Провадження № 1-кп/554/97/2024
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 травня 2024 року Октябрський районний суд м. Полтави у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

представника потерпілого - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Полтаві кримінальне провадження №0000307 від 14.02.2022 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Новобогданівка Мелітопольського району Запорізької області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, працюючого у ФОП « ОСОБА_6 », зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, -

в с т а н о в и в :

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним

06 вересня 2023 року о 22 год. 50 хв. ОСОБА_4 пересувався на автомобілі «Ford Fiesta», д.н.з. НОМЕР_1 , по м.Полтава будучи за кермом. Рухаючись по вул. Грушевського у напрямку вул. Київське Шосе у ОСОБА_4 виникли неприязні відносини із водієм служби таксі «Bolt», який керував автомобілем «Маzda 6», д.н.з. НОМЕР_2 , - ОСОБА_7 , через маневрування на дорозі та створення аварійних ситуацій.

Для з`ясування відносин близько 22 год. 55 хв. обидва автомобіля зупинилися на проїжджій частині траси Київ - Харків за адресою: АДРЕСА_3 , де водії обох авто почали висловлювати один одному невдоволення з приводу керування автомобілями та створення аварійних ситуацій.

В цей час, пасажир автомобіля «Маzda 6», д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_8 вийшов з автомобіля та направився до ОСОБА_4 з метою залагодити конфлікт. Однак, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин між ними виникла словесна суперечка та ОСОБА_4 ,будучи фізично розвиненим, володіючи навичками бойового мистецтва, тобто спеціальними прийомами спрямованими на ураження, діючи умисно, наніс ОСОБА_8 два удари, пальцями рук стиснутими в кулак, в область лобної та скроневої ділянки голови. Від завданих ударів ОСОБА_8 відчув сильний біль та запаморочення, що призвело до стрімкого падіння на спину на дорогу з асфальтовим покриттям та подальшою втратою свідомості, а ОСОБА_4 швидко сів до автомобіля та залишив місце злочину.

Внаслідок вищевказаного фізичного насильства, ОСОБА_4 спричинив потерпілому ОСОБА_8 тілесні ушкодження у вигляді: черепно-мозкової травми забою головного мозку тяжкого ступеню, субдуральних гематом, забою-гематом і субарахноідального крововиливу лобних ділянок з обох сторін, дрібних забоїв-гематом лівої скроневої долі, локальної епідуральної гематоми в лівій потиличній ділянці, перелому скроневої кістки з переходом на піраміду зліва та з пневмоцефалією і геморагічного вмісту в соскоподібному виростку та порожнині середнього вуха зліва і садна шкіри потиличної ділянки справа, які утворились від дії тупих предметів з обмеженими контактуючими поверхнями, якими могли бути пальці рук стиснуті в кулак чи будь-який інший предмет з подібною характеристикою, які діяли в ділянку голови з обох боків, більше зліва, з послідуючим падінням останнього, вірогідніше за все, з наданим прискоренням, на спину і контактуванням потилично ділянкою об тупий предмет, тобто не менш, як від трьохкратної дії травмуючих факторів, які кваліфікуються тільки у своїй сукупності, як ТЯЖКІ тілесні ушкодження по ознаці небезпеки для життя (п.2.1.2; 2.1.3. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» Наказу № 6 МОЗ України від 17.01.95р.).

Кваліфікація дій обвинуваченого судом

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 121 КК України, як заподіяння умисного тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин

Допитаний в ході судового розгляду матеріалів кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_4 визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину, підтвердивши факт його скоєння за обставин, викладених вище. Розкаявся у вчиненому та просив його суворо не карати, зазначивши, що усвідомив неправильність своїх дій. Цивільний позов прокурора визнав, щодо цивільного позову потерпілого повідомив, що відшкодував завдану шкоду.

Захисник обвинуваченого просив суворо не карати ОСОБА_4 та призначити покарання із застосуванням ст. 75 КК України.

Прокурор просила визнати виним ОСОБА_4 та призначити йому покарання у виді 5 років позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України з іспитовим строком на 3 роки. Цивільний позовов прокурор підтримала, просила задовольнити.

Потерпілий та його представник стосовно призначення покарання підтримали думку прокурора. Цивільний позов ОСОБА_8 не підтримали, просили залишити його без розгляду, оскільки обвинуваченим завдана шкода відшкодована.

Представник цивільного позивача Полтавської міської ради підтримала цивільний позов прокурора.

Оскільки обставини справи ніким із учасників судового розгляду не оспорюються, обвинувачений та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції немає та їм роз`яснено про позбавлення права оспорювати ці фактичні обставини справи у апеляційному порядку, суд вину обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України вважає повністю доведеною, а тому відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України визнає за недоцільне дослідження доказів стосовно цих обставин справи.

Мотиви призначення покарання

При призначенні покарання обвинуваченому суд, згідно з вимогами статей 65 - 67 КК України та роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, особу винного, поведінку до вчинення кримінального правопорушення і після цього, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами. Таке покарання має бути необхідним й достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень.

Так, суд враховує характер та ступінь тяжкості кримінального правопорушення, який відноситься до тяжких злочинів.

За приписами ст.ст.66, 67 КК України, обставин, що пом`якшують або обтяжують покарання ОСОБА_4 , як визначено в обвинувальному акті, не встановлено.

Згідно досудової доповіді органу пробації відносно ОСОБА_4 , останній має середній рівень небезпеки для суспільства та ризик повторного вчинення кримінального правопорушення. Його виправлення та перевиховання можливе без ізоляції від суспільства.

Слід зазначити, що злочин вчинений обвинуваченим є тяжким, однак, мета покарання - це те, чого прагне держава, застосовуючи його, щодо особи, яка вчинила злочин. Покарання повинно володіти силою впливу та стримування, що полягає не у жорстокості, а у невідворотності та можливої швидкості.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Стівен Вілкокс та Скотт Херфорд проти Сполученого Королівства, заяви № 43759/10 та №43771/12», зазначає, що хоча, в принципі, питання належної практики з призначення покарань в значній мірі виходить за рамки Конвенції, Суд допускає, що грубо непропорційний вирок (діяння та покарання) може кваліфікуватися як жорстоке поводження