Справа № 761/350/22 Головуючий в І інстанції - ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/2513/2024 Доповідач в суді ІІ інстанції - ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

20 березня 2024 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі суддів:

ОСОБА_2 (головуюча), ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 , апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_9 та апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_10 - адвоката ОСОБА_11 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 09 січня 2024 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 09 січня 2024 рокуОСОБА_6 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 289, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 146, ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 189 КК України, ОСОБА_10 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 289, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 146, ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 189 КК України, ОСОБА_8 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 189, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 146 КК України, продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 08 березня 2024 року. ОСОБА_10 визначено заставу в розмірі 880 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 2 664 640 грн., а ОСОБА_8 визначено заставу в розмірі 450 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 1 362 000 грн.

В обґрунтування мотивів ухваленого рішення суд вказав, що враховуючи наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ст. 177 КПК України, загальносуспільний інтерес переважає інтереси обвинувачених на особисту свободу, а тому в даному випадку запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, як захід процесуального примусу, є виправданим, а застосування до обвинувачених менш суворого запобіжного заходу ніж тримання під вартою не буде запобігати вказаним ризикам.

В апеляційній скарзі захисника ОСОБА_7 , поданої в інтересах ОСОБА_6 , вказано, що судовий розгляд клопотання прокурора був неповним, а висновки суду першої інстанції, викладені у судовому рішенні, не відповідають фактичним обставинам справи, що є підставою для скасування судового рішення. В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказав про те, що висновки суду про наявність зазначених прокурором ризиків не підтверджуються реальними фактами та дослідженими в судовому засіданні доказами і є припущеннями та носять абстрактний характер. Зазначив, що прокурором належним чином не доведено, що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові, а судом не повно та неналежно спростовано можливості застосування більш м`якого запобіжного заходу, враховуючи, що ризик втечі зменшується зі спливом часу, проведеного під вартою. Вважає, що застосування більш м`якого запобіжного заходу в повній мірі зможе забезпечити виконання обвинуваченим ОСОБА_6 покладених на нього обов`язків, а тому просить суд оскаржувану ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

В апеляційній скарзі захисника ОСОБА_9 , поданої в інтересах ОСОБА_8 , вказано, що клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 є необґрунтованим, належним чином не мотивованим, так як відсутні обставини, передбачені ст. 177 та 178 КПК України. Прокурор жодним чином не довів наявність обґрунтованого обвинувачення та наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, не вказав та не довів неможливість застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу. Зазначила, що продовження строку тримання під вартою не може обґрунтовуватися лише тяжкістю покарання і є винятковим запобіжним заходом, якщо інший запобіжний захід не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку, а не мірою покарання, яким воно стало для обвинуваченого ОСОБА_8 . Зазначила, що потреба в застосуванні щодо її підзахисного запобіжного заходу у виді тримання під вартою відсутня, так як останній має міцні соціальні зв`язки, бажав працевлаштуватися, раніше не судимий, крім того, стан його здоров`я за час перебування в умовах слідчого ізолятора значно погіршився, а тому ОСОБА_8 потребує госпіталізації та стаціонарного лікування, яке не в змозі забезпечити ДУ «Київський слідчий ізолятор». Захисниця вважає, що обраний ОСОБА_8 запобіжний захід необхідно змінити на цілодобовий домашній арешт з носінням електронного браслету, що забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого, або застосувати інший, не пов`язаний із триманням під вартою запобіжний захід. Додатково вказала, що визначена застава у розмірі 450 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 1 362 000 грн., є завідомо непомірною сумою для його родини, враховуючи їхні доходи, і вважає, що достатнім та помірним розміром застави в цьому кримінальному провадженні може бути 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. За таких обставин просить суд скасувати оскаржувану ухвалу та ухвалити нову ухвалу, якою обрати до обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту з носінням електронного браслету та/або визначити розмір застави в розмірі, передбаченому п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України - від 80 до 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

В апеляційній скарзі захисника ОСОБА_11 , поданої в інтересах ОСОБА_10 , вказано, що висновки суду про існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, з огляду на те, що на цій стадії судового розгляду суд не може посилатися на конкретні обставини кримінальних правопорушень, доки не перевірить їх існування належними та допустимими доказами, а тому висновок суду про достатність самого викладу обставин ймовірних кримінальних правопорушень без перевірки їх доказами є передчасним та неприйнятним для виправдання існування вказаних ризиків. Вказала, що зазначені в ухвалі суду ризики спростовуються самим судом, матеріалами кримінального провадження, а також наданими стороною захисту документами. Також зазначила, що суд першої інстанції належним чином не обґрунтував в чому полягає суспільний інтерес саме до цієї справи, який свідчить про відсутність підстав для застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, та не обґрунтував, в чому полягає виключність випадку для визначення ОСОБА_10 застави понад максимально встановленого розміру та чому він є помірним для нього, адже з наданих стороною захисту документів вбачається, що він має на утриманні матір, яка є пенсіонеркою та має тяжкі хронічні захворювання, а також орендує житло в м. Києві. Відтак просить суд оскаржувану ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати відносно ОСОБА_10 запобіжний захід у виді тримання під вартою із визначенням застави не більше 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Захисники ОСОБА_7 , ОСОБА_11 , ОСОБА_9 та прокурор до суду апеляційної інстанції не з`явились, були належним чином повідомлені про дату та час розгляду справи, від захисника ОСОБА_9 надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, заяв від обвинувачених про їх бажання взяти участь у розгляді справи до суду апеляційної інстанції не надходило, що, відповідно до вимог ч. 4 ст. 422-1 КПК України не перешкоджає розгляду провадження.

