Справа № № 585/3056/23
Номер провадження 1-кс/585/28/24
У Х В А Л А

І М Е Н ЕМ У К Р АЇ Н И

01 березня 2024 року м.Ромни

Роменський міськрайонний суд Сумської області у складі:

Головуючого судді - ОСОБА_1

за участю засудженого ОСОБА_2

його захисника адвоката ОСОБА_3 ,

секретаря ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Ромни у режимі відеконференцзвязку із ДУ «Сумський слідчий ізолятор» заяву ОСОБА_2 про відвід судді Роменського міськрайонного суду Сумської області ОСОБА_5 від розгляду справи за його клопотанням, про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк відбування покарання згідно ч.5 ст. 72 КК України,

В С Т А Н О В И В:

У ході проведення судового засідання при розгляді клопотання, поданого у порядку виконання судового рішення (вироку суду), суддею Роменського міськрайонного суду ОСОБА_5 , яке відбулося 02 січня 2024 року, ОСОБА_2 (заявник) заявив відвід судді з підстав того, що він вважає ставлення судді до нього, як до особи, засудженої до довічного позбавлення волі, заздалегідь упередженим, що суттєво впливає на законність майбутнього судового рішення, яке може бути прийняте вказаним суддею за наслідками розгляду його клопотання.

ОСОБА_2 у судовому засіданні додатково обґрунтував заяву про відвід, вказавши про те, що суддя ОСОБА_5 попередньо, в межах іншого судового провадження, приймала рішення про повернення його заяви без проведення судового розгляду, яке було скасовано Сумським апеляційним судом, із спрямуванням справи на новий судовий розгляд. Виходячи із того, що зарахування строку попереднього ув`язнення, про що останній звернувся до суду у справі, яка перебуває на розгляді судді ОСОБА_5 , суттєво впливає на загальний строк вже відбутого покарання, з огляду на зміни у законодавстві (ст.ст.81, 82 КК України), то заздалегідь упереджене ставлення судді до його особи унеможливлює постановлення останньою законного рішення на його користь.

Крім того ОСОБА_2 додатковою підставою для задоволення його заяви про відвід вказав, що суддею ОСОБА_5 повторне заявлення відводу у судовому розгляді було розцінено як зловживання правом, хоча при розгляді його заяви про відвід іншим суддею суду про дату та час розгляду заяви не було повідомлено, як і не було забезпечено можливості обґрунтувати заявлений ним відвід.

Захисник підтримав доводи заяви ОСОБА_2 та просив про її задоволення.

В судове засідання суддя, якій заявлено відвід та прокурор не з`явились, причини неявки до суду не повідомили.

Відповідно до норм Кримінального процесуального кодексу України, неявка сторін для вирішення питання про відвід не є перешкодою для розгляду такої заяви, при належному повідомленні учасників провадження.

Суд, заслухавши учасників провадження, що з`явились на розгляд заяви, дослідивши наявні матеріали провадження, приходить до наступного.

Так, заявник зазначає підставу для відводу судді - непогодження з раніше постановленим нею рішенням, яке було скасовано рішенням суду апеляційної інстанції, із направленням справи на новий судовий розгляд, що, на його думку, може свідчити про можливе упереджене ставлення при розгляді його клопотання у справі за №585/3056/23, що впливає на законність майбутнього судового рішення.

У ході судового розгляду заяви ОСОБА_2 додатковою підставою для задоволення його заяви про відвід вказав, що суддею ОСОБА_5 повторне заявлення відводу у судовому розгляді було розцінено як зловживання правом. Хоча він не реалізував своє право на подання додаткових пояснень та участь у судовому розгляді з незалежних від нього підстав.

Проаналізувавши доводи заяви ОСОБА_2 , суд вважає, що слід відмовити у задоволенні заяви про відвід судді, оскільки такий відвід є необґрунтованим, з огдану на наступне.

Пункт 4 частини 1 статті 75 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України) передбачає, що суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності обставин, які викликають сумнів у його неупередженості. Суддя також не може брати участь у кримінальному провадженні у випадку, якщо порушено порядок визначення судді для розгляду справи.

З метою дотримання загальновизнаних інституційних гарантій правосуддя таких як незалежність і безсторонність суду, усунення судді відбувається через самовідвід (самоусунення) або на підставі заяви про відвід, поданої особою, що бере участь у кримінальному провадженні.

Відповідно до частини 3-5 статті 80 КПК України, заява про відвід може бути заявлена як під час досудового розслідування, так і під час судового провадження; заява про відвід під час судового провадження подається до початку судового розгляду; відвід повинен бути вмотивованим.

Суд зазначає, що заява про відвід була подана в судовому засіданні при розгляді клопотання ОСОБА_2 , про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк відбування покарання згідно ч.5 ст. 72 КК України, отже суд приймає її до розгляду на предмет вмотивованості.

Відповідно до частини 1 статті 81 КПК України, у разі заявлення відводу слідчому судді, судді, який здійснює судове провадження одноособово, його розглядає інший суддя цього ж суду.

Аргументація заявника зводиться до незгоди із іншим судовим рішенням цього ж судді, яке у подальшому було скасоване судом апеляційної інстанції та тим, що суддею було роз`яснено заявнику наслідки зловживання правом на відвід, згідно ч.4 ст. 81 КПК України. Окрім вказаного, заява про відвід не містить інших аргументів, а також доказів на підтвердження фактів, зазначених у заяві. Таким чином, суд вбачає дві підстави для відводу, на які посилається заявник - непогодження з раніше постановленим рішенням та роз`яснення судом норми процесуального закону.

Суд не погоджується з доводами заявника. Оскільки кримінальне процесуальне законодавство висуває загальні вимоги до вмотивованості відводу, суд звертається до інших джерел права, які визнані в Україні, для більш детального аналізу. Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди [України] застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права. Це положення узгоджується зі статтею 9 Конституції України, що встановлює примат (пріоритет) міжнародного права в Україні.

Суд керується сталою практикою ЄСПЛ в оцінці вмотивованості відводу, зокрема критеріями, що були чітко висвітлені у справі Mironenko та Martenko проти України (Рішення ЄСПЛ від 10 грудня 2009 року, заява № 4785/02, параграфи 66-71) та в основоположних справах Wettstein проти Швейцарії (Рішення ЄСПЛ від 21 грудня 2000 року, заява № 33958/96, параграфи 42-44) та Kyprianou проти Кіпру (Рішення ЄСПЛ від 15 грудня 2005 року, заява № 73797, параграфи 119, 121). ЄСПЛ вказав, що наявність безсторонності має визначатися, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного. При визначенні наявності у відповідній справі законних підстав сумніватися в безсторонності певного судді позиція особи має важливе, але не вирішальне значення. Вирішальне значення при цьому матиме можливість вважати такі сумніви об`єктивно обґрунтованими, і у цьому зв`язку навіть видимі ознаки можуть мати певне значення.

В даному випадку основною та єдиною підставою для відводу судді стала суб`єктивна думка заявника щодо імовірної упередженості вказаного судді в подальшому при розгляді його клопотання. Так, заявник зазначив, що у нього є сумніви в неупередженості судді. Втім, його сумніви не були підтверджені жодними доказами, а тому не можуть бути визнані об`єктивно обґрунтованими. Також, заявник не надав інформації щодо можливих видимих ознак неупередженості, а тому суд не може вважати такі сумніви об`єктивно виправданими. Роз`яснення учаснику процесу норми кримінального процесуального закону (ч.4 ст. 81 КПК України) якою визначено право суду визнавати повторне заявлення відводу зловживанням правом також не свідчить про упередженість судді, як при вирішенні клопотання ОСОБА_2 по суті вимог, так і вцілому до його особи.

Таким чином суд приходить до висновку, що в неупередженості судді Роменського міськрайонного суду ОСОБА_5 відсутні правомірні сумніви, оскільки заява ОСОБА_2 не вказує на певні факти, котрі можна перевірити, і які б дозволяли піддати сумніву безсторонність розгляду справи №585/3056/23.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.75, 81, 395 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви ОСОБА_2 про відвід судді Роменського міськрайонного суду Сумської області ОСОБА_5 від розгляду справи за його клопотанням, про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк відбування покарання згідно ч.5 ст. 72 КК України - відмовити.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ ОСОБА_1