Справа № 204/2685/24
Провадження № 1-кс/204/744/24
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2024 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

слідчого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

за участю адвокатів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

ОСОБА_6

за участю підозрюваного ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Азербайджану, азербайджанця, громадянина російської федерації, офіційно не працевлаштованого, раніше не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

21 березня 2024 року до суду надійшло клопотання старшого слідчого СВ ВП № 6 ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_8 , погоджене прокурором Західної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_3 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 .

В обґрунтування клопотання слідчий зазначає, що 22.01.2024 року у точно не встановлений в ході досудового розслідування час, але не пізніше 14.15 години, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, перебував у підвалі будинку АДРЕСА_2 , спільно з раніше йому малознайомим потерпілим ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , де сумісно вживали алкогольні напої. В ході сумісного вживання алкогольних напоїв, між ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин та особистої неприязні один до одного, виникла сварка, в ході якої у ОСОБА_7 раптово виник злочинний умисел, спрямований на вчинення вбивства, тобто умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині, а саме ОСОБА_9 . Реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, ОСОБА_7 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, 22.01.2024 року у точно не встановлений в ході досудового розслідування час, але не пізніше 14.15 години, перебуваючи в підвалі будинку АДРЕСА_2 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання негативних наслідків та бажаючи протиправно заподіяти смерть ОСОБА_9 , на ґрунті особистої неприязні до останнього, реалізуючи свій прямий злочинний умисел направлений на позбавлення життя останнього, діючи умисно, наніс множинні удари руками, стисненими в кулак а також ногами, в область голови та тулуба ОСОБА_9 , заподівши тим самими останньому тілесні ушкодження, внаслідок яких на місці вчинення кримінального правопорушення у підвалі будинку АДРЕСА_2 , настала смерть ОСОБА_9 . Відповідно до лікарського свідоцтва про смерть № 377м від 23.01.2024 року, смерть ОСОБА_9 настала внаслідок гострої крововтрати, інших уточнених травм із залученням декількох ділянок тіла, сумісної тупої травми тіла. Таким чином, з урахуванням викладеного, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, а саме вбивстві, тобто умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині. Правова кваліфікація кримінального правопорушення у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 злочин, передбачений ч. 1 ст. 115 КК України, а саме вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині. За вказаним фактом 23.01.2024 року відомості внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000073, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України. У вчиненні вказаного кримінального правопорушення обґрунтовано підозрюється: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець Азербайджану, азербайджанець, громадянин російської федерації, який має середню освіту, не одружений, який на утриманні неповнолітніх дітей не має, офіційно не працевлаштований, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий. Причетність ОСОБА_7 до вчиненого кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: рапортом про виявлене кримінальне правопорушення; протоколом огляду трупа від 22.01.2024 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 , протоколом проведення слідчого експерименту за участі свідка ОСОБА_10 ; лікарським свідоцтвом про смерть № 377м від 23.01.2024 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 , висновком експерта № 377м/212-Е від 28.02.2024 року; іншими наявними в матеріалах доказами, зібраними під час проведення досудового розслідування. У діях ОСОБА_7 вбачаються ознаки кримінального правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена ч.1 ст.115 КК України. Підозрюваний ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні умисного особливо тяжкого кримінального правопорушення, за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк понад сім років. 26.01.2024 року о 15.35 годині (дата та час фактичного затримання - 26.01.2024 року 07.45 година), за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, в порядку ст. 208 КПК України затримано ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 26.01.2024 року по вказаному кримінальному провадженню ОСОБА_7 в порядку ст.ст. 276-278 КПК України, повідомлено про підозру у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України. Ухвалою слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 27.01.2024 року відносно підозрюваного ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 25.03.2024 року. Двомісячний строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000073 закінчується 26 березня 2024 року, однак завершити досудове розслідування у вказаний строк не виявляється можливим, оскільки під час досудового розслідування у кримінальному провадженні необхідно: отримати висновок судово-медичної експертизи за результатами проведеного слідчого експерименту за участі свідка ОСОБА_10 (призначена 22.02.2024 року); призначити та провести комісійну судово-медичну експертизу по дослідженню трупа ОСОБА_9 для з`ясування додаткових питань що мають значення для досудового розслідування (зокрема для з`ясування механізму утворення тілесних ушкоджень (кількості ударів та послідовності їх нанесення) та з`ясування проміжку часу який минув між спричиненням тілесних ушкоджень та настанням смерті померлого); провести інші необхідні слідчі дії, спрямовані на перевірку отриманих у кримінальному провадженні доказів; з урахуванням отриманих в ході досудового розслідування доказів, змінити раніше повідомлену підозру ОСОБА_7 ; допитати підозрюваного ОСОБА_7 ; провести відкриття матеріалів кримінального провадження сторонами; прийняти законне та обґрунтоване рішення по закінченню досудового розслідування у кримінальному провадженні. Провести вказані слідчі дії у передбачений законом строк не виявилося можливим у зв`язку з складністю кримінального провадження, значним обсягом об`єктів досліджень у призначених судових експертизах та тривалістю їх проведення. Без висновків зазначених експертиз неможливо прийняти законне та обґрунтоване рішення по закінченню досудового розслідування у кримінальному провадженні. 20.03.2024 року керівником Західної окружної прокуратури міста Дніпра строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000073 продовжено до трьох місяців. Згідно з положень п. 2 ч. 3 ст. 199 КПК України, необхідність проведення вищезазначених слідчих дій є обставиною, яка перешкоджає завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали суду про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 о. Слідчим суддею Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 обрано у зв`язку з тим, що відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України. Згідно положень п. 1 ч. 3 ст. 199 КПК України, обставинами, які свідчать що заявлені ризики, які виправдовують застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 є наступні фактичні дані, отримані під час досудового розслідування: під час досудового розслідування не спростовано, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні умисного особливо тяжкого кримінального правопорушення, за вчинення якого Кримінальним кодексом України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад сім років, та з урахуванням тих обставин, що підозрюваний ОСОБА_7 не є громадянином України, офіційно не працевлаштований, не має будь якої рухомої/нерухомої власності, місця навчання, тощо, не є військовозобов?язаним, останній може безперешкодно покинути територію міста Дніпра, області та України переслідуючи мету не бути притягнутим до кримінальної відповідальності та не бути засудженим у подальшому; продовжує існувати ризик незаконного впливу на свідків та експертів у кримінальному провадженні, оскільки анкетні дані та місця мешкання останніх достовірно відомі підозрюваному, тому продовжує існувати обґрунтований ризик незаконного впливу на свідків кримінального правопорушення, а також експертів у зв`язку з тим, що проведення судових експертиз у кримінальному провадженні триває, з метою уникнення відповідальності за вчинений особливо тяжкий злочин шляхом їх залякування, умовляння, пропонування неправомірної вигоди, тощо; продовжує існувати ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином шляхом зміни місця мешкання, оскільки ОСОБА_7 не є громадянином України, постійного офіційного місця роботи не має, а також враховуючи, що Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку із широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України, на всій території України введено воєнний стан, який наразі є продовженим та не є скасованим, що доводить вказаний ризик та демонструє можливість впливу підозрюваного ОСОБА_7 на хід досудового розслідування з метою уникнення відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення. Оскільки ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні злочину, який спричинив загибель людини, на думку органу досудового розслідування та прокурора, визначення розміру застави є недоцільним. Беручи до уваги те, що на теперішній час підстав для зміни або скасування раніше застосованого до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою орган досудового розслідування не вбачає. Тому, слідчий звертається до суду з даним клопотанням.

