ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1107/24 Справа № 203/2460/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2024 року

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого, судді-доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 травня 2024 року у кримінальному провадженні № 0001418 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 військовослужбовця в/чТ0920, раніше не судимого

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 402 Кримінального кодексу України (далі - КК),

за участю :

прокурора ОСОБА_8

підозрюваного ОСОБА_7

захисника ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ :

Обставини, встановлені рішенням слідчого судді та короткий зміст оскарженого рішення.

Ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 травня 2024 року задоволено клопотання слідчого та застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 12 липня 2024 року, без визначення застави. Строк тримання під вартою визначено обчислювати з моменту затримання, а саме з 20:20 години 14 травня 2024 року.

Мотивуючи прийняте рішення, слідчий суддя дійшов висновку про обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_7 злочину, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК, що підтверджується долученими до клопотання слідчого процесуальними документами у їх сукупності. Також судом зазначено, що ОСОБА_7 розуміючи тяжкість покарання, у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованого злочину, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, з метою уникнення від відповідальності.

Крім того, слідчим суддею визнано доведеним ризик незаконного впливу на свідків, вчинення іншого кримінального правопорушення, а також продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї. В цьому контексті, враховано ризик можливої подальшої відмови підозрюваного від виконання наказів командирів, у разі незастосування щодо нього відповідного запобіжного заходу і направлення для подальшого проходження військової служби, що може поставити під загрозу виконання бойових завдань та життя інших військовослужбовців.

Керуючись п. 8 ч. 4 ст. 183 КПК, з огляду на те, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні умисного тяжкого злочину проти порядку несення служби під час воєнного стану, пов`язаного з відкритою відмовою виконати наказ в умовах воєнного стану, слідчий суддя вважав за необхідне не визначати заставу.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі захисник просить скасувати ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 травня 2024 року.

В обгрунтування апеляційних вимог захисник зазначає про недоведеність заявлених ризиків та необґрунтованість пред`явленої підозри.

Зазначає, що органом досудового розслідування не надано належних доказів заявлених ризиків, а саме незаконного впливу на свідків, здійснення спроб переховування. Вважає, що слідчим суддею не враховано, що наданими матеріалами не доведено вини підозрюваного у скоєному, оскільки ОСОБА_7 . керуючись вимогами Статут внутрішньої служби ЗСУ, попросив командування надати роз`яснення, яким чином він повинен виконати наказ Начальника Генерального Штабу ЗСУ, оскільки сам ОСОБА_7 не може вчинити зарахування самого себе чи будь-кого до особового складу ЗСУ. Натомість, 12.05.2024 ОСОБА_7 за наказом командира затримали та перевезли до іншої частини де помістили в приміщення під охороною де він перебував до 14.05.2024. Так, 14.05.2024 командування частини, використовуючи психологічний тиск примусило його заявити перед особовим складом, що він відмовляється виконувати наказ.

Захисник зауважує, що оголошений ОСОБА_7 наказ не має прямої дії, оскільки він не визначає для нього обов`язок вчинити певні дії, що залежать від його волі чи бажання, у зв`язку з чим пред`явлену підозру вважає необґрунтованою.

Звертає увагу, що ОСОБА_7 фактично за наказом командира був затриманий та поміщений до окремого приміщення під охороною 12.05.2024, отже слідчим суддею строк обчислення тримання під вартою визначений не правильно.

Вважає, що слідчим суддею під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу не було виконано функції судового контролю, а судове рішення постановлене з істотними порушеннями вимог кримінально процесуального закону, а висновки суду є такими, що не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Позиції учасників судового провадження.

Підозрюваний та захисник підтримали апеляційну скаргу та з викладених в ній підстав просили її задовольнити.

Прокурор заперечував проти доводів апеляційної скарги та просив її залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді без змін.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Щодо обґрунтованості підозри.

Висновки слідчого судді про обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК за обставин, викладених в повідомленні про підозру, є достатньо обґрунтованими і такими, що підтверджуються сукупністю матеріалів, доданих до клопотання слідчого і з такими висновками погоджується суд апеляційної інстанції.

Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, зокрема, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні злочину, встановлення в діях особи складу кримінального правопорушення, слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих фактів та обставин визначив лише ймовірну причетність до інкримінованого йому злочину.

При цьому, відповідно до ст. 198 КПК, апеляційний суд зауважує, що висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього кримінального проваджень.

Таким чином, доводи апеляційної скарги захисника про необґрунтованість пред`явленої ОСОБА_7 підозри у вчиненні вказаного злочину спростовуються дослідженими матеріалами та стосуються їх оцінки з точки зору належності, допустимості та достатності, що є виключною компетенцією суду першої інстанції під час розгляду кримінального провадження по суті.

Стосовно доведеності ризиків, передбачених ст. 177 КПК.

Суд апеляційної інстанції вважає правильними висновок слідчого судді щодо наявності стосовно ОСОБА_7 ризику з числа передбачених ст. 177 КПК у виді переховування від органів досудового розслідування та суду, з огляду на те, що відносно останнього існує обґрунтована підозра у скоєні кримінального правопорушення, яке за правилами ст. 12 КК України є тяжким злочином, за яке передбачена кримінальна відповідальність у виді довготривалого позбавлення волі, що може спонукати останнього до спроби уникнути покарання шляхом переховування від органів слідства та суду.