Вивчивши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Як вбачається з апеляційних скарг захисників, ними порушене питання про скасування ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 09 січня 2024 року.

Між тим, колегія суддів звертає увагу на те, що оскаржувана ухвала судом першої інстанції була постановлена 09 січня 2024 року, строк тримання обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_10 та ОСОБА_8 під вартою був визначений до 08 березня 2024 включно. Із 23.02.2024 року обвинувачені утримуються під вартою на підставі іншої ухвали Шевченківського районного суду м. Києва. На день розгляду справи судом апеляційної інстанції ухвала Шевченківського районного суду м. Києва від 09 січня 2024 року фактично втратила чинність, висновки, які були зроблені у цій ухвалі, на сьогоднішній час втратили своє юридичне значення, що указує на неможливість скасування цієї ухвали судом апеляційної інстанції.

При цьому необхідність продовження обвинуваченим ОСОБА_6 , ОСОБА_10 та ОСОБА_8 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд першої інстанції мотивував наявністю ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

За своєю правовою природою ризик вчинення підозрюваним, обвинуваченим дій (поведінки підозрюваного, обвинуваченого), перелік яких визначений ч. 1 ст. 177 КПК України, є твердженням, яке ґрунтується на доказах про імовірність протидії підозрюваного, обвинуваченого кримінальному провадженню у однин із способів, зазначених в указаній нормі закону. Така протидія може мати місце як у майбутньому, так і у нинішньому чи минулому. Проте, існування можливості такої протидії на майбутнє повинно підтверджуватися доказами станом на момент ухвалення відповідного рішення. Це твердження знайшло своє підтвердження у низці статей чинного КПК України. Зокрема, аналіз положень ч. 2 ст. 177, ч. 1 ст. 194, ч. 1 ст. 196, ч. 3 ст. 199 КПК України дає підстави стверджувати те, що як у випадку застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, так і у випадку продовження строку дії цього запобіжного заходу суд вирішує питання про існування ризиків станом на час ухвалення відповідного рішення. У зв`язку із цим, колегія суддів вважає, що перевірка висновків суду першої інстанції про існування того чи іншого ризику, передбаченого ч. 1 ст. 177 КУпАП, можлива лише під час дії ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою чи продовження строку тримання під вартою, тобто у час, коли ці ризики дійсні та існує реальна можливість перевірки їх існування. Та обставина, що станом на час розгляду справи оскаржувана ухвала втратила чинність унеможливлює скасування цієї ухвали, що вказує на необґрунтованість вимог захисників обвинувачених в частині скасування цієї ухвали. Колегія суддів також зважає на те, що відповідно до вимог ст. 407 КПК України до повноважень суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги відноситься прийняття рішення, пов`язаного виключно із втручанням у судове рішення шляхом його зміни чи скасування або невтручання шляхом залишення цього рішення без змін. У зв`язку із цим, за відсутності підстав для зміни чи скасування судового рішення, як такого, яке втратило чинність, суд апеляційної інстанції позбавлений можливості ухвалити будь-яке рішення щодо тих обставин, які наведені апелянтами у апеляційній скарзі.

Колегія суддів зважає і на те, що нормами КПК України не передбачається можливості залишення апеляційної скарги без розгляду. Наведені вище обставини не дають також підстав для закриття апеляційного провадження.

Поряд із цим, як вже було зазначено колегією суддів вище, скасованим може бути лише діюче судове рішення, таке, яке породжує певні юридичні наслідки. Строк дії ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 09 січня 2024 рокузакінчився 23.02.2024 року. Те, що ухвала Шевченківського районного суду м. Києва від 09 січня 2024 року на час ухвалення судом апеляційної інстанції рішення за апеляційними скаргами захисників є не діючою унеможливлює її скасування.

Із урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційних скарг захисників обвинувачених у зв`язку із неможливістю скасування ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 09 січня 2024 року, якою обвинуваченим ОСОБА_6 , ОСОБА_10 та ОСОБА_8 продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання до 08 березня 2024 року включно, а тому колегія суддів залишає апеляційні скарги захисників обвинувачених без задоволення, а зазначену ухвалу - без змін.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 422-1КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційні скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 , захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_9 , захисника обвинуваченого ОСОБА_10 - адвоката ОСОБА_11 залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 09 січня 2024 рокузалишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДІ

______________ _____________ ______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4