Справа № 610/1045/24
провадження № 1-кс/610/506/2024
УХВАЛА

18 квітня 2024 року слідчий суддя Балаклійського районного суду Харківської області ОСОБА_1 , з участю: секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши клопотання начальника Балаклійського відділу Ізюмської окружної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13 квітня 2024 року за №0000238, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, про арешт майна,

ВСТАНОВИВ:

Начальник Балаклійського відділу Ізюмської окружної прокуратури ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про арешт майна.

Клопотання мотивовано тим, що 12.04.2024 близько 13-00 год. на автодорозі по вулиці Новоселівка у м. Балаклія Ізюмського району, Харківської області сталося зіткнення автомобіля «ВАЗ 2102», д.н.з.: НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та велосипеду під керуванням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , внаслідок чого останній спричинено тілесні ушкодження.

13.04.2024 відомості про дану подію внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000238 та розпочато досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

12.04.2024 було здійснено огляд місця ДТП за адресою: АДРЕСА_1 , чим зафіксовано дорожню обстановку та вилучено транспортні засоби, а саме: автомобіль «ВАЗ 2102» д.н.з. НОМЕР_1 червоного кольору та веломашина зеленого кольору.

13.04.2024 автомобіль «ВАЗ 2102» д.н.з. НОМЕР_1 червоного кольору та веломашину зеленого кольору визнано речовим доказом по вказаному кримінальному провадженню.

Документом, що підтверджує право власності на автомобіль «ВАЗ 2102» д.н.з. НОМЕР_1 є свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 02.03.1999 року, згідно якого власником є ОСОБА_6 , користувачем та під час ДТП за кермом вказаного транспортного засобу перебував ОСОБА_4 .

Внаслідок даної події автомобіль «ВАЗ 2102» д.н.з. НОМЕР_1 отримав механічні пошкодження, а саме: розбите лобове скло. Веломашина невстановленої марки отримала механічні пошкодження, а саме: деформоване заднє колесо, деформований задній щиток.

Прокурор посилався на те, що необхідність арешту майна зумовлюється необхідністю забезпечення доказової бази та обґрунтованою підозрою вважати, що незастосування цього заходу перешкоджатимуть встановленню істини внаслідок того, що таке майно може бути приховано, пошкоджено, зіпсовано, знищено, перетворено, відчужено. Крім того, вказаний транспортний засіб необхідний для проведення автотехнічних експертиз.

Посилаючись на викладене, прокурор просить накласти арешт, заборонивши користування, відчуження та розпорядження, на автомобіль «ВАЗ 2102» д.н.з. НОМЕР_1 .

Прокурор подав заяву про розгляд клопотання без його участі, клопотання підтримав з наведених у ньому підстав, просив його задовольнити.

Третя особа, щодо майна якого розглядається клопотання про накладення арешту, у судове засідання не з`явився. Його неприбуття у судове засідання відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України не перешкоджає розгляду клопотання.

Дослідивши додані до клопотання документи, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання обґрунтоване та підлягає до задоволення з таких підстав.

Як убачається з матеріалів клопотання, слідчим відділенням відділу поліції № 1 Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000238. Відомості про вчинене кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР) було внесено 13.04.2024 з кваліфікацією за ч. 1 ст. 286 КК України, якою передбачено кримінальну відповідальність за порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

З матеріалів клопотання вбачається, що 12.04.2024 близько 13-00 год. на автодорозі по вулиці Новоселівка у м. Балаклія Ізюмського району, Харківської області сталося зіткнення автомобіля «ВАЗ 2102», д.н.з.: НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та велосипеду під керуванням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , внаслідок чого останній спричинено тілесні ушкодження.

Вказане підтверджується відомостями, що містяться у витягу з ЄРДР від 13.04.2024 у кримінальному провадженні №0000238, копією рапорту чергового відділу поліції № 1 Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області ( ЄО №2228 від 12.04.2024).

Відповідно до протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 12.04.2024, проведеного за адресою: АДРЕСА_1 , чим зафіксовано дорожню обстановку та вилучено транспортні засоби, а саме: автомобіль «ВАЗ 2102» д.н.з. НОМЕР_1 червоного кольору та веломашина зеленого кольору.

Постановою слідчого СВ відділу поліції № 1 Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області ОСОБА_7 від 13.04.2024 вилучений транспортний засіб визнано речовим доказом.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, серії НОМЕР_2 , автомобіль ВАЗ 2102, д.н. НОМЕР_1 , належить ОСОБА_6 .

Відповідно до ч. 7 ст. 237 КПК України вказане у клопотанні майно вважається тимчасово вилученим.

Пункт 7 частини 2 статті 131 КПК України регламентує арешт майна як один з заходів забезпечення кримінального провадження.

Згідно ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Крім того, ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи при наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Зазначене у клопотанні майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, міг бути знаряддям вчинення кримінального правопорушення та зберегти на собі його сліди або містити інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Тому на зазначене майно необхідно накласти арешт з метою його збереження.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження шляхом позбавлення права на відчуження, розпорядження та користування зазначеним майном є доцільним, оскільки в даному випадку забезпечує запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, знищення, перетворення, відчуження.

Матеріали клопотання та встановлені судом обставини свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника і користувача майна з метою забезпечення збереження зазначеного об`єкта, як речового доказу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-174 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на автомобіль «ВАЗ 2102», д.н.з. НОМЕР_1 , вилучений під час огляду місця події 12.04.2024, який на праві власності належить ОСОБА_6 , яким на момент дорожньо-транспортної пригоди керував (користувався) ОСОБА_4 , позбавивши права на його відчуження, розпорядження та користування.

Місце зберігання арештованого майна визначити слідчому.

Копію ухвали для виконання направити начальнику Балаклійського відділу Ізюмської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_3 , слідчому СВ ВП № 1 Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області ОСОБА_8 .

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1