31.05.2024 Єдиний унікальний номер 205/6693/24
1-кп/205/900/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2024 року м. Дніпро

Ленінський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

розглянувши в порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження кримінальне провадження № 0000279 відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кунгур, Пермської області, Російська Федерація, громадянку України, має вищу освіту, заміжня, на утриманні має неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , офіційно не працевлаштована, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судима

яка обвинувачується у вчинені кримінальних проступків, передбачених ч. 1 ст. 357 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до примітки до ст. 358 КК України, під офіційним документом у цій статті та статтях 357 і 366 цього Кодексу слід розуміти документи, що містять зафіксовану на будь-яких матеріальних носіях інформацію, яка підтверджує чи посвідчує певні події, явища або факти, які спричинили чи здатні спричинити наслідки правового характеру, чи може бути використана як документи - докази у правозастосовній діяльності, що складаються, видаються чи посвідчуються повноважними (компетентними) особами органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, юридичних осіб незалежно від форми власності та організаційно-правової форми, а також окремими громадянами, у тому числі самозайнятими особами, яким законом надано право у зв`язку з їх професійною чи службовою діяльністю складати, видавати чи посвідчувати певні види документів, що складені з дотриманням визначених законом форм та містять передбачені законом реквізити. Таким чином, пенсійне посвідчення, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV та Постанови правління Пенсійного фонду України від 03.11.2017 № 26-1 «Про порядок оформлення, виготовлення та видачі документів, що підтверджують призначення особі пенсії», є офіційним документом.

Відповідно до порядку виготовлення та видачі документів, що підтверджують призначення особі пенсії, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 03.11.2017 № 26-1, пенсійні посвідчення виготовляються на підставі заяви на виготовлення пенсійного посвідчення особи, якій призначено пенсію, що подається до територіального органу Пенсійного фонду України за місцем перебування особи на обліку як одержувача пенсії.

Встановлено, що у березні 2024 року, ОСОБА_3 перебувала в районі станції метро «Покровська» Дніпровського метрополітену, що у м. Дніпрі, де на поверхні землі, помітила документ жовтого кольору. Після чого, ОСОБА_3 , підійшовши до вищевказаного документу, піднявши його та оглянувши, зрозуміла, що знайденим документом є пенсійне посвідчення серії НОМЕР_1 , заповненого на ім`я « ОСОБА_6 », ІНФОРМАЦІЯ_4 , яке видане Пенсійним фондом України 03.05.2017 року. В цей момент, у ОСОБА_3 раптово виник кримінально-протиправний умисел спрямований на привласнення офіційного документа в особистих інтересах.

Реалізуючи свій вищевказаний кримінально-протиправний умисел, у березні 2024 року, ОСОБА_3 , знаходячись в районі станції метро «Покровська» Дніпровського метрополітену, що у м. Дніпрі, впевнившись, що за її діями ніхто не спостерігає та вони є таємними для оточуючих, умисно, в особистих інтересах, утримуючи в руках пенсійне посвідчення серії НОМЕР_1 , заповненого на ім`я « ОСОБА_6 », ІНФОРМАЦІЯ_4 , яке видане Пенсійним фондом України 03.05.2017 року, розуміючи, що вказане пенсійне посвідчення відноситься до документів, які видаються і посвідчуються організацією, яка має право видавати чи посвідчувати такі документи і який надає права або звільняє від обов`язків, направилась за адресою свого мешкання, а саме: АДРЕСА_1 , тим самим, привласнивши офіційний документ, після чого умисно переховувала вказане посвідчення, маючи на меті особисті інтереси.

В подальшому, у березні 2024 року, у ОСОБА_3 , яка перебувала за адресою свого мешкання: АДРЕСА_1 , виник кримінально-протиправний умисел спрямований на підробку раніше знайденого нею пенсійного посвідчення серії НОМЕР_1 , заповненого на ім`я « ОСОБА_6 », ІНФОРМАЦІЯ_4 , яке видане Пенсійним фондом України 03.05.2017 року, тобто офіційного документа, що видається установою, яка має право видавати такі документи, з метою подальшого його використання.

Реалізуючи свій кримінально-протиправний умисел, у березні 2024 року ОСОБА_3 , знаходячись за адресою свого мешкання: АДРЕСА_1 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, до первинного змісту пенсійного посвідчення серії НОМЕР_1 , заповненого на ім`я « ОСОБА_6 », ІНФОРМАЦІЯ_4 , яке видане Пенсійним фондом України 03.05.2017 року, за допомогою клею та фотокартки з зображенням власного обличчя, внесла зміни, а саме, вклеїла фотокартку з зображенням власного обличчя на правому форзаці вищевказаного посвідчення, тим самим, підробила офіційний документ, який видається установою, яка має право видавати такі документи, і який надає права, з метою його особистого використання.

Так, до первинного змісту реквізитів пенсійного посвідчення серії НОМЕР_1 , заповненого на ім`я « ОСОБА_6 », ІНФОРМАЦІЯ_4 , внесені зміни шляхом наклеювання іншої фотокартки за допомогою ламінату поверх первинного фотозображення.

