Справа № 496/1211/24
Провадження № 1-кп/496/393/24
УХВАЛА

21 лютого 2024 року м. Біляївка

Біляївський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду міста Біляївка обвинувальний акт з угодою про визнання винуватості від 16.02.2024 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000109 від 29.01.2024 року відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Пешевар Ісламської Республіки Пакистан, громадянина Ісламської Республіки Пакистан, перебуваючого на території України на підставі посвідки на постійне проживання № НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , з середньою освітою, одруженого, маючого на утриманні чотирьох неповнолітніх дітей, приватного підприємця, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

- обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 201-2 КК України,

УСТАНОВИВ:

До суду надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000109 від 29.01.2024 року, відповідно до якого ОСОБА_7 обвинувачується в тому, що він 14.04.2023 року о 13 год діючи в якості організатора, за попередньою змовою групою осіб із двома особами, маючи спільний злочинний умисел направлений на незаконне використання продаж з метою отримання прибутку товарів (предметів) гуманітарної допомоги у вигляді LED-ліхтарів марки «Almina» у кількості 10010 од. та «Fujita» у кількості 10080 од., у загальній кількості 20090 од., ринковою вартістю 28020580 грн, тобто у особливо великому розмірі, ввезених 13.04.2023 року на територію України у виді гуманітарної допомоги, умисно, з корисливих мотивів, під час воєнного стану, в порушення абз. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про гуманітарну допомогу», ст. 3 Закону України «Про благодійну діяльність та благодійні організації», Постанови Кабінету Міністрів України№174 від 01.03.2022 року «Деякі питання пропуску гуманітарної допомоги через митний кордон України в умовах воєнного стану», вчинив незаконне використання товарів (предметів) гуманітарної допомоги, що виявилось у розвантаженні цих товарів (предметів) за адресою: АДРЕСА_3 , всупереч Декларації №500420/2023/722 про перелік товарів, що визнаються гуманітарною допомогою, відповідно до якої, вказаний товар був ввезений на територію України за спрощеною процедурою як гуманітарна допомога з місцем призначення та розвантаження: ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: м. Одеса вул. Приморська, 3А, для подальшого продажу зазначеного товару (предметів) з метою отримання прибутку, чим фактично розпорядився товарами (предметами) гуманітарної допомоги на загальну суму 28020580 грн, проте вчинення ОСОБА_6 та двома особами кримінального правопорушення було зупинено співробітниками правоохоронних органів, у зв`язку із чим він не вчинив всіх дій, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця.

Разом з вказаним обвинувальним актом надійшла угода про визнання винуватості, укладена між заступником начальника відділу Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні №0000109 від 29.01.2024 року, та підозрюваним у цьому провадженні ОСОБА_6 за участю захисників підозрюваного адвокатів ОСОБА_5 та ОСОБА_4 . Відповідно до вказаної угоди підозрюваний ОСОБА_6 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 201-2 КК України, та сторони узгодили призначити ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років, без конфіскації майна. Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу підозрюваного, його щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та беззастережне визнання ним винуватості, тобто декілька обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину погоджуються, що виправлення ОСОБА_6 , можливе без ізоляції від суспільства та погоджуються застосувати до підозрюваного ст. ст. 75, 76 КК України. З урахуванням ст. 77 КПК України додаткове покарання у виді конфіскації майна не застосовується. На підставі ст. 96-1, п. 3 ч. 1 ст. 96-2 КК України застосувати спеціальну конфіскацію у власність держави з подальшою передачею Адміністрації ДПС України LED-ліхтарів марки «Almina» у кількості 10010 од. та «Fujita» у кількості 10080 од., у загальній кількості 20090 од. ринковою вартістю 28020580 грн, 4 коробок з акумуляторами загальною кількістю 100 од., 1 коробки з картонними упаковками. У порядку ст. 124 КПК України, стягнути з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів у сумі 32740,30 грн.

Прокурор ОСОБА_3 в підготовчому судовому засіданні просив затвердити угоду про визнання винуватості, укладену між ним та обвинуваченим ОСОБА_6 , та призначити останньому покарання, обумовлене в зазначеній угоді.

Обвинувачений ОСОБА_6 в підготовчому судовому засіданні також просив затвердити угоду про визнання винуватості, укладену між ним та прокурором та пояснив, що свою вину визнає повністю і угоду уклав добровільно.

Захисники ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в підготовчому судовому засідання підтримали угоду про визнання винуватості, укладену між прокурором та обвинуваченим, та пояснили, що угода відповідає вимогам закону.

Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши зміст обвинувального акту та угоди про визнання винуватості, суд вважає, що в затвердженні угоди про визнання винуватості слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Частинами 6 та 7 ст. 474 КПК України встановлено, що суд зобов`язаний переконатися у судовому засіданні, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону. Суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо: 1) умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди; 2) умови угоди не відповідають інтересам суспільства; 3) умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб; 4) існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися; 5) очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань; 6) відсутні фактичні підстави для визнання винуватості. У такому разі досудове розслідування або судове провадження продовжуються у загальному порядку.

Відповідно до Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого законом України від 24.02.2022 року №2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку із агресією Російської Федерації проти України на території України із 05 год 30 хв 24.02.2022 року запроваджено воєнний стан строком на 30 діб, який в наступному Указами Президента України неодноразово продовжувався і діє до сих пір.

Постановою від 01.03.2022 №174 «Деякі питання пропуску гуманітарної допомоги через митний кордон України в умовах воєнного стану» (втратила чинність) Кабінет Міністрів України спростив порядок ввезення гуманітарної допомоги в Україну, як невідкладний захід, спрямований на протидію широкомасштабній збройній агресії Російської Федерації.

Як слідує з обвинувального акту, ОСОБА_6 обвинувачується у незакінченому замаху на продаж товарів (предметів) гуманітарної допомоги, з метою отримання прибутку, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, в особливо великому розмірі, під час воєнного стану.

Згідно з ч. 5 ст. 12 КК України інкриміноване ОСОБА_6 кримінальне правопорушення відноситься до тяжких злочинів.

Зі змісту поданої до суду для затвердження угоди про визнання винуватості вбачається, що сторони дійшли згоди, що ОСОБА_6 можливо призначити покарання за ч. 3 ст. 201-2 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі без конфіскації майна та із застосуванням ст. ст. 75, 76 КК України.

Разом з тим, в угоді про визнання винуватості прокурором не зазначено, в чому полягає суспільний інтерес. Крім цього, сторони при узгодженні покарання із застосуванням ст. ст. 75, 76 КК України зазначили пом`якшуючі обставини, такі як щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, проте не зазначили в чому вони полягали.

За таких обставин суд вважає, що дана угода про визнання винуватості не відповідає інтересам суспільства, вказані обставини підлягають більш детальному з`ясуванню в судовому засіданні, у зв`язку з чим в затвердженні угоди про визнання винуватості, укладеної 16.02.2024 року між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_6 слід відмовити.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення: затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.

Таким чином, встановивши відсутність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором та обвинуваченим, враховуючи, що досудове розслідування кримінального провадження завершене, суд вважає за необхідне продовжити судове провадження у загальному порядку на стадії підготовчого судового засідання.

Керуючись ст.ст. 314, 372, 474 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в затвердженні угоди про визнання винуватості, укладеної між заступником начальника відділу Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні №0000109 від 29.01.2024 року, та підозрюваним у цьому провадженні ОСОБА_6 за участю захисників підозрюваного адвоката ОСОБА_5 та адвоката ОСОБА_4 .

Продовжити судове провадження у загальному порядку.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали оголошено 27.02.2024 року о 09.15 год.

Суддя ОСОБА_1