Справа № 409/2873/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про звільнення засудженого від покарання

"11" квітня 2024 р. м.Першотравенськ.

Першотравенський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретар - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Першотравенську подання відділу №23 філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях про звільнення від покарання засудженого

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в с-щі Білолуцьк, Новопсковського району, Луганської області, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 21 січня 2022 року Білокуракинським районним судом Луганської області по ч.1 ст.186, ст.71 КК України до покарання у виді громадських робіт строком 240 годин,

В С Т А Н О В И В :

21 березня 2024 року в провадження Першотравенського міського суду Дніпропетровської області надійшло подання відділу №23 філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях про звільнення від покарання засудженого ОСОБА_3 у зв`язку із закінченням строків давності виконання вироку.

В обґрунтування подання зазначено, що вироком Білокуракинського районного суду Луганської області від 21 січня 2022 року ОСОБА_3 було засуджено по ч.1 ст.186, ст.71 КК України до покарання у виді громадських робіт строком 240 годин. Вирок суду набрав законної сили 22 лютого 2022 року та 05 грудня 2023 року надійшов на виконання. Засуджений не був ознайомлений з порядком та умовами відбування покарання, оскільки він проживає на тимчасово окупованій 24 лютого 2022 року території України. Встановити місцезнаходження засудженого на даний час не виявилося за можливе, ОСОБА_3 оголошено в розшук, розшукова справа №3402 від 26 січня 2024 року. 22 лютого 2024 року строки давності виконання вироку закінчилися. У період з 21 січня 2022 року по теперішній час ОСОБА_3 нових кримінальних правопорушень не вчиняв. З 21 січня 2022 року покарання не відбуває, знаходиться у розшуку, як особа, місцезнаходження якої невідоме, а не як така, що ухиляється від виконання вироку суду.

Просить суд вирішити питання про звільнення засудженого від відбування покарання, в зв`язку з закінченням строку давності виконання обвинувального вироку.

В судове засідання представник відділу №23 філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях не з`явився, надав заяву про розгляд справи в його відсутність, подання підтримав, просить його задовільнити.

Засуджений в судове засідання не з`явився, про дату розгляду справи повідомлений належним чином, про причину неявки суд не сповістив.

Прокурор надав заяву про розгляд справи в його відсутність, не заперечує проти задоволення подання.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що подання підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що вироком Білокуракинського районного суду Луганської області від 21 січня 2022 року ОСОБА_3 засуджено по ч.1 ст.186, ст.71 КК України до покарання у виді громадських робіт строком 240 годин.

Вирок суду набрав законної сили 22 лютого 2022 року.

05 грудня 2023 року вирок суду надійшов на виконання до органу пробації.

Засуджений не був ознайомлений з порядком та умовами відбування покарання, оскільки він проживає на тимчасово окупованій 24 лютого 2022 року території України.

Встановити місцезнаходження засудженого на даний час не виявилося за можливе, ОСОБА_3 оголошено в розшук, розшукова справа №3402 від 26 січня 2024 року.

22 лютого 2024 року строки давності виконання вироку закінчилися.

У період з 21 січня 2022 року по теперішній час ОСОБА_3 нових кримінальних правопорушень не вчиняв.

З 21 січня 2022 року покарання не відбуває, знаходиться у розшуку, як особа, місцезнаходження якої невідоме, а не як така, що ухиляється від виконання вироку суду.

Відповідно ст.80 КК України особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки: 1) два роки - у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі.

Перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені пунктами 1-3 частини першої цієї статті, подвоюються.

Стаття 80 КК України передбачає нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та встановлює імперативні строки, сплив яких є безумовною підставою для звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання.

Правова природа вказаного виду звільнення від відбування призначеного покарання зумовлюється одностороннім обов`язком держави примусово реалізувати через спеціально уповноважені нею органи призначене особі покарання протягом певних строків. Особа, засуджена до певного виду покарання, не несе правового обов`язку застосовувати право обмеження, які входять до його змісту, сама до себе - це виключна одностороння компетенція спеціальних державних органів, які виконують покарання.

Водночас, засуджена до певного виду покарання особа не може перебувати в потенційному очікуванні виконання покарання невизначений проміжок часу, у зв`язку із чим законодавчо встановлюються імперативні строки, сплив яких припиняє наявні між державою і засудженою особою кримінальні правовідносини, а отже, унеможливлює виконання покарання.

Окрім того, частиною третьою статті 80 КК передбачено положення щодо зупинення перебігу строку давності у разі, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання, а строки давності, передбачені пунктами 1-3 частини першої цієї статті, подвоюються.

У частині четвертій статті 80 КК також передбачено положення про те, що перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у частинах першій та третій цієї статті, засуджений вчинить новий середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин. Обчислення строку давності в цьому разі починається з дня вчинення нового злочину.

Вказані положення свідчать, що держава втрачає право на виконання призначеного засудженому покарання лише у тих випадках, коли засуджений своєю поведінкою не перешкоджав процедурі його виконання.

За таких обставин застосування статті 80 КК України передбачає дослідження та встановлення судом терміну, протягом якого обвинувальний вирок не виконувався, збігу строку давності його виконання та факту ухилення засудженим від його відбування, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності (постанова Верховного Суду України від 24 грудня 2015 року № 5-324кс15).

Оскільки засуджений не ухилявся від відбування покарання, призначеного вироком суду, нових кримінальних правопорушень за період з 21 січня 2022 року по теперішній час не вчиняв, що підтверджується вимогою про судимість від 22 лютого 2024 року, то підстави для зупинення перебігу давності, передбачені ч.ч.3,4 ст.80 КК України, відсутні.

22 лютого 2024 року строк давності виконання вироку Білокуракинського районного суду Луганської області від 21 січня 2022 року закінчився.

Суд вважає за необхідне звільнити засудженого від призначеного йому покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання вироку суду.

Керуючись ст.80 КК України, ст. 537 КПК України, - суд

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 звільнити від призначеного вироком Білокуракинського районного суду Луганської області від 21 січня 2022 року по ч.1 ст.186, ст.71 КК України покарання в зв`язку із закінченням строків давності виконання вироку суду.

На ухвалу суду може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду через Першотравенський міський суд протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1 .