В контексті практики ЄСПЛ ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

При цьому, зазначений ризик об`єктивно збільшується з урахуванням ведення в Україні військового стану через агресію російської федерації проти України, яка суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку, зокрема ускладнює належний виклик таких осіб, а також контроль за виконанням запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Підозрюваний ОСОБА_7 перебуваючи на свободі, може незаконно впливати на свідків у даному провадженні, оскільки вони надають викривальні покази відносно нього, враховуючи, що більшість з них є військовослужбовцями в/ч НОМЕР_1 , де проходить військову службу підозрюваний, є особами раніше знайомими, ризик незаконного впливу з метою примушування до надання тих чи інших показань існує і є вагомим.

Згідно службової характеристики ОСОБА_7 за час проходження військової служби зарекомендував себе з негативної сторони, до виконання поставлених завдань ставиться безвідповідально, авторитетом та повагою у колективі не користується, за 2023 рік має адміністративне стягнення за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП та дисциплінарне стягнення у вигляді суворої догани за недбайливе стягнення до військового майна (а. с. 37). Відповідно до даних психологічної характеристики ОСОБА_7 , схильний до вживання психоактивних речовин, були випадки вживання амфетаміну на службі, схильний до панічних настроїв та підбурювання колективу до невиконання наказів. Крім того, на службі ігнорує правила несення служби, схильний до іпохондрії та симуляції хвороб (а. с. 38).

З огляду на характер вчиненого кримінального правопорушення, а саме непокорі вчиненої в умовах воєнного стану, з огляду на відсутність соціально-стримуючих факторів та дані про особу підозрюваного який за час несення служби має негативну характеристику та демонструє провокативну та деструктивну поведінку, ризик вчинення аналогічного кримінального правопорушення не виключається.

Колегією суддів приймається до уваги, що кримінальне провадження № 0001418 перебуває на початковій стадії та органу досудового розслідування необхідно провести низку слідчих дій за участю підозрюваного, допитати свідків, підозрюваного, у зв`язку з чим застосування саме виняткового запобіжного заходу на даній стадії розгляду є необхідним для забезпечення належної процесуальної поведінки ОСОБА_7 та участі останнього у процесуальних діях.

Апеляційні доводи захисника не містять нових відомостей, що мають істотне значення для прийнятого рішення, та полягають у переоцінці тих обставин, що були відомі слідчому судді під час розгляду клопотання та дістали належну оцінку. Апеляційні доводи про те, що підозрюваний має постійне місце проживання, раніше не судимий самі по собі не можуть слугувати підставою для скасування рішення суду, оскільки не слугували для останнього стримуючим фактором.

Дооводи захисника щодо невідповідності дати та часу затримання підозрюваного, під час апеляційного розгляду не знайшли свого підтвердження. Згідно протоколу затримання, ОСОБА_7 в порядку вимог ст. 208 КПК, був затриманий у присутності захисника ОСОБА_9 , о 20 годині 20 хвилин 14 травня 2024 року (а. с. 85-87), протокол підписаний самим підозрюваним та захисником, які будь-яких скарг чи зауважень щодо часу та дати затримання не мали. Твердження захисника про те, що ОСОБА_7 був затриманий 12.05.2024 не відповідають дійсності та не підтверджені відповідними доказами. Окрім того, дата затримання зазначена у протоколі узгоджується з іншими доказами, які містяться в матеріалах справи та відповідає хронології подій, які зазначені у наказі командира в/чТ0920, рапорту ОСОБА_10 та поясненнях свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та самого ОСОБА_7 , згідно яких саме 14 травня 2024 року у місці розташування батальйону солдату ОСОБА_7 усно доведено наказ №677-РС про зарахування до списків особового складу ЗСУ, після чого останній відкрито відмовився виконувати вищезазначений наказ. З зазначеного вбачається, що ОСОБА_7 вчинив інкримінований злочин, 14 травня 2024 року, після чого останнього в порядку вимог ст. 208 КПК було затримано, про що складено відповідний протокол, дані про те, що події мали місце 12.05.2024, як зазначає захисник матеріали справи не містять та докази на підтвердження апеляційних доводів в цій частині захистом не надані.

Твердження захисту щодо незастосування альтернативного запобіжного заходу та невизначення застави є необґрунтованими з огляду на наступне.

Положеннями ч. 4 ст. 183 КПК передбачено, що під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109 - 1142, 258 - 2585, 260, 261, 402 - 405, 407, 408, 429, 437 - 442 Кримінального кодексу України.

Враховуючи, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину проти встановленого порядку несення військової служби, вчинив правопорушення в умовах воєнного стану, суд апеляційної інстанції підстав для визначення застави не вбачає з огляду на приписи ч. 4 ст. 183 КПК, та вважає, що застосування більш м`якого запобіжного заходу на даній стадії кримінального провадження не сприятиме підтриманню належної боєздатності та рівня військової дисципліни Збройних сил України, попередженню нових кримінальних правопорушень як самим підозрюваним, так і іншими військовослужбовцями.

Обговорюючи питання про можливість усунення встановлених ризиків у менш обтяжливий спосіб, ніж тримання ОСОБА_7 під вартою, колегія суддів, погоджуючись з думкою слідчого судді та вважає, що встановлені щодо цього підозрюваного ризики з числа передбачених ст. 177 КПК України є виключно вагомими. У подальшому доцільність тримання цього підозрюваного під вартою може бути предметом перегляду, втім та на даному етапі кримінального провадження вказані ризики не можуть бути усунуті у менш обтяжливий спосіб, ніж застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку, що оскаржена ухвала слідчого судді постановлена з належним дотриманням вимог кримінального процесуального закону, є достатньо обґрунтованою та вмотивованою, у зв`язку з чим апеляційну скаргу захисника слід залишити без задоволення, а ухвалу без змін.

Керуючись ст. ст. 177-178, 183, 405, 407, 419, 422 КПК, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 травня 2024 року у кримінальному провадженні № 0001418 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 402 Кримінального кодексу України залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ___________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4