КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2024 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора Баришівського відділу Броварської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_5 на вирок Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 14грудня 2022 року щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_7 ,

потерпілої ОСОБА_8

захисника ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а :

Вироком Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 14 грудня 2022 року

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано невинуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, і виправдано у зв`язку з недоведеністю його винуватості у вчиненні зазначеного злочину.

Згідно з обвинувальним актом ОСОБА_6 обвинувачується в умисному вбивстві, вчиненому за таких обставин.

20 квітня 2015 рокублизько 19 год. 20 хв. ОСОБА_6 , перебуваючи у приміщенні будинку, що розташований по АДРЕСА_1 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, під час сварки, що виникла на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, з метою позбавлення життя свого сина ОСОБА_10 , який лежав на ліжку в одній із кімнат будинку, тримаючи в руках сокиру, наніс останньому сокирою дванадцять ударів по голові.

Від нанесених тілесних ушкоджень ОСОБА_10 через короткий проміжок часу помер на місці скоєння кримінального правопорушення. Його смерть наступила від черепно-мозкової травми, що супроводжувалася переломами черепу з крововиливами під м`які мозкові оболонки, в речовину головного мозку та відкритої спинномозкової травми з порушенням цілісності спинного мозку.

Усі виявлені тілесні ушкодження виникли незадовго до настання смерті від дії з великою силою, маючого значну масу гострорублячого предмету. Нанесення ударів сокирою у життєво-важливі органи людини і наявний прямий причинно-наслідковий зв`язок між цими ударами та смертю ОСОБА_10 свідчить про спрямованість умислу ОСОБА_6 на позбавлення життя свого сина - ОСОБА_10 .

В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_5 просить виправдувальний вирок суду першої інстанції скасувати та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_6 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, та призначити покарання за ч. 1 ст. 115 КК України у виді 15 років позбавлення волі.

Обґрунтовуючи свої вимоги, прокурор зазначає, що вирок Переяслав-Хмельницького мiськрайонного суду Київської області вiд 14 грудня 2022 року відносно ОСОБА_6 є незаконним у зв`язку з невідповідністю висновків суду першої інстанції, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Посилаючись на роз`яснення, які містяться у п.п. 21, 22, 23 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 вiд 29 червня 1990 року "Про виконання судами України законодавства i постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ i постановлення вироку", прокурор зазначає, що у мотивувальній частині виправдувального вироку належить викласти формулювання обвинувачення, за яким підсудного було віддано до суду; результати дослідження, аналізу i оцінки доказів як тих, що були зібрані на попередньому слідстві, так і поданих в судовому засіданні, а також мотивовані висновки суду про недоведеність події злочину; відсутність у діях підсудного складу злочину чи недоведеність його участі у вчиненні злочину. Включати у виправдувальний вирок формулювання, які ставлять під сумнів невинуватість виправданого, не допускається.

Проте, суд першої інстанції порушив норми кримінального процесуального закону та виправдувальний вирок щодо ОСОБА_6 не відповідає фактичним обставинам кримінального правопорушення.

Всупереч ст. 94, 374 КПК України суд упереджено дослідив обставини кримінального провадження, не оцінив кожний доказ з точки зору належності, допустимості та достовірності.

В порушення вимог п. 1 ч. 3 ст. 374 КПК України, суд, зазначивши підстави для виправдання обвинуваченого, не навів мотивів, з яких відкинув докази обвинувачення. Так, суд безпідставно визнав недопустимими одні докази та не надав оцінки та не мотивував, чому відкинув інші докази.

В апеляції прокурора викладені доводи щодо безпідставного визнання судом недопустимим доказом дані протоколу огляду мiсця події вiд 20 квiтня 2015 року в перiод часу з 20 години 35 хвилин до 23 години 20хвилин за місцем вчинення кримінального правопорушення за адресою: АДРЕСА_1 у зв`язку з відсутністю будь-якого документу, що підтверджує правомірність огляду мiсця події: заяви власника чи володільця житла, ухвали слідчого судді.

