Провадження №1-кп/638/387/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 квітня 2024 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючої ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурорки ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0002885 від 24.07.2019 стосовно

ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, українця, громадянина України, утриманців не має, офіційно не працевлаштованого, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою АДРЕСА_2 в скоєнні кримінального правопорушення- проступку, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до розпорядження від 24.11.2020 № 02-06/1068 та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.11.2020 року вказане кримінальне провадження передане судді ОСОБА_1 на розгляд.

Відповідно до ухвали від 14 грудня 2022 року ОСОБА_4 оголошений у розшук.

Відповідно до ухвали від 12 квітня 2024 року провадження у справі відновлене.

27 червня 2019 року, близько 17 години 20 хвилин ОСОБА_4 перебував за адресою АДРЕСА_3 , де зустрів раніше знайому йому ОСОБА_5 . Під час спілкування ОСОБА_4 побачив у ОСОБА_5 належний їй мобільний телефон марки « Самсунг» вартістю 3156,83 гривни. Після чого у ОСОБА_4 виник умисел, направлений на заволодіння чужим майном, шляхом зловживання довірою. Реалізуючи свій злочинний умисел, переслідуючи корисний мотив та мету незаконного збагачення за рахунок чужого майна, ОСОБА_4 , шляхом зловживання довірою, під приводом телефонного дзвінка попрохав надати йому вказаний мобільний телефон, на що, будучи впевненою у порядності ОСОБА_4 , ОСОБА_5 погодилась та передала вищевказаний телефон ОСОБА_4 , та пішла до своєї квартири. Отримавши телефон, ОСОБА_4 , заздалегідь не збираючись його повертати, пообіцяв його повернути через декілька хвилин, проте з місця вчинення злочину зник, обернувши вказаний телефон на свою користь, а саме, здав до ломбарду «Свіжа копійка», чим спричинив потерпілій ОСОБА_5 матеріальну шкоду на суму 3156,83 гривни.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 повідомив, що він у повному обсязі визнає себе винним, та пояснив, що він станом на 27 червня 2019 року зустрічався з потерпілою, проте в той день вони посварилися, і він був злий на неї, тому вирішив взяти її телефон і здати його у ломбард, а отримані гроші витратити на себе. У подальшому попросив телефон потелефонувати, забрав його та здав у ломбард, отримані кошти витратив на себе. Потерпіла телефонувала йому та вимагала повернути телефон, проте він їй ні кошти ні телефон не повернув. Розкаявся у скоєному, просив суворо не карати.

Потерпіла надала до суду заяву, де просила розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги не заявлені.

Показання обвинуваченого є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Суд відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

За згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які правильно розуміє обвинувачений та інші учасники судового провадження і які ніким не оспорюються, при цьому у суду не було сумнівів в добровільності та істинності їх позиції, суд вважав недоцільним дослідження решти доказів щодо обставин, які сторонами кримінального провадження не оспорювались. Тому, суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження справи, що характеризують особу обвинуваченого.

При цьому суд роз`яснив обвинуваченому та іншим учасникам судового провадження, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати визнанні ними фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

У зв`язку з викладеним, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення- проступок, передбачений ч.1 ст. 190 КК України тобто заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство).

При призначенні покарання, суд відповідно до вимог ст.ст.65-67 КК України враховує ступінь тяжкості та конкретні обставини вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 "Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання суд в кожному випадку і щодо кожного засудженого, який визнається винним у вчиненні злочину, повинен дотримуватися вимог ст. 65 КК України, а саме: враховувати характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, особу засудженого та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, оскільки саме через останні реалізується принцип законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначене судом покарання повинно бути достатнім, для виправлення засуджених і попередження здійснення ними нових злочинів".

Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що ОСОБА_4 , до затримання офіційно не працюючий, проте працював за трудовими договорами, раніше в силу ст. 89 КК України не судимий, перебуває у цивільному шлюбі, утриманців не має, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Відповідно до ст. 12 КК України обвинувачений вчинив кримінальний проступок.

Досудова доповідь не виготовлялась.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, суд вважає розкаяння у скоєнні злочину, обставин, які обтяжують покарання судом не встановлено.

Визначаючи вид та міру покарання суд керується положеннями частини 2 статті 50 КК України відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Враховуючи те, що відповідно до зазначеної норми Закону суд призначає більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин лише у разі якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

Суд вважає необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_4 та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень призначити йому покарання у виді позбавлення волі.

Міру запобіжного заходу залишити без змін тримання під вартою.

ОСОБА_4 засуджено вироком Комінтернівського районного суду міста Харкова від 11.08.2023 за ч.1 ст. 309 КК України з застосуванням ст. 71 КК України з врахуванням вироку Комінтернівського районного суду міста Харкова від 23 квітня 2021 року за ч.3 ст. 185 КК України до трьох років шести місяців позбавлення волі. Запобіжний захід за вказаним вироком не обирався. ОСОБА_4 на виконання вказаного вироку затриманий 23 листопада 2023 року.

При призначені остаточного покарання суд враховує призначене покарання визначене вказаним вироком та застосовує ч.4 ст. 70 КК України.

Судові витрати відповідно до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Питання про долю речових доказів, суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Позовні вимоги не заявлені.

Керуючись ст.ст. 368-371, 374 КПК України, суд,

ухвалив:

Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України і призначити йому покарання у вигляді 2 (двох) років обмеження волі.

На підставі ч.4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання призначеного покарання та визначеного покарання вироком Комінтернівського районного суду міста Харкова від 11 серпня 2023 року за ч.1 ст. 309 КК України, остаточно визначити ОСОБА_4 покарання у вигляді 3 (трьох) років семи місяців позбавлення волі.

Строк відбуття покарання рахувати 23 листопада 2023 року.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили залишити без змін у виді тримання під вартою.

Стягнути з ОСОБА_4 витрати на проведення судових експертиз за вказаним кримінальним провадження в сумі 785,00 (сімсот вісімдесят п`ять) гривень.

Речовий доказ: довідку з ломбарду «Свіжа копійка», визнану речовим доказом відповідно до постанови про визнання та долучення до матеріалів кримінального провадження речовими доказами від 28 серпня 2019 року- зберігати з матеріалами кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення, засудженим ОСОБА_4 в той же самий строк з моменту отримання копії вироку.

Прокурору, засудженому копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Повний текст документу складений 26 квітня 2024 року.

Суддя: ОСОБА_6 ШТИХ