У судовому засіданні прокурор підтримала клопотання про продовження строку тримання під вартою, просила його задовольнити, зазначила, що тримання під вартою є самим доцільним запобіжним заходом, оскільки жоден з більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та не зможе запобігти наявним ризикам.

Підозрюваний у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання слідчого та продовження йому строку тримання під вартою, просив обрати домашній арешт.

Захисники підозрюваного підтримали позицію свого підзахисного, просили відмовити в задоволенні клопотання, замінити запобіжний захід на нічний домашній арешт, оскільки зазначені у клопотанні ризики жодним чином не доведені, підозра не обґрунтована.

Вислухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши подане клопотання та надані слідчим матеріали, якими обґрунтовується необхідність продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 , суд приходить до наступних висновків.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, і подане слідчим клопотання відповідає вимогам ст. ст. 183, 184 КПК України.

Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 27 січня 2024 року, підозрюваному ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 днів без визначення розміру застави, тобто до 25 березня 2024 року.

Постановою в.о. керівника Західної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_12 від 20 березня 2024 року, строк досудового розслідування кримінального провадження № 0000073, продовжено до трьох місяців, тобто до 26 квітня 2024 року.

У судовому засіданні прокурор зазначила, що наразі продовжують існувати ризики, передбачені п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, що виправдовує утримання підозрюваного ОСОБА_7 під вартою.

Проте, у судовому засіданні було встановлено наявність лише двох ризиків, а саме, що підозрюваний ОСОБА_7 , який не має громадянства України, незаконно перебуває на території України, враховуючи невідворотність покарання та з метою уникнення відповідальності за вчинене правопорушення, дійсно може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, безперешкодно покинувши територію міста Дніпра, області та України, а також незаконно впливати на свідків.

Згідно ч. 5 ст. 9 КПК України, зазначено, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Виключною (єдиною) метою застосування запобіжних заходів у кримінальному провадженні є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язано із необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК. Слідчий суддя, суд має зважати, що слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу за відсутності для цього підстав, передбачених ст. 177 КПК. Тому, в разі розгляду відповідного клопотання, не підкріпленого визначеними у КПК метою та підставами, останнє має бути відхилено.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Мамедов проти Росії» від 01 червня 2006 року, зазначено, що «суди, перевіряючи законність та обґрунтованість запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, незмінно посилались на тяжкість обвинувачень як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що заявник переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини. Однак Суд неодноразово відзначив, що, хоча суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризику переховуватися від правосуддя чи вчинення нових злочинів, потребу позбавлення когось волі не можна оцінювати з виняткового абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину».

Відповідно до конвенції та практики Європейського суду з прав людини, зокрема у справах «Нечипорук і Йонкало проти України», «Харченко проти України», «Лабіта проти Італії» та «Ігнатов проти України», обмеження права особи на свободу і особисту недоторканність можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення. Це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може бути підставою для запобіжного заходу у вигляді ув`язнення.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу, враховую вимоги п. 3, 4, 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Оцінюючи вищевказані обставини, суд також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Крім того, при розгляді даного клопотання, суд враховує той факт, що на даний час в Україні введено військовий стан та тривають активні бойові дії, підозрюваний незаконно перебуває на території України, не є громадянином Україїни, що в свою чергу збільшує ризик втечі (переховування) підозрюваного настільки, що інший більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти даному ризику.

У судовому засідання прокурором було повністю обґрунтовано той факт, що лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою зможе запобігти ризику, встановленому у судовому засіданні.

Що стосується посилань захисників підозрюваного на необґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення та не вірної кваліфікації злочину, то варто зазначити наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи критерії обґрунтованості підозри викладені у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Кавала проти Туреччини» (заява №28749/18) для того, щоб арешт за обґрунтованою підозрою був виправданий не потрібно, щоб поліція отримала достатньо доказів для пред`явлення обвинувачення або для арешту, або під час перебування заявника під вартою.

Метою затримання є подальше розслідування кримінального провадження шляхом підтвердження або зняття підозр, які є підставою для затримання. Таким чином, факти, які викликають підозру, не повинні бути такого ж рівня, як ті, які необхідні для обґрунтування обвинувального вироку або навіть притягнення до відповідальності, що настає на наступному етапі процесу кримінального розслідування.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справах «Фокс, Камбел і Харлі проти Об`єднаного Королівства» від 30.08.1990, «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Виходячи з наданих доказів, слідчий суддя приходить до висновку, що додані до матеріалів клопотання докази у їх сукупності, дають всі підстави стверджувати про вірогідну причетність підозрюваного до вчинення названого кримінального правопорушення.

Зважаючи на усталену практику Європейського суду з прав людини, де у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», зазначено термін «Обгрунтована підозра», який означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпьелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A? N182), те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

У зв`язку з викладеним, доводи захисників підозрюваного про необґрунтовану підозру є безпідставними.

При цьому слід зазначити, що на етапі досудового розслідування слідчий суддя не уповноважений вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, з`ясовувати наявність складу кримінального правопорушення в діях підозрюваного, правильність кваліфікації цих дій, оцінювати докази у справі з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

Враховуючи наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним особливо тяжкого кримінального правопорушення, вагомість наявних доказів вчинення ним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, враховуючи його вік, стан здоров`я, відсутність громадянства України, наявність громадянства російської федерації, наявність постійного місця проживання, а також враховуючи, що існують ризики, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, а також незаконно впливати на свідків, слідчий суддя дійшов до висновку про наявність підстав для продовження підозрюваному строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави в межах строку досудового розслідування, тобто до 26 квітня 2024 року.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 34, 81, 110, 131-132, 176-178, 183, 197, 199, 219, 294, 309-310, 369-372, 392-393, 395 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без визначення застави, в межах строку досудового розслідування, а саме до 26 квітня 2024 року.

Ухвалу направити до ВП № 6 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області для виконання.

Ухвала щодо продовження строку запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1