При цьому прокурор, посилаючись на позицію Верховного Суду викладену у постанові колегії суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду вiд 21 листопада 2022 року усправі№161/620/19, про те, що наявність згоди на огляд, обшук або інші дії в житлі чи іншому володінні особи може встановлюватися на підставі сукупності обставин, вказує на сукупність обставин, які свідчать про добровільність згоди власника/володільця будинку ОСОБА_6 на проведення огляду та його iнiцiативу у запрошеннi працівників полiцiї до будинку для проведення слiдчих дiй.

Так, пiд час судового розгляду встановлено, що особисто обвинувачений ОСОБА_6 попросив сусідку викликати працівників поліції та сидів на порозі свого будинку i чекав слідчого поліції, що підтверджуються показаннями свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12

Свiдок ОСОБА_13 в суді підтвердила, що коли вона приїхала на місце події, то свекор - обвинувачений ОСОБА_6 перебував на порозі будинку та не пускав її, щоб не порушити обстановку, не залишати інших слідів та дочекатися поліції.

Також прокурор звертає увагу на те, що суд, визнавши недопустимим доказом протокол огляду мiсця подiї вiд 21 квiтня 2015 року за мiсцем вчинення кримiнального правопорушення, в ході якого вилучено знаряддя злочину - сокиру, в подальшому, як на пiдставу виправдання обвинуваченого ОСОБА_6 , посилається на висновок експертизи № 3-02/575 вiд 19 травня 2015 року, пiд час якої досліджувалась вказана сокира, та вказує на вiдсутнiсть на ній слідів пальців рук обвинуваченого.

Окрім цього, суд на підставі висновку експертизи № 2-04/371 вiд 29 липня 2015 року, якою встановлено, що генетичні ознаки крові, що були виявлені на сокирі збігаються мiж собою та з генетичними ознаками зразка кровi ОСОБА_10 , прийшов до висновку, що доконаним є факт спричинення смерті ОСОБА_10 саме цiєю сокирою невстановленою особою, а не обвинуваченим.

Отже, судом цей доказ сторони обвинувачення розцінено як такий, що виправдовує обвинуваченого.

При цьому, попередньо судом визнано недопустимим доказом протокол огляду мiсця події вiд 20 квiтня 2015 року в період часу з 20 години 35 хвилин до 23 години 20 хвилин за місцем вчинення кримінального правопорушення за адресою: АДРЕСА_1 , під час якого вилучено зразки нігтів ОСОБА_10 .

Критично оцінивши висновок судово-психіатричної експертизи № 173 вiд21 липня 2015 року, суд вказав, що експерти, що проводили експертне дослідження та складали висновок судово-психіатричної експертизи оперували з подачі слідчого невірними відомостями, протоколами допиту обвинуваченого, його дружини ОСОБА_8 , доньки ОСОБА_14 та сусідів.

Зокрема, у мотивувальній частині висновку експерта вказано, що обвинувачений ОСОБА_6 пояснив, що з сином у нього були тривалі конфлiктнi вiдносини, син часто вчиняв сварки iз ним та з ОСОБА_8 , бив його, вимагав грошi, виносив з дому речi. В день злочину, 20 квітня 2015 року, ОСОБА_6 попросив сина допомогти по господарству - повиносити з підвалу картоплю. Син не згодився та почав його ображати, потiм бити руками та ногами, ОСОБА_6 впав, ледве затулився вiд сина, потiм обвинувачений нічого не пам`ятає, прийшов до тями коли стояв в кiмнатi iз закривавленою сокирою, яку вiн викинув на подвiр`ї. Пам`ятає, що вдома була пляшка горiлки, вiн випив горілки та пішов до сусідів, бо зрозумів, що вбив сина, потім попросив сусiдку викликати працiвникiв полiцiї.

Проте, судом не враховано, що в цьому висновку експерти встановили,що пiдекспертний у конфліктах iз сином займав пасивну позицiю, нiколи не вiдповiдав на його побиття та провокацiї. Стан психологiчної напруги проявився в черговiй конфлiктнiй ситуацiї по типу імпульсивної розрядки накопиченого багаторічного емоційного напруження.

Також, судом поставлено під сумнів заяву обвинуваченого ОСОБА_6 вiд 19 травня 2015 року про визнання умисного спричинення ним смерті своєму сину ОСОБА_10 та відмову від проведення слідчого експерименту в зв`язку з тим, що це завдасть йому психологічної травми.

Однак, вказану заяву написано особисто обвинуваченим ОСОБА_6 у присутності захисника, i у суду були відсутні підстави вважати, що захисник не роз`яснив обвинуваченому його право не свідчити проти себе, та наслідки написання такої заяви, включаючи вірогідне використання викладених у нiй відомостей у якості доказу.

Окрім того, прокурор вказує на те, що судом не враховано, що светр вилучено пiд час огляду мiсця подiї 20 квітня 2015 року безпосередньо в ОСОБА_6 , в який вiн був одягнений, упаковано в спецпакет та в подальшому направлено для проведення судової експертизи. Експертами не встановлено порушень цiлiсностi упаковки, детально оглянуто светр та описано всi слiди кровi на ньому, що вказує на вiдсутнiсть причин для сумнiвiв належностi светра ОСОБА_6 та висунення припущень судом про нанесення на светр кровi постфактум певними особами.

При цьому, судовими експертами у цьому висновку зазначено, що наявнiсть на рiзних частинах та поверхнях одягу ОСОБА_6 численних слiдiв кровi у видi бризок, якi утворилися внаслiдок потрапляння кровi в напрямку зверзу-вниз, справа-наліво, та зліва-направо, свідчить, що в момент потрапляння рiдкої кровi з об`єкту, яким могла бути сокира, ОСОБА_6 перебував у вертикальному чи наближеному до нього положеннi та був повернутий різними частинами тiла до джерела потрапляння кровi, або ж це джерело було розмiщене в його руці (руках). Механiзм утворення слiдiв кровi на одязi ОСОБА_6 вiдповiдає механiзмовi утворення слiдiв кровi у видi бризок на стiнах та стелi на мiсцi виявлення трупа ОСОБА_10 .

Отже, для реалiзацiї припущення суду, що нанесення кровi на светр обвинуваченого було постфактум, певнi особи, якi причетнi до вбивства ОСОБА_10 повиннi мати спецiальнi знання для того, щоб механiзм, нанесення кровi на одяг обвинуваченого співпадав з механiзмом утворення слiдiв кровi на стелi та стiнах кiмнати будинку, де було виявлено труп ОСОБА_10 .

Також, судом не проаналізовано причини змiни показань потерпiлої ОСОБА_8 (дружини обвинуваченого) та свiдка ОСОБА_14 (дочки обвинуваченого), якi є близькими родичами обвинуваченого, заінтересовані в результатах розгляду справи на користь обвинуваченого, та в ходi судового розгляду своїми зміненими показаними намагались виправдати ОСОБА_6 .

За таких обставин, суд невмотивовано та необґрунтовано ухвалив виправдувальний вирок, визнавши недопустимими речові докази у провадженні та письмові документи, при цьому, не взято до уваги висновки експертів, що могли істотно вплинути на висновки суду про невинуватість ОСОБА_6 , так як викликають значимі сумніви в його невинуватості.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, пояснення потерпілої, захисника та обвинуваченого, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення частково, виходячи з таких підстав.

Згідно з вимогами ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Проте, на думку колегії суддів, при розгляді кримінального провадження щодо ОСОБА_6 , суд першої інстанції вказаних вимог кримінального процесуального закону не дотримався, що призвело до ухвалення незаконного, необґрунтованого та невмотивованого рішення у кримінальному провадженні.