Продовжуючи свою кримінально-протиправну діяльність, 15 травня 2024 року близько 15 години 50 хвилин, ОСОБА_3 , знаходилась поблизу будинку АДРЕСА_2 , де була виявлена поліцейськими Управління поліції охорони в Дніпропетровській області, за вчинення адміністративного правопорушення.

В подальшому, в ході спілкування поліцейськими Управління поліції охорони в Дніпропетровській області з ОСОБА_3 , останній було висунуто законну вимогу на підставі ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію», про пред`явленням нею документів, що посвідчують її особу.

В той же час, у ОСОБА_3 раптово виник кримінально-протиправний умисел спрямований на використання завідомо підробленого офіційного документа, з метою підтвердження своєї особи.

Реалізуючи свій вищевказаний кримінально-протиправний умисел, 15 травня 2024 року в період часу з 15 години 50 хвилин по 16 годину 20 хвилин, ОСОБА_3 , знаходячись поблизу будинку АДРЕСА_2 , діючи умисно, достовірно знаючи, що пенсійне посвідчення серії НОМЕР_1 , заповнене на ім`я « ОСОБА_6 », ІНФОРМАЦІЯ_4 , яке видане Пенсійним фондом України 03.05.2017 року, є підробленим, придаючи своїм діям ознак правомірності, на законну вимогу поліцейських, назвалась останнім як ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та передала їм завідомо підроблене вищевказане пенсійне посвідчення, яке надавало змогу візуально встановити її особу, тим самим, використала завідомо підроблений офіційний документ.

В подальшому, 15 травня 2024 року у період часу з 16 години 41 хвилина по 16 годину 44 хвилини, поблизу будинку АДРЕСА_2 , під час проведення огляду місця події в присутності двох понятих у ОСОБА_3 було вилучено пенсійне посвідчення серії НОМЕР_1 , заповнене на ім`я « ОСОБА_6 », ІНФОРМАЦІЯ_4 , яке видане Пенсійним фондом України 03.05.2017 року, з явними ознаками підробки, яке ОСОБА_3 добровільно надала поліцейським.

Так, до первинного змісту реквізитів пенсійного посвідчення серії НОМЕР_1 , заповненого на ім`я « ОСОБА_6 », ІНФОРМАЦІЯ_4 , внесені зміни шляхом наклеювання іншої фотокартки за допомогою ламінату поверх первинного фотозображення.

Умисні дії обвинуваченого ОСОБА_3 , які виразились у:

-привласненні офіційного документа в особистих інтересах, кваліфікуються за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України;

-підробленні офіційного документа, який видається установою, яка має право видавати такий документ, і який надає права, з метою використання їх підроблювачем, кваліфікуються за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України;

-використанні завідомо підробленого офіційного документа, кваліфікуються за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

До обвинувального акту, який надісланий до суду разом із клопотанням прокурора про його розгляд у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні, додані:

- письмова заява ОСОБА_3 , складена в присутності її захисника ОСОБА_7 , щодо беззаперечного визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, зазначеними вище, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з ч. 2 ст. 302 КПК України та згоди з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні.

За результатами дослідження змісту заяви та матеріалів дізнання, у суду не виникло сумнівів в тому, що зазначена заява обвинуваченої є усвідомленою, відповідає її внутрішній волі, а її процесуальна позиція сформувалася без будь-якого стороннього неправомірного впливу на неї.

Згідно ч. 2 ст. 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Встановлені в даному кримінальному провадженні органом досудового розслідування обставини не оспорюються учасниками судового провадження і суд не вбачає підстав ставити їх під сумнів та визнає їх доведеними, оскільки вони повністю узгоджуються з наданими суду матеріалами дізнання.

Оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, суд вважає, що всі докази є належними, допустимими, достовірними, а в сукупності та їх взаємозв`язку - достатніми для прийняття рішення про визнання обвинуваченої ОСОБА_3 винуватою у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 1 ст. 357 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України.

Призначаючи вид і міру покарання обвинуваченій ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості скоєних кримінальних правопорушень, які є умисними, закінченими кримінальними проступками, обставини вчинення кримінальних правопорушень, характер та ступінь тяжкості фактичних наслідків правопорушення, особу винної та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальний проступок, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Згідно висновків Великої Палати Верховного Суду, які містяться у постанові від 27 листопада 2019 року (кримінальне провадження № 629/847/15-к) щире каяття - це певний психічний стан винної особи, коли вона засуджує свою поведінку, прагне усунути заподіяну шкоду та приймає рішення більше не вчиняти злочинів, що об`єктивно підтверджується визнанням особою своєї вини, розкриттям всіх відомих їй обставин вчиненого діяння, вчиненням інших дій, спрямованих на сприяння розкриттю злочину, або відшкодування завданих збитків чи усунення заподіяної шкоди.

