку тримання під вартою щодо обвинуваченої, та не обґрунтував неможливість застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу;

- вказує, що суд належним чином не врахував, що обвинувачена є внутрішньо переміщеною особою, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, молодша дитина має вади серця, та обвинувачена в умовах тримання під вартою не має можливості виконувати свої батьківські обов`язки;

- наголошує, що обвинувачена примирилася з потерпілим, який не має до неї претензій, а також надано згоду власника майна, де обвинувачена може бути під домашнім арештом;

- вважає, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, є здебільшого припущенням, а запобіжний захід продовжено лише із урахуванням тяжкості імовірного покарання;

- прохає оскаржувану ухвалу скасувати, постановити нову, якою застосувати до обвинуваченої запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.

Про дату, час та місце судового розгляду кримінального провадження прокурор та обвинувачена повідомлені належним чином, прокурор у судове засідання не прибув, обвинувачена клопотання про особисту участь у судовому засіданні не заявила, тому розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі прокурора та обвинуваченої.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах обвинуваченої та прохав задовольнити апеляційну скаргу, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги захисника, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню за таких підстав.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України при наступних обставинах.

Так, обвинувачена 05.11.2023р. у вечірній час разом зі своїм співмешканцем потерпілим ОСОБА_8 та знайомою ОСОБА_9 вживали спиртні напої, за місцем свого проживання - приміщенні будинку по АДРЕСА_2 . Під час вживання спиртних напоїв, в приміщенні спільної кімнати даного будинку, між обвинуваченою та потерпілим на ґрунті побутового пияцтва відбулася сварка, у ході якої у обвинуваченої виникла гостра неприязнь до потерпілого та умисел на заподіяння йому смерті за вказаних мотивів. Діючи з цією метою, обвинувачена, в кухні будинку за вказаною адресою взяла ніж господарсько-побутового призначення, та таким чином підшукала собі знаряддя вбивства, та утримуючи підшуканий нею ніж в правій руці, прослідувала до приміщення спальної кімнати, де в цей час на спині на спальному мішку лежав її потерпілий, та реалізуючи свій злочинний умисел, схилившись над потерпілим, який ображав її нецензурною лайкою, приблизно о 22-30 годин 05.11.2023р. умисно завдала клинком даного підшуканого нею ножа в ліву ділянку грудної клітини - місце розташування життєво важливого органу - серця, усвідомлюючи при цьому суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді смерті потерпілого та бажаючи настання саме таких наслідків. Свій злочинний умисел, направлений на заподіяння смерті потерпілому з мотивів гострої неприязні до нього, обвинувачена не довела до кінця, з причин, що не залежали від її волі, оскільки потерпілого цього ж вечора 05.11.2023р. бригадою швидкої медичної допомоги було госпіталізовано до КЗ «Криворізька міська клінічна лікарня №2» ДОР», де йому було надано своєчасну медичну допомогу, унаслідок чого смерть потерпілого не настала.

Суд першої інстанції в обґрунтування свого висновку про необхідність продовження щодо обвинуваченої запобіжного у виді тримання під вартою послався на те, що існує обґрунтована підозра у вчиненні обвинуваченої умисного особливо тяжкого злочину, за яке законом передбачене покарання лише у виді позбавлення волі строком від семи до п`ятнадцяти років. Крім того обвинувачена є тимчасово переміщеною особою, в м. Кривому Розі постійного мешкання не має, що з урахуванням ймовірної тяжкості покарання у разі визнання винною у вчиненні інкримінованого злочину, може переховуватися від суду.

Судом було також враховано, що обвинувачена має на утриманні трьох дітей, проте офіційно не працевлаштована, у зареєстрованому шлюбі не перебуває, у зв`язку з чим не має необхідних достатніх та законних джерел отримання доходів для забезпечення свого та утриманців матеріального існування, за станом здоров`я тяжких хронічних захворювань не має. На думку суду першої інстанції у разі зміни запобіжного заходу обвинувачена може здійснити незаконний вплив на свідків та потерпілого з метою зміни показань.

