Справа № 357/5918/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2024 року слідчий суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 , за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваної ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши клопотання старшого слідчого СВ Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_6 , погодженого прокурором Білоцерківської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту в кримінальному провадженні № 0000958 від 13.03.2024, за ознаками скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України, щодо підозрюваної

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Павлівка Калинівського району Вінницької області, громадянки України, заміжньої, маючої на утриманні двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої, -

У С Т А Н О В И В:

Суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається.

До слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшло клопотання старшого слідчого СВ Білоцерківського РУП ГУ НП в Київській області ОСОБА_6 , погодженого прокурором Білоцерківської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту в кримінальному провадженні № 0000958 від 13.03.2024, за ознаками скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України, щодо підозрюваної ОСОБА_4 .

В обґрунтування клопотання слідчий посилається на те, що 13 березня 2024 року контролер ІІ категорії І відділення 6 взводу охорони підрозділу охорони територіального управління Служби судової охорони у місті Києві та Київській області капрал Служби судової охорони ОСОБА_9 спільно з іншими працівниками Служби судової охорони, будучи відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» працівником правоохоронного органу, що здійснює правоохоронні функції, приступив до роботи із підтримання громадського порядку, припинення проявів неповаги до суду, а також охорони приміщень та установ системи правосуддя, виконання функцій щодо державного забезпечення особистої безпеки суддів, працівників суду, забезпечення безпеки учасників судового процесу у Білоцерківському міськрайонному суді Київської області за адресою: Київська обл., м.Біла Церква, вул. Павла Скоропадського, 4а, та ніс службу однострої із знаками розрізнення.

Цього ж дня, близько 09 год. 00 хв. натовп відвідувачів намагався пройти до зали судових засідань № 6 Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, однак через брак вільного місця у вказаному залі суду між працівниками судової охорони та поліції з одного боку, та громадянами з іншого виникла суперечка з приводу пропуску усіх бажаючих всередину.

У подальшому, близько 09 год. 08 хв., вказаного дня ОСОБА_4 , знаходячись у коридорі Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, поблизу зали судових засідань № 6, з метою реалізації свого кримінально протиправного умислу, спрямованого на завдання фізичного болю працівнику Служби судової охорони ОСОБА_9 при виконанні ним службових обов`язків, усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх дій та передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді фізичного болю, умисно нанесла кулаком правої руки близько 5 ударів в область потилиці та спини останнього, внаслідок чого завдала потерпілому ОСОБА_10 фізичного болю і не спричинила тілесних ушкоджень.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється в умисному заподіянні працівникові правоохоронного органу побоїв у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України.

Крім цього, 13 березня 2024 року інспектор сектору превентивної комунікації відділу превенції Білоцерківського РУП ГУ НП в Київській області старший лейтенант поліції ОСОБА_11 спільно із старшим інспектором сектору превентивної комунікації відділу превенції Білоцерківського РУП ГУ НП в Київській області капітаном поліції ОСОБА_12 та інспектором сектору превентивної комунікації відділу превенції Білоцерківського РУП ГУ НП в Київській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_13 , являючись згідно з положеннями ст. 17 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейськими, будучи відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» працівниками правоохоронного органу, приступили до роботи із забезпечення охорони публічного порядку та безпеки громадян у Білоцерківському міськрайонному суді Київської області за адресою: Київська обл., м. Біла Церква, вул. Павла Скоропадського, 4а, відповідно до розстановки особового складу Білоцерківського РУП ГУ НП в Київській області по забезпеченню публічного порядку і безпеки громадян під час проведення судового засідання по справі ОСОБА_14 , яке заплановане 13 березня 2024 року в м. Біла Церква, затвердженої начальником Білоцерківського РУП ГУ НП в Київській області ОСОБА_15 , та несли службу у жилетах з розпізнавальними написами «ПОЛІЦІЯ ДІАЛОГУ»

Цього ж дня, близько 09 год. 00 хв., натовп відвідувачів намагався пройти до зали судових засідань № 6 Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, однак через брак вільного місця у вказаному залі суду між працівниками судової хорони та поліції з одного боку, та громадянами з іншого, виникла суперечка з приводу пропуску усіх бажаючих всередину.

У подальшому, близько 09 год. 14 хв., указаного дня ОСОБА_4 , знаходячись у коридорі Білоцерківського міськрайонного суду Київської області поблизу зали судових засідань № 6, усвідомлюючи протиправність своїх дій та передбачаючи суспільно небезпечні наслідки, діючи з метою завдання фізичного болю та заподіяння тілесних ушкоджень працівнику поліції ОСОБА_11 при виконанні ним службових обов`язків, перебуваючи обличчям до потерпілого ОСОБА_11 , коліном вдарила останнього в пах, чим завдала йому фізичного болю.

Після цього ОСОБА_4 , діючи з раніше виниклим умислом, спрямованим на заподіяння працівникові правоохоронного органу тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, умисно нанесла удар долонею своєї правої руки в область лівої щоки та лівого вуха ОСОБА_11 , чим спричинила останньому тілесні ушкодження у вигляді синця на лівій вушній раковині, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється в умисному заподіянні працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України.

24.04.2024 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 345 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованих кримінальних правопорушень підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Враховуючи наявність ризиків, передбачених пп. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України є підстави вважати, що підозрювана ОСОБА_4 може буде переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків та потерпілих у цьому кримінальному провадженні.

З огляду на викладене, орган досудового розслідування вважає необхідним застосувати до підозрюваної ОСОБА_4 запобіжний захід у виді домашнього арешту в певний період доби, поклавши відповідні обов`язки.

Позиція учасників судового розгляду.

Прокурор в судовому засіданні просив застосувати запобіжний захід у виді домашнього арешту в певний період доби, посилався на наявність обґрунтованої підозри, ризиків, передбачених пп. 1,3 ч.1 ст. 177 КПК України та неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Захисник та підозрювана в судовому засіданні заперечували проти задоволення вказаного клопотання, подавши письмові заперечення, вважали, що запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, з урахуванням дії комендантської години, буде достатнім для забезпечення виконання ОСОБА_4 покладених на неї обов`язків.

Окрім цього, підозрюваною ОСОБА_4 подано письмову заяву щодо заборони фізичній особі ОСОБА_1 працівнику юридичної особи з кодом Білоцерківський міськрайонний суд, що не є державною гілкою влади самостійної Держави України та без Державного Гербу України, що уособлює Державу та Державний суверенітет України, що прямо передбачено прямою нормою ст.20 Конституції України, проводити будь-які дії по відношенню до неї, людини і громадянки ОСОБА_16 ( ОСОБА_17 , психологічного примусу та створювати їй умови життя, щоб вона повірила, що державний орган стоїть на захисті прав людини і громадянина. При цьому, в судовому засіданні підозрювана ОСОБА_4 зауважила, що дана заява не є заявою про відвід слідчого судді.

Мотиви, з яких виходив слідчий суддя при постановленні ухвали та правове обґрунтування рішення.

СВ Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000958 від 13.03.2024, за ознаками скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України.

Статтею 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканість, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК України, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ).

Статтею 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Разом з тим, ч. 4 ст. 194 КПК України визначено, що якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Розглядаючи питання обґрунтованості підозри ОСОБА_4 у скоєнні інкримінованого їй кримінального правопорушення, слідчий суддя враховує таке.

Згідно з рішеннями ЄСПЛ у справах «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук і Йонкало проти України» термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити злочин.

У справах «Феррарі-Браво проти Італії», «Мюррей проти Сполученого Королівства», «Чеботарь проти Молдови» ЄСПЛ зазначив, що для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення. При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу має враховуватись саме обґрунтованість підозри, а не її доведеність, бо це завдання покладається на слідчого під час проведення ним досудового розслідування і на даному етапі провадження суд не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх належності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчинені кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочинів вірогідною та достатньою для застосування щодо особи запобіжного заходу.

24.04.2024 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.345 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у скоєнні вказаних кримінальних правопорушень на цій стадії кримінального провадження підтверджується доданими до клопотання матеріалами, а саме: витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань, постановою про об`єднання матеріалів досудових розслідувань від 19.04.2024, протоколом допиту потерпілого ОСОБА_11 від 13.03.2024, протоколом проведення слідчого експерименту від 13.03.2024 за участі потерпілого ОСОБА_11 , висновком експерта № 31 від 13.03.2024, протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 13.03.2024, протоколом проведення слідчого експерименту від 13.03.2024 за участі свідка ОСОБА_12 , висновком експерта № 215/д від 28.03.2024, протоколом допиту свідка ОСОБА_18 від 14.03.2024, протоколом допиту свідка ОСОБА_19 від 14.03.2024, протоколом проведення слідчого експерименту від 15.03.2024 за участі свідка ОСОБА_19 , висновком експерта № 226/д від 20.03.2024, протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 26.03.2024, висновком експерта № 227/д від 20.03.2024, протоколом допиту свідка ОСОБА_20 від 27.03.2024, протоколом огляду веб-сторінки від 13.03.2024, протоколом допиту потерпілого ОСОБА_9 від 15.03.2024, протоколом проведення слідчого експерименту від 16.03.2024 за участі потерпілого ОСОБА_9 , протоколом допиту свідка ОСОБА_19 від 18.03.2024, протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 16.03.2024, протоколом проведення слідчого експерименту від 16.03.2024 за участі свідка ОСОБА_12 , протоколом огляду веб-сторінки від 24.04.2024, які в своїй сукупності підтверджують можливу причетність саме ОСОБА_4 до скоєння вищезазначених кримінальних правопорушень.

ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у скоєнні нетяжких злочинів, за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років.

З огляду на викладене, оцінивши сукупність і вагомість наявних на цій стадії провадження доказів з точки зору їх достатності та взаємозв`язку для вирішення питання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя вважає, що вони доводять обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у скоєнні ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.345 КК України, тобто підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрювана могла вчинити ці правопорушення.

Разом з тим слідчий суддя звертає увагу, що відповідно до положень ст. 198 КПК України висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень.

Аналізуючи обставини, які підлягають врахуванню при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу відповідно до положень ст. 178 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку про доведеність існування ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК України.

Оцінюючи ступінь ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме можливість незаконно впливати на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні, слідчий суддя враховує, що без застосування запобіжного заходу підозрювана ОСОБА_4 з метою ухилення від подальшого покарання чи спотворення об`єктивної картини може впливати на потерпілих та свідків, яким відомі обставини скоєння вказаних кримінальних правопорушень умовлянням, підкупом чи погрозами, примушуючи змінити свідчення.

При цьому, ані слідчим при зверненні з клопотанням про обрання запобіжного заходу, ані прокурором в ході судового розгляду не доведено та не надано об`єктивних доказів існування ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України, а саме можливість переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Прокурор не вказав на будь-які дії вчиненні підозрюваною, які б свідчили про її переховування від органів досудового розслідування та/або суду, навпаки ж, слідчий суддя враховує, що підозрювана ОСОБА_4 , не будучи затриманою органом досудового розслідування, з`являвся на виклики слідчого, приймала участь у слідчих діях, з`явилися в судові засідання для розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, раніше не судима.

Стосовно загрози втечі, практика ЄСПЛ виходить з того, що якщо тяжкість покарання, якому може бути підданий підозрюваний, чи обвинувачений можна законно розглядати, як таку, що може спонукати до втечі, однак можливість жорстокого засудження є недостатньою для виправдання тримання під вартою. При цьому загроза втечі не випливає з простої можливості для обвинуваченого перетнути кордон держави. Для того, щоб ця обставина мала реальний характер потрібно доказувати наявність інших обставин, а саме: характеристики особи, її моральний облік, місце проживання, професію, прибуток, сімейних зв`язків, будь яких зв`язків з іншою країною, або наявність зв`язків в іншому місці.

Проте, жодного доказу, який би свідчив про дійсне існування такого ризику прокурором в порушення вимог п. 2, 4 ч. 1 ст. 196 КПК України не зазначено.

Вирішуючи питання щодо наявності передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України ризиків, слідчий суддя бере до уваги, що підозрювана ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка с.Павлівка Калинівського району Вінницької області, громадянка України, заміжня, має на утриманні двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , чоловік ОСОБА_21 перебуває на військовій службі за призовом під час мобілізації у ВЧ № 124 з 12.05.2022 по теперішній час, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання характеризується як активна громадська діячка, неодноразово були зафіксовані конфлікти з місцевою владою та представниками органів місцевого самоврядування, є головою Вінницького осередку ГО «Доста», раніше не судима.

Таким чином, слідчим суддею встановлено наявність обґрунтованої підозри у скоєнні підозрюваною інкримінованих їй кримінальних правопорушень, а також наявність ризику, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрювана може здійснити дії, передбачені п.3 ч.1 ст.177 КПК України.

Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу, необхідного для запобігання існуючому ризику, слідчий суддя враховує таке.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Відповідно до ст. 196 КПК України, в ухвалі про застосування запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, зазначаються конкретні обов`язки, передбачені ч.5 ст. 194 КПК України, що покладаються на підозрюваного, обвинуваченого, та у випадках, встановлених КПК України, строк, на який їх покладено.

Частиною 3 ст. 176 КПК України визначено, що слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

З огляду на викладене, враховуючи тяжкість злочинів, спосіб їх скоєння та наслідки, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваній у разі визнання її винуватою, конкретні обставини кримінального провадження та характер інкримінованих їй дій, дані про особу підозрюваної, а саме: її вік, стан здоров`я, соціальні зв`язки, спосіб життя взагалі, слідчий суддя дійшов висновку про наявність достатніх правових підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж домашній арешт, оскільки стороною обвинувачення не доведено, що запобігти існуючому ризику, окрім як застосуванням запобіжного заходу у виді домашнього арешту в певний період доби, неможливо.

Положеннями ст. 179 КПК України передбачено, що особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.

Згідно з ч.7 ст.194 КПК України обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців.

Таким чином, слідчий суддя, вважає, що, незважаючи на підозру у скоєнні злочинів невеликої тяжкості та передбачене за них покарання, вірогідність ухилення підозрюваної від виконання процесуальних обов`язків не є надто високою, у зв`язку з чим до неї може бути застосований інший, більш м`який запобіжний захід, а саме особисте зобов`язання з покладенням певних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, що зможе запобігти доведеним під час розгляду клопотання ризикам та забезпечити виконання підозрюваною процесуальних обов`язків і належної процесуальної поведінки. Саме такий запобіжний захід, на думку слідчого судді, буде відповідати тяжкості кримінальних правопорушень та даним про особу підозрюваної, а також буде пропорційним тим ризикам, які об`єктивно існують.

Що стосується заяви ОСОБА_4 , то її зміст зводиться до викладення суб`єктивних припущень підозрюваної, не стосується обставин, які встановлюються в ході судового розгляду при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, не містить будь-яких клопотань процесуального характеру та не була складена заявницею з метою відводу слідчого судді. Відтак, слідчий суддя позбавлений процесуальної можливості відреагувати на вказану заяву у відповідності до положень КПК України.

Разом з тим, слідчий суддя зауважує, що твердження підозрюваної ОСОБА_4 про те, що суд є суб`єктом господарювання, та відповідно не може діяти від імені України є хибним виходячи з наступного.

Суд не є суб`єктом господарювання, оскільки він є органом державної влади, який здійснює правосуддя. Згідно зі статтею 124 Конституції України, правосуддя в Україні здійснюється виключно судами. Суди здійснюють свої повноваження незалежно, і судді при виконанні своїх обов`язків керуються Конституцією та законами України.

Відповідно до Закону України "Про судоустрій і статус суддів", суди діють від імені держави Україна, забезпечуючи захист прав, свобод та інтересів фізичних і юридичних осіб, а також інтересів держави.

Таким чином, суд (слідчий суддя) у даному провадженні діє в рамках своїх повноважень, визначених Конституцією та законами України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 176-179, 193-196, 309, 369-372, 395 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_6 , погодженого прокурором Білоцерківської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту в кримінальному провадженні № 0000958 від 13.03.2024, за ознаками скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України відмовити.

Обрати щодо підозрюваної ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

Покласти на підозрювану ОСОБА_4 строком до 24 червня 2024 року включно такі процесуальні обов`язки:

?прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді або суду за першою вимогою;

?повідомляти слідчого, прокурора, слідчого суддю чи суд про зміну свого місця проживання;

?утримуватися від спілкування із потерпілими ОСОБА_11 та ОСОБА_9 , а також свідками ОСОБА_12 ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_13 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_20 .

Роз`яснити підозрюваній ОСОБА_4 , що в разі невиконання покладених на неї процесуальних обов`язків до неї може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на неї може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Контроль за виконанням покладених обов`язків покласти на старшого слідчого СВ Білоцерківського РУП ГУ НП в Київській області ОСОБА_6 .

Копію ухвали про обрання запобіжного заходу негайно вручити учасникам процесу після її проголошення.

Відповідно до ст.205 КПК України ухвала слідчого судді, суду щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали оголошено 31.05.2024 о 08 год. 50 хв.

Суддя: ОСОБА_1