Так, у вироку наведено докази, надані стороною обвинувачення, проте в порушення вимог ст. 94 КПК України, суд не оцінив кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Зокрема, у вироку суду викладенні показання, допитаних в судовому засіданні потерпілої ОСОБА_8 , свідків ОСОБА_14 (у вироку вказано Моделян), ОСОБА_11 , ОСОБА_15 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 щодо обставин кримінального правопорушення.

При цьому, у вироку відсутня оцінка показань потерпілої ОСОБА_8 щодо обставин, про які розповідала потерпіла, за винятком показань, що стосуються проведення огляду місця події.

Також у вироку суді відсутня оцінка показань свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_11 , ОСОБА_22 , ОСОБА_15 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , як з точки зору належності, допустимості і достовірності кожного з цих доказів окремо, так і в сукупності з іншими доказами.

Показання свідків ОСОБА_22 і ОСОБА_17 у вироку суду не наведені з посиланням на те, що ці свідки не давали пояснень про обставини цього кримінального провадження.

Проте, з технічного запису судового засідання убачається, що свідки ОСОБА_22 і ОСОБА_17 давали показання щодо стосунків між обвинуваченим ОСОБА_6 та його сином - потерпілим ОСОБА_10 , а також свідок ОСОБА_17 давав показання щодо його спілкування з обвинуваченим безпосередньо після вбивства ОСОБА_10 .

Окрім того, у вироку відсутня оцінка наданих стороною обвинувачення доказів, які містяться у висновках експертів №2.04/370 від 29 липня 2015 року та №104 від 14 серпня 2015 року щодо наявності ушкоджень та причини смерті ОСОБА_10 , оскільки суд обмежився лише викладенням у вироку, власне висновків зазначених експертиз.

Відсутність у вироку суду оцінки вищевказаних доказів є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, яке перешкодило суд ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

При оцінці інших доказів, наданих стороною обвинувачення на підтвердження обставин викладених в обвинувальному акті, суд також допустив істотні суперечності в оцінці доказів.

Зокрема, суд, посилаючись на порушення вимог кримінального процесуального закону при зібранні доказів, визнав недопустимими доказами дані протоколів огляду місця події - території домоволодіння АДРЕСА_1 від 20 квітня 2015 року та 21 квітня 2015 року, у процесі яких були виявлені та вилучені такі речі: пульт від телевізора сірого кольору, зріз шпалер з плямою речовини бурого кольору, частина покривала із слідами речовини бурого кольору, зрізи основи килиму із слідами речовини бурого кольору, змиви з правої та лівої руки ОСОБА_10 , зрізи нігтів з правої та лівої руки ОСОБА_10 , змив речовини бурого кольору, що вилучений з металевої кришки поблизу будинку ОСОБА_6 , зріз нігтя з лівої руки ОСОБА_6 , речі з трупа ОСОБА_10 (спідні штани чорного кольору, шкарпетки чорного кольору, спортивні штани чорного кольору з вертикальними лініями синього кольору, светр темно-синього кольору, футболка чорного кольору, труси різнокольорові, кофта з капюшоном, чорного кольору), наволочка, сокира.

Вилучені під час огляду місця події 20 квітня 2015 року та 21 квітня 2015 року речі були визнані речовими доказами у кримінальному провадженні.

Посилаючись на недопустимість як доказів протоколів огляду місця події від 20 квітня 2015 року та 21 квітня 2015 року, суд визнав недопустимими доказами частину речей, вилучених під час оглядів: шматок шпалер з плямою речовини бурого кольору, вилучений з кімнати в будинку; одягу, який був на потерпілому; спортивних штанів, наволочки, зразків тканини з плямами, шматків ковроліну та шпалер.

Отже, суд дотримуючись вимог ч. 2 ст. 86 КПК України та доктрини «плодів отруєного дерева», згідно з якою у разі визнання недопустимим доказу, який є джерелом інших доказів, мають бути визнані недопустимими і похідні докази, не взяв до уваги частину доказів, наданих стороною обвинувачення на підтвердження винуватості обвинуваченого ОСОБА_6 .