У зв`язку з чим суд першої інстанції дійшов висновку, що обвинувачена може переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків та потерпілого, вчинити інше кримінальне правопорушення, що підтверджує наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які є підставами для продовження існуючого запобіжного заходу, і на даний час не зменшилися, що в свою чергу виключають підстави для скасування чи зміни обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою на більш м`який.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, пов`язаного з посяганням на життя та здоров`я іншої особи, тобто у вчиненні особливо тяжкого злочину, санкція статті передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що суд першої інстанції, дотримуючись вимог ст.ст. 177, 178, 194 КПК України, належним дослідив у судовому засіданні сукупність обставин, які стали підставою для продовження обвинуваченому строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а саме існування ризиків, визначених ст. 177 КПК України, фактичні обставини, за якими обвинуваченій пред`явлено підозру, та за якими до суду направлено обвинувальний акт, який розглядається, та погоджується із рішенням суду першої інстанції, та вважає його законним та обґрунтованим.

Суд апеляційної інстанції, досліджуючи наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, на які у своєму клопотанні послався прокурор, вважає їх підтвердженими, та погоджується із висновками суду першої інстанції, який також вважав вказані ризики підтвердженими.

Зокрема суд апеляційної інстанції наголошує, що ризиками, крім іншого, слід рахувати передбачувану небезпеку вчинення обвинуваченим протиправних дій, зазначених у ч. 1 ст. 177 КПК України, та які дозволять суду на основі закону та внутрішнього переконання зробити висновок про необхідність обрання запобіжного заходу.

Суд апеляційної інстанції досліджуючи можливість застосування до обвинуваченої запобіжного заходу, не пов`язаного з позбавленням волі, не вбачає достатніх та належних підстав для зміни запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки вважає, що тримання під вартою, у даному випадку, є заходом забезпечення кримінального провадження, який здатен забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченої, зокрема її перебування в м. Кривий Ріг, як внутрішньо переміщеної особи з Доннецької області, та фактично не обмежена будь якими зобов`язаннями перебувати в тому чи іншому місці.

Враховуючи наведене вище, суд апеляційної інстанції вважає, що на даний час ризики та обставини, які були підставою для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, та його подальше продовження щодо обвинуваченої у даному кримінальному провадженні, не зменшилися та продовжують існувати, а тому доводи апеляційної скарги, що оскаржувана ухвала є незаконною, є безпідставними.

Доводи апеляційної скарги захисника, що суд належним чином не врахував що обвинувачена є внутрішньо переміщеною особою, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, молодша дитина має вади серця, та обвинувачена в умовах тримання під вартою не має можливості виконувати свої батьківські обов`язки, на думку суду апеляційної інстанції є неслушними, оскільки вимоги ст.ст. 178, 194 КПК України судом першої інстанції дотримані в повному обсязі.

На думку суду апеляційної інстанції саме статус внутрішньо переміщеної особи є істотним чинником для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, враховуючи фактичні обставини справи та особу обвинуваченої.

Щодо виховання обвинуваченою трьох неповнолітніх дітей, та неможливість належного виконання нею своїх батьківських обов`язків у зв`язку з перебуванням під вартою, то суд апеляційної інстанції не може прийняти вказаний довод, як істотну підставу для зміни запобіжного заходу на більш м`який, оскільки фактичні обставини справи створюють враження більш уявного батьківського піклування з боку обвинуваченої, ніж реального, а саме відсутність відомостей про працевлаштування обвинуваченої, вчинення кримінального правопорушення у стані сп`яніння та у пізній вечірній час. Крім того потерпілим є батько найменшої дитини, яка страждає на вади серця, та у разі ненадання йому своєчасної медичної допомоги, наслідки були б гіршими.

Доводи апеляційної скарги, що обвинувачена примирилася з потерпілим, який не має до неї претензій, а також надано згоду власника майна, де обвинувачена може бути під домашнім арештом, є також неслушними, оскільки факт примирення потерпілого з обвинуваченою не зменшує ступеню суспільної небезпеки її дій, а можливість перебування обвинуваченої під цілодобовим домашнім арештом за згодою власника майна не може бути визнано належним заходом забезпечення кримінального провадження з підстав викладених вище.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б були підставою для скасування або зміни ухвали суду, колегією суддів не встановлено, тому апеляційні вимоги захисника задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 405, 407, 422-1 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 на ухвалу Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05.02.2024р. якою щодо обвинуваченої ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України ОСОБА_7 продовжено строк тримання під вартою на 60 днів, тобто до 04.04.2024р. включно, без визначення розміру застави - залишити без задоволення.

Ухвалу Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05.02.2024р. якою щодо обвинуваченої ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України ОСОБА_7 продовжено строк тримання під вартою на 60 днів, тобто до 04.04.2024р. включно, без визначення розміру застави - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді: