Справа № 456/6551/23
Провадження № 1-кп/456/195/2024
ВИРОК

іменем України

01 квітня 2024 року місто Стрий

Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

екретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження стосовно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Селідово Донецької області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , з середньою освітою, не одруженого, працюючого слюсарем КП «Стрийтеплоенерго», згідно ст.89 КК України раніше не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого статтею 390-1 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,-

встановив:

ОСОБА_3 , будучи ознайомленим з рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 28.02.2023, згідно з яким відносно нього видано обмежувальний припис та йому протягом шести місяців заборонено: перебувати за місцем проживання (перебування) ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 ; наближатися на відстань 50 м. до місця проживання (перебування), роботи, інших місць частого відвідування ОСОБА_5 , а саме до Стрийської спеціалізованої школи № 4 І-ІІІ ступенів за адресою АДРЕСА_2 ; місця реєстрації ОСОБА_5 за адресою АДРЕСА_1 ; особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_5 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому ОСОБА_3 , переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_5 або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб, у період з 7 по 21 серпня 2023 року умисно не виконав вказаний вище обмежувальний припис, що виразилось в наступному.

Так, 07 серпня 2023 року приблизно о 20:30 годині ОСОБА_3 , маючи умисел на невиконання обмежувального припису, виданого рішенням Стрийського міськрайонного суду від 28.02.2023, усвідомлюючи, що йому заборонено в будь-який спосіб спілкуватися з ОСОБА_5 , перебував за місцем проживання та реєстрації останньої, що по АДРЕСА_1 , де у грубій формі спілкувався з потерпілою, а саме висловлювався в її сторону нецензурною лайкою з погрозами фізичною розправою.

Продовжуючи реалізацію єдиного злочинного умислу спрямованого на невиконання обмежувального припису, ОСОБА_3 20.08.2023 приблизно о 15:40 годині, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходився за місцем проживання потерпілої ОСОБА_5 , що по АДРЕСА_1 , у грубій формі спілкувався з потерпілою, висловлюючись в її сторону нецензурною лайкою з погрозами фізичною розправою, чим порушив вимоги обмежувального припису.

Надалі, цього ж дня, близько 22:00 години, ОСОБА_3 продовжив свої умисні протиправні дії, спрямовані на невиконання заборон, передбачених обмежувальним приписом, а саме, перебуваючи у будинку, за вищевказаною адресою, у грубій формі спілкувався з ОСОБА_5 , виражаючись нецензурною лайкою в адресу потерпілої та погрожуючи фізичною розправою.

Крім того, ОСОБА_3 , продовжуючи реалізацію єдиного злочинного умислу спрямованого на невиконання обмежувального припису, 21.08.2023 приблизно о 19:02 годині, перебував за місцем проживання та реєстрації ОСОБА_5 , що по АДРЕСА_1 , спілкувався з нею в грубій формі, висловлюючись в сторону потерпілої нецензурною лайкою, чим порушив вимоги обмежувального припису.

Відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений ОСОБА_3 , передбачена статтею 390-1 КК України умисне невиконання обмежувальних приписів.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину по пред`явленому йому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого статтею 390-1 КК України визнав повністю, суду пояснив, що дійсно 07.08., 20.08. та 21.08.2024 розмовляв у грубій формі з потерпілою, вчинив з нею сварку через гроші та виражався у її сторону нецензурною лайкою. Щиро розкаявся у скоєному, повідомив про усвідомлення своєї неправильної поведінки та висновки щодо не повторення такої у майбутньому, просить обрати йому покарання у виді штрафу.

Потерпіла ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, покарання обвинуваченому просить призначити на розсуд суду.

За клопотанням сторін кримінального провадження, враховуючи, що обвинувачений та інші учасники судового провадження не оспорюють фактичні обставини справи, встановивши, що вони правильно розуміють зміст обставин пред`явленого ОСОБА_3 обвинувачення та відсутність будь-яких сумнівів у добровільності їх позиції, суд роз`яснивши, що вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, відповідно до частини 3 ст. 349 КПК України визнає недоцільним дослідження доказів зібраних органами досудового розслідування щодо обставин пред`явленого ОСОБА_3 обвинувачення, які ніким не оспорюються.

Судом досліджено матеріали справи, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_3 , а саме:

- згідно вироку Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 23.11.2021 ОСОБА_3 визнано винним за ст.126-1 КК України, та призначено покарання у виді 150 годин громадських робіт;

- відповідно до вимоги від 06.09.2023, ОСОБА_3 28.04.2022 знятий з обліку Стрийського РВ №2 філфї ДУ ЦП у Львівській області у зв`язку із відбуттям покарання;

- згідно копії паспорта серії НОМЕР_1 та довідки №171 від 11.08.2023 про склад сім`ї, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований в АДРЕСА_1 ;

- відповідно до інформації №1125 від 05.09.2023, наданої КНП «ТМО «СМОЛ», ОСОБА_3 на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває;

- згідно характеристики з місця проживання від 11.08.2023, ОСОБА_3 притягався до адміністративної відповідальності,зловживає спиртними напоями, характеризується з негативної сторони;

- відповідно до характеристики з місця роботи, ОСОБА_3 характеризується позитивно.

На підтвердження вини обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого статтею 390-1 КК України, стороною обвинувачення зібрано та надано суду докази, які долучені до матеріалів кримінального провадження а саме: заяви потерпілої ОСОБА_5 від 07.08.2023 та 20.08.2023 та письмові пояснення; рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 28.02.2023 про видачу обмежувального припису; довідку №3868 від 20.08.2023 про перебування ОСОБА_5 в стані алкогольного сп`яніння; протоколи огляду предмету від 27.09.2023; постанову про визнання предметів речовими доказами від 27.09.2023.

Таким чином, об`єктивно з`ясувавши обставини кримінального провадження, керуючись законом, суд вважає доведеним факт умисного невиконання ОСОБА_3 обмежувального припису, тобто вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого статтею 390-1 КК України.

Згідно зі статтями 50, 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, що є необхідним і достатнім для її виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів. Виходячи з принципів співмірності й індивідуалізації, це покарання за своїм видом та розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, що його пом`якшують і обтяжують.

Основною формою прояву щирого каяття є повне визнання особою своєї вини та правдива розповідь про всі відомі їй обставини вчиненого кримінального правопорушення. Якщо особа приховує суттєві обставини вчиненого кримінального правопорушення, що значно ускладнює його розкриття, визнає свою вину лише частково для того, щоб уникнути справедливого покарання, її каяття не можна визнати щирим, справжнім. Щире каяття повинно ґрунтуватися на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки, її осуді, бажанні виправити ситуацію, яка склалась, та нести кримінальну відповідальність за вчинене, а також зазначена обставина має знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження. (правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 30 жовтня 2018 року у справі № 559/1037/16-к)

Крім того, розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочинних дій, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в визнанні негативних наслідків злочину для потерпілої особи, намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження (правові позиції, викладені в постановах Верховного Суду від 22.03.2018 у справі №759/7784/15-к та від 18.09.2019 у справі № 166/1065/18.)

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд визнає щире каяття та сприяння розкриттю кримінального правопорушення (п. 1 ч.1 ст. 66 КК України).

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд визнає вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винний перебуває в сімейних відносинах (п.п. 6-1, 13 ч.1 ст. 67 КК України).

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, зважаючи на вимоги ст. 65 КК України та роз`яснення, викладені в пункті 1 постанови Пленуму ВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2013 №7, враховує: ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Так, обвинувачений ОСОБА_3 , вчинив кримінальне правопорушення, яке відповідно до статті 12 КК України є проступком (стаття 390-1 КК України).

Підстави для застосування ст. 69 КК України:

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції частини статті Особливої частини КК України або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання.

При цьому нормами ст. 69 КК України, положення якої покликані гуманізувати закон про кримінальну відповідальність передбачено призначення іншого, більш м`якого виду основного покарання. Але застосування даної норми може відбуватись лише за наявності певних обставин, а саме наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного.

У справі № 629/2739/18 від 03.02.2021 ККС ВС послався на те, що положення ч. 1 ст. 69 КК України надають повноваження суду у виключних випадках призначити більш м`яке покарання, ніж мінімальне покарання, передбачене законом за відповідний злочин, лише «за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину», тобто якщо певні обставини або сукупність обставин одночасно відповідають двом умовам, визначеним в законі: вони можуть бути визнані такими, що пом`якшують покарання відповідно до частин 1 та/або 2 статті 66 КК України; істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину. Крім того, ці обставини чи сукупність обставин мають знаходитися в причинному зв`язку з цілями та/або мотивами злочину, поведінкою особи під час вчинення злочину та іншими факторами, які безпосередньо впливають на суспільну небезпеку злочину та/або небезпечність винуватої особи. Ці обставини в своїй сукупності повинні настільки істотно знижувати ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, що призначення винному навіть мінімального покарання в межах санкції було би явно несправедливим.

В судовому засіданні встановлено, що обвинувачений щиро розкаявся у вчиненому, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, просить обрати йому покарання у виді штрафу.

Виходячи з положень ст. 50 ККУкраїни призначення покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

На думку суду активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, щире каяття обвинуваченого, осуд своєї неправомірної поведінки, істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а відтак є всі підстави для застосування ст.69 КК України.

Суд вважає, що призначення покарання у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян досягне мети призначення покарання.

Цивільний позов не заявлявся.

Доля речових доказів підлягає вирішенню відповідно до вимог статті 100 КПК України.

Процесуальних витрат в даному кримінальному провадженні немає.

Керуючись статтями 368, 371, 374 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_3 визнати винуватим по пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого статтею 390-1 КК України і призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Речові докази (постанова про визнання предметів речовими доказами від 27.09.2023), а саме:

DVD-R диски (з відеозаписами з бодікамер /10, /9, 071474) - залишити при матеріалах кримінального провадження.

Роз`яснити засудженому ОСОБА_3 , що він зобов`язаний сплатити штраф у місячний строк після набрання вироком суду законної сили і повідомити про це кримінально-виконавчій інспекції за місцем проживання шляхом пред`явлення документа про сплату штрафу.

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Стрийський міськрайонний суд Львівської області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя ОСОБА_1