Каяття передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому злочині, відверту негативну оцінку своєї злочинної поведінки, визнання тих обставин, які ставляться в провину, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого та готовність нести покарання. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження.

Матеріали кримінального провадження містять відомості на підтвердження того, що обвинувачена визнала свою винуватість у вчинених кримінальних проступках та всі обставини, які ставляться їй в провину, щирий жаль з приводу цього, осуд своєї поведінки та бажання виправити ситуацію, яка склалася, і нести кримінальну відповідальність за вчинене.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченій ОСОБА_3 відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає: 1) повне визнання обвинуваченою своєї вини; 2) щире каяття обвинуваченої у вчиненому та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_3 відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлено.

Суд враховує, що обвинувачена ОСОБА_3 вчинила кримінальні правопорушення, які згідно ст. 12 КК України відносяться до кримінальних проступків, раніше не судима, заміжня, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не знаходиться, офіційно не працевлаштована, за місцем мешкання характеризується позитивно.

Положеннями статті 50 КК України передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Визначені у ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, а також призначення покарання нижчого, ніж передбачене санкцією статті (частини статті), завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Виходячи з засади співмірності призначене покарання за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують. Без урахування й належної оцінки всіх цих обставин у своїй сукупності обрана міра покарання не може вважатися справедливою.

Згідно з ч. 6 ст. 368 КПК України, обираючи і застосовуючи норму закону України про кримінальну відповідальність до суспільно небезпечних діянь при ухваленні вироку, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховний Суд у своїй постанові від 02 листопада 2021 року (справа № 750/5031/18, провадження № 51-2761км21) зазначив, що процес призначення покарання, а саме врахування усіх факторів, які мають бути взяті до уваги для обрання виду та розміру покарання, слід розцінювати як сукупність етапів, послідовність яких має значення для прийняття обґрунтованого судового рішення в цій частині. При цьому первинним етапом має бути оцінка ступеня тяжкості злочину, який має значною мірою звузити межі для прийняття конкретного рішення щодо виду та розміру покарання. Наступним етапом вже є врахування обставин, які позитивно або негативно характеризують особу винного, та обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання. Водночас, визначені у ст. 65 КК загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування ст. 75 КК, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадках, якщо призначено покарання певного виду і розміру, враховано тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, і всі ці дані у сукупності спонукають до висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

З урахуванням вищевикладеного суд вважає за необхідне призначити обвинуваченій ОСОБА_3 покарання у виді пробаційного нагляду, із врахуванням вимог ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Відповідно до ч. 1 ст. 59-1 КК України покарання у виді пробаційного нагляду полягає в обмеженні прав і свобод засудженого, визначених законом і встановлених вироком суду, із застосуванням наглядових та соціально-виховних заходів без ізоляції від суспільства. При призначенні покарання у виді пробаційного нагляду суд покладає на засудженого обов`язки передбачені ч.ч. 2, 3 ст. 59-1 КК України.

Це покарання, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, буде ефективним і дієвим з метою профілактики подальшої асоціальної поведінки обвинуваченої.

У відповідності до ч. 2 ст. 124 КПК України з обвинуваченої ОСОБА_3 необхідно стягнути на користь держави витрати за проведення по справі судової технічної експертизи № СЕ-19/104-24/20782-ДД від 21.05.2024 року у розмірі 2271,84 грн.

Питання щодо речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 369, 371-374, 382 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винуватою у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 1 ст. 357 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України та призначити їй покарання:

-за ч. 1 ст. 357 КК України у виді пробаційного нагляду строком на 1 (один) рік 2 (два) місяці;

-за ч. 1 ст. 358 КК України у виді пробаційного нагляду строком на 1 (один) рік;

-за ч. 4 ст. 358 КК України у виді пробаційного нагляду строком на 1 (один) рік 1 (один) місяць.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення більш суворим покаранням менш суворого, остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у вигляді пробаційного нагляду строком на 1 (один) рік 2 (два) місяці.

Відповідно до п.п. 1, 2, 3 ч. 2 та п. 4 ч. 3 ст. 59-1 КК України покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

-виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Строк пробаційного нагляду обчислювати з дня постановки ОСОБА_3 на облік уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 2271,84 грн. (дві тисячі двісті сімдесят одна гривня 84 копійки), витрати на проведення судової технічної експертизи № СЕ-19/104-24/20782-ДД від 21.05.2024 року.

Речові докази, якими було визнано:

- пенсійне посвідчення НОМЕР_1 , заповненого на ім`я « ОСОБА_6 », ІНФОРМАЦІЯ_4 , що знаходиться у спеціальному пакеті та зберігається при матеріалах кримінального провадження продовжити зберігати при матеріалах кримінального провадження;

- оптичний диск без написів, на якому записаний відеозапис з боді-камери поліцейського УПО у м. Дніпро за 15.05.2024 року, що зберігається при матеріалах кримінального провадження - продовжити зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок в іншій частині може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через Ленінський районний суд міста Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення зазначеного строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя: ОСОБА_1