УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 486/517/23

Провадження № 1-кп/486/61/2024

28 лютого 2024 року Южноукраїнський міський суд Миколаївської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Южноукраїнську Миколаївської області клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах кримінального провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Ангарськ, Іркутської області, РФ, громадянина України, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, останній раз 17.04.2019 року Южноукраїнським міським судом Миколаївської області за ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 рік,

який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст.185, ч1. ст. 357 КК України,

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Южноукраїнського міського суду Миколаївської області перебувають кримінальні провадження відносно ОСОБА_4 , за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених . 4 ст.185, ч1. ст. 357 КК України.

23.02.2024 року прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку тримання під вартою на 60 днів, яке обґрунтовано тим, що ОСОБА_4 20.01.2023 року близько 07:50 год., знаходячись неподалік автобусної зупинки в районі супермаркету «Сільпо», що розташований за адресою: проспект Незалежності, буд. 35, м. Южноукраїнськ, Миколайської області, помітив, як ОСОБА_6 , перебігаючи вулицю, з власної необережності втратила належну їй банківську картку банку АТ «Ощад Банк» № НОМЕР_1 для виплат, яку ОСОБА_4 підібрав з корисливих спонукань, з метою подальшого зняття з її рахунку грошових коштів. Реалізуючи свій злочинний умисел, переслідуючи корисливу мету та ціль незаконного збагачення, діючи повторно, ОСОБА_4 , тримаючи при собі належну ОСОБА_6 банківську картку АТ «Ощад Банк» № НОМЕР_1 для виплат, яка була на чіпі без паролю, маючи на меті протягом певного проміжку часу скоїти крадіжку грошових коштів з одного і того ж об`єкту, тобто з карткового рахунку даної картки, керуючись єдиним протиправним умислом, усвідомлюючи протиправність та караність своїх злочинних дій, з метою власного збагачення, діючи умисно, повторно, таємно, в умовах воєнного стану, використавши термінал для оплати на касі, протягом дня 20.01.2023 року здійснив завершені транзакції на загальну суму 1136 грн. 99 коп. Крім того, ОСОБА_4 11.05.2023 року близько 17:00 год., знаходячись на стадіоні державного навчального закладу «Южноукраїнський професійний ліцей», що розташований за адресою: Миколаївська область, Вознесенський район, м.Южноукраїнськ, пр. Незалежності, буд. 37, вирішив таємно викрасти чуже майно, а саме мобільний телефон належний ОСОБА_7 , що був залишений на землі без нагляду її малолітнім сином ОСОБА_8 . З метою реалізації свого злочинного умислу, переслідуючи корисливу мету та ціль незаконного збагачення, діючи умисно, повторно та в умовах воєнного стану, ОСОБА_4 усвідомлюючи протиправний характер свого діяння, впевнившись в тому, що його дії не будуть помічені сторонніми особами, приблизно о 17:00 годині, знаходячись на стадіоні державного навчального закладу «Южноукраїнський професійний ліцей» таємно, шляхом вільного доступу, вчинив крадіжку мобільного телефону марки «Infinix Hot 12 Play NFC» вартістю 2 573,33 грн., піднявши його з підлоги та утримуючи при собі місце вчинення злочину покинув маючи при цьому реальну можливість розпоряджатись викраденим та не вживши заходів направлених на повернення чужого майна власнику, тим самим спричинив потерпілій ОСОБА_7 матеріальну шкоду на загальну суму 2 573,33 грн. Доказами ризику є те, що ОСОБА_4 може переховуватись від суду, оскільки обвинувачується у вчиненні умисного тяжкого злочину, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі від 5 до 8 років. Крім того, в судові засідання ОСОБА_4 не з`являвся, а за результатами приводу в судове засідання встановити місце знаходження обвинуваченого не вдалось за можливе. Також ОСОБА_4 не має міцних соціальних зв`язків за місцем останнього проживання, а тому у випадку не застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою матиме безперешкодну можливість і в подальшому переховуватись від суду. ОСОБА_4 може незаконно впливати на потерпілу та свідків., а також може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_4 систематично вдавався до вчинення злочинних дій проти власності з метою отримання незаконного прибутку, інших джерел доходу не має, раніше вже притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення аналогічних кримінальних правопорушень.

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання та просив про його задоволення.

Обвинувачений проти клопотання прокурора не заперечував.

Захисник ОСОБА_5 заперечував проти клопотання прокурора, просив застосувати до ОСОБА_4 домашній арешт.

Потерпіла ОСОБА_6 підтримала клопотання прокурора.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, суд прийшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що ухвалою Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 02.02.2024 року відносно ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 01.03.2024 року включно.

Строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 закінчується 01.03.2024 року, але судове провадження у даному кримінальному провадженні не закінчено.

Приписами ч. 3 ст. 331 КПК України встановлено, що за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст.185, ч1. ст. 357 КК України.

Відповідно до ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого обвинуваченого, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Статтею 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Обставини, на які посилається прокурор, як на підставу застосування запобіжного заходу, були враховані судом при обранні ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. На даний час будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, для застосування відносно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, не встановлено.

Приписами п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України встановлено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

З огляду на викладене суд приходить до висновку, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які стали підставою для застосування ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, продовжують існувати, зокрема: ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень за ч.4 ст. 185, ч.1 ст.357 КК України; раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, в останній раз 17.04.2019 року Южноукраїнським міським судом Миколаївської області за ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 рік; не має стійких соціальних зв`язків, окрім сумісного проживання із матір`ю; офіційно не працює; може продовжити переховуватись від суду; може вчинити інше кримінальне правопорушення, а це свідчить про обґрунтованість і доведеність прокурором ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

З огляду на викладене, клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, підлягає задоволенню.

У відповідності до ч. 1 ст. 197 КПК України, строк дії ухвали суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, згідно ч. 3 ст. 183 КПК України, зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Пунктом 2 ч. 5 ст. 182 КПК України визначено, що розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, визначається у межах: від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік», розмір прожиткового мінімуму на одну працездатну особу в розрахунку на місяць складає 3028 грн.

Зважаючи на тяжкість кримінального правопорушення та дані про особу обвинуваченого, суд вважає, що заставу останньому слід визначити у розмірі тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становитиме 90840 грн.

Керуючись ст.ст. 194, 197, 331, 372, 392 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора про продовження дії обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, задовольнити.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м.Ангарськ, Іркутської області, РФ, громадянина України, не працюючому, зареєстрованому та проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимому, останній раз 17.04.2019 року Южноукраїнським міським судом Миколаївської області за ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 рік, продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Миколаївський слідчий ізолятор», строком на шістдесят днів, тобто до 30.04.2024 року включно.

Визначити ОСОБА_4 заставу в розмірі тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 90840 (дев`яносто тисяч вісімсот сорок) гривень, яка може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем).

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.

На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України, покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 у разі внесення застави наступні обов`язки:

- прибувати до Южноукраїнського міського суду Миколаївській області за першою вимогою;

- не відлучатися з м. Южноукраїнська Миколаївської області без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

Визначити місячний термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави, з дня її внесення.

У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, обвинувачений зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений ОСОБА_4 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_4 , що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до прокурора або суду без поважних причин чи не повідомив про причини свої неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Ухвала про продовження строку тримання під вартою може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти діб з дня її проголошення, а обвинуваченим з моменту отримання копії ухвали суду.

Суддя Южноукраїнського міського суду ОСОБА_1