Водночас, суд визнавши недопустимими доказами дані протоколів огляду місця події від 20 квітня 2015 року та 21 квітня 2015 року, при обґрунтуванні свого висновку про непричетність обвинуваченого ОСОБА_6 до вчинення злочину, послався на дані цих протоколів, зокрема, на дані щодо виявлення слідів крові у будинку та слідів крові, виявлених на одязі, вилученому під час вказаних оглядів, тобто порушив вимоги ч. 2 ст. 86 КПК України про те, що недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Окрім того, суд порушив вимоги ч. 2 ст. 86 КПК України та положення доктрини «плодів отруєного дерева», посилаючись на висновки експертиз при обґрунтуванні висновку про недоведеність причетності обвинуваченого ОСОБА_6 до вбивства ОСОБА_10 .

Так, згідно зпротоколами огляду місця події від 20 квітня 2015 року та 21 квітня 2015 року з території домоволодіння АДРЕСА_1 та з будинку були вилучені такі речі: пульт від телевізора сірого кольору, зріз шпалер з плямою речовини бурого кольору, частина покривала із слідами речовини бурого кольору, зрізи основи килиму із слідами речовини бурого кольору, змиви з правої та лівої руки ОСОБА_10 , зрізи нігтів з правої та лівої руки ОСОБА_10 , змив речовини бурого кольору, що вилучений з металевої кришки поблизу будинку ОСОБА_6 , зріз нігтя з лівої руки ОСОБА_6 , речі з трупа ОСОБА_10 (спідні штани чорного кольору, шкарпетки чорного кольору, спортивні штани чорного кольору з вертикальними лініями синього кольору, светр темно-синього кольору, футболка чорного кольору, труси різнокольорові, кофта з капюшоном, чорного кольору), наволочка, сокира.

Вилучені під час огляду місця події 20 квітня 2015 року та 21 квітня 2015 року речі були визнані речовими доказами у кримінальному провадженні та частина з цих речей були направлені для проведення експертиз, висновки яких були надані суду стороною обвинувачення.

Згідно з доктриною «плодів отруєного дерева» мають бути визнані недопустимими доказами дані, які містяться у висновках експертиз, предметом яких були речі, вилучені при огляді місця події, протоколи огляду яких були визнані судом недопустимими доказами.

Проте, суд, визнавши недопустимими доказами дані протоколів огляду місця події від 20.05.2015 та від 21.05.2915, послався на висновки експертів від 08.07.2015 № 2-04/368, від 19.05.2015 №3-02/575, від 29.07.2015 № 2-04/371, від 28.04.2017 № 116/К/55-мк/007/ц/11, від 06.12.2018 № 90/К, обґрунтовуючи висновок про недоведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_6 у вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Таким чином, виправдувальний вирок щодо ОСОБА_6 ґрунтується на доказах, визнаних недопустимими як самим судом, так і доказах, які мали бути визнані недопустимими згідно з доктриною «плодів отруєного дерева».

Таке порушення вимог кримінального процесуального закону, за відсутності у вироку оцінки показань допитаних в судовому засіданні потерпілої і свідків, призвело до постановлення незаконного та необґрунтованого судового рішення.

Істотне порушення вимог ст. ст. 370 та 374 КПК України є підставою для скасування вироку Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 21 квітня 2015 року щодо ОСОБА_6 та призначення нового розгляду в суді першої інстанції, під час якого належить перевірити доводи апеляційної скарги прокурора про доведеність винуватості ОСОБА_6 .

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу прокурора Баришівського відділу Броварської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_5 задовольнити частково.

Вирок Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 21 квітня 2015 року щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду касаційному оскарженню не підлягає.

С у д д і :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

[1]Справа №356/1152/15-к

Провадження № 11-кп/824/274/2024 ч. 1 ст. 115

Головуючий у першій інстанції ОСОБА_23

Доповідач ОСОБА_1