ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 635/7111/17 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження апел.суду №11-кп/818/1219/24 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 289, ч. 4 ст. 28
ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 357, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 146
ч. 1 ст. 382, ч. 1 ст. 263 КК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 травня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря - ОСОБА_5 ,

захисників - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду м. Харкова матеріали за апеляційними скаргами захисників обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 - адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 16 квітня 2024 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченим у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000867 від 03.11.2015 за частиною 1 статті 255, частиною 4 статті 28 частиною 3 статті 289, частиною 4 статті 28 частиною 4 статті 187, частиною 4 статті 28 частиною 3 статті 357, частиною 4 статті 28 частиною 3 статті 146, частиною 1 статті 382, частиною 1 статті 263 КК України,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 16 квітня 2024 року клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задоволено. Відмовлено у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_8 про зміну запобіжного заходу у відношенні обвинуваченого ОСОБА_10 на особисте зобов`язання. Продовжено строк тримання під вартою у ДУ «Харківський слідчий ізолятор»: ОСОБА_9 , 1977 року народження, ОСОБА_10 , 1975 року народження, ОСОБА_11 , 1969 року народження, ОСОБА_12 , 1975 року народження, кожного на шістдесят днів, а саме до 14 червня 2024 року.

Не погоджуючись із ухвалою суду захисники обвинувачених подали апеляційні скарги. Захисник ОСОБА_7 просить ухвалу суду в частині продовження строку тримання під вартою ОСОБА_12 - скасувати, застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з забороною залишати місце проживання та з покладенням на обвинуваченого процесуальних обов`язків, або визначити альтернативний запобіжний захід у вигляді застави. Крім того, захисник просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали суду, у зв`язку з тим, що повний текст судового рішення було оприлюднено 19.04.2024. В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 посилається на те, що на даний час ризики, передбачені статтею 177 КПК України зменшилися, жодних доказів які б могли свідчити про вчинення обвинуваченим таких дій, суду не надано. Зміст клопотання прокурора містить лише формальне посилання на одразу майже всі ризики, передбачені статтею 177 КПК України. Стороною обвинувачення не доведено мети та підстави для продовження найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Захисник ОСОБА_8 просить ухвалу суду скасувати, ухвалити нову, якою скасувати застосований до ОСОБА_10 запобіжний захід. Свої вимоги захисник мотивує тим, що 11.01.2017 обвинувачених було затримано в порядку статті 208 КПК України та обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. З цього часу обвинувачені перебувають під вартою. ОСОБА_10 є співробітником поліції у відставці, учасником бойових дій та виявив бажання стати на захист країни. Всі процесуальні дії та процесуальні рішення, прийняті у кримінальному провадженні, є незаконними та недопустимими, оскільки проводилися без процесуального керівництва з боку прокурора. Всі докази, зібрані в період з 03.11.2015 до 13.02.2017 є недопустимими. У зв`язку з чим відсутні підстави для притягнення обвинувачених до кримінальної відповідальності та застосування до них будь яких запобіжних заходів. Станом на час розгляду судом клопотання, обвинувачені з урахуванням положень частини 5 статті 72 КК України, відбули покарання строком понад 10 років та 4 місяці. Суд вкотре продовжує запобіжний захід, однак не наводить нових аргументів та мотивів такого рішення, не дослідив доводи сторони захисту, не зазначив, які саме ризики змінилися. Обвинувачені не мали змоги ознайомитися з клопотанням, яке подав прокурор. Захисник ОСОБА_6 подала апеляційні скарги, в яких просить ухвалу суду від 16.04.2024 щодо обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_11 - скасувати, ухвалити нову ухвалу, якою відмовити прокурору в задоволенні клопотання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_9 та ОСОБА_11 . В апеляційних скаргах захисник вказує, що прокурором не доведені обставини, зазначені у частині 3 статті 199 КПК України. Доказів існування ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 частини1 статті 177 КПК України в ухвалі суду не наведено. Всі докази, які могли бути отримані, зібрані, справа перебуває в провадженні суду з 30.11.2017. Строк попереднього ув`язнення, з урахуванням частини 5 статті 72 КК України, становить більше 14 років, тоді як максимальний строк покарання становить 15 років. ОСОБА_9 має місце проживання, матір, дружину, трьох дітей. У зв`язку із воєнним станом виїзд чоловік за межі України неможливий, що також спростовує факт існування ризику, передбаченого пунктом 1 частини 1 статті 177 КПК України. Всі потерпілі у даному кримінальному провадженні допитані.

Щодо ОСОБА_11 захисник посилається на аналогічні обставини, додатково зазначає, що останній перед обрання запобіжного заходу добровільно прибув до суду 14.01.2017 та з цього часу перебуває в слідчому ізоляторі. ОСОБА_11 має місце проживання, батьків, дружину, дітей. Потерпілі у кримінальному провадженні допитані, а стороною обвинувачення клопотань про допит свідків, не заявлено.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення захисників обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 - адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , які просили задовольнити апеляційні вимоги, пояснення захисника обвинуваченого ОСОБА_12 - адвоката ОСОБА_7 , який підтримав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та просив скасувати застосований до його підзахисного запобіжний захід, дослідивши матеріали провадження, перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає за можливе задовольнити клопотання адвоката ОСОБА_7 про поновлення процесуального строку на апеляційне оскарження, однак підстав для задоволення апеляційних скарг адвокатів, не встановила, виходячи з наступного.

Перевіряючи обгрунтованість ухвали суду про продовження обвинуваченим строку тримання під вартою, апеляційний суд виходить з наступного.

Статтею 199 КПК України передбачено порядок продовження строку тримання під вартою.

Відповідно до частини 1 статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченими статтею 177 цього Кодексу.

Згідно із статтею 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, слідчий суддя, суд, відповідно до статті 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен враховувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховуватися від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Задовольняючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 суд першої інстанції врахував тяжкість інкримінованих їм злочинів, покарання, яке може загрожувати обвинуваченим у разі визнання винуватими, та дійшов обґрунтованого висновку, що ризики вчинення обвинуваченими дій, передбачених пунктами 1, 3, 5 частини 1 статті 177 КПК України не зменшилися, продовжують існувати, у зв`язку із чим застосування до ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 більш м`якого запобіжного заходу буде недостатнє для запобігання наявним ризикам, з чим погоджується апеляційний суд.

Колегія суддів вважає оскаржуване судове рішення обґрунтованим та вмотивованим, мотиви прийнятого рішення є такими, що відповідають вимогам статей 193-194, 196, 199 КПК України, пунктів 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та практиці Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Суд апеляційної інстанції приймає до уваги зміст пред`явленого обвинувачення, його обсяг, кількість причетних до вчинення злочинів осіб та потерпілих у кримінальному провадженні, стадію судового розгляду, який ще триває, у зв`язку із чим наявна реальна можливість вчинення обвинуваченими дій, передбачених пунктами 1, 3, 5 частини 1 статті 177 КПК України

При цьому, суд апеляційної інстанції враховує, що ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).

Надаючи оцінку можливості обвинувачених переховуватися від суду, незаконно впливати на учасників провадження, вчинити інші кримінальні правопорушення суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останні з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення кримінальних правопорушень, можуть вдатися до відповідних дій.

При цьому, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого.

Відповідно до пред`явленого обвинувачення, обвинувачені ОСОБА_9 та ОСОБА_10 є організаторами злочинної організації, які не лише створили та забезпечували існування цієї організації, але й брали безпосередню участь у вчиненні розбійних нападів. Обвинувачені ОСОБА_11 та ОСОБА_12 були активними учасниками злочинної організації та будучи обізнаними зі злочинним планом, брали активну участь у його реалізації. Наведені у обвинувальному акті обставини, що встановлені органом досудового розслідування, суттєво підвищують суспільну небезпечність вчиненого. При цьому, саме внаслідок підвищеної суспільної небезпечності дій є об`єктивні підстави вважати, що обвинувачені можуть переховуватись від правоохоронних органів та суду, враховуючи, що ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 були працівниками правоохоронних органів та відповідно їм відомі заходи конспірації.

З огляду на наведене, наявність встановлених судом першої інстанції ризиків об`єктивно вбачається з сукупності всіх обставин кримінального провадження.

Наявність у обвинувачених родинних зв`язків не виключає можливості вчинення ними дій, передбачених пунктами 1, 3, 5 частини 1 статті 177 КПК України. Щодо доводів адвоката ОСОБА_8 про те, що всі процесуальні дії та процесуальні рішення, які прийняті у кримінальному провадженні, є незаконними та недопустимими, оскільки проводилися без процесуального керівництва з боку прокурора, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Переглядаючи ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою в порядку статті 422-1 КПК України, апеляційний суд не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд першої інстанції під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинуватою у вчиненні злочину, перевіряти наявність складу кримінального правопорушення, що є завданням судового провадження в суді першої інстанції.

Посилання захисника на те, що ОСОБА_10 виявив бажання стати на захист країни, не спростовують висновків суду першої інстанції щодо доцільності продовження строку тримання під вартою обвинуваченому, а питання щодо можливості проходження військової служби за призовом під час мобілізації обвинуваченими, які перебувають під вартою, врегульовано положеннями статті 616 КПК України.

З огляду на встановлені обставини, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Разом з тим, заслуговують на увагу доводи сторони захисту щодо тривалого перебування обвинувачених під вартою, враховуючи дати вчинення інкримінованих їм злочинів, у зв`язку із чим колегія суддів звертає увагу суду першої інстанції на необхідність дотримання розумних строків розгляду кримінального провадження.

Керуючись статтями 177, 178, 404, 405, 407, 418, 419, 422-1 КПК України,

п о с т а н о в и л а:

Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_12 - адвоката ОСОБА_7 про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 16 квітня 2024 року - задовольнити.

Поновити захиснику ОСОБА_7 строк на апеляційне оскарження ухвали Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 16 квітня 2024 року.

Апеляційні скарги захисників обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 - адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 16 квітня 2024 року - залишити без змін.

Звернути увагу суду першої інстанції на необхідність дотримання розумних строків розгляду кримінального провадження, згідно статті 28 КПК України.

Ухвала суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги оскарженню в касаційному порядку не підлягає відповідно до статті 424 КПК України.

Головуючий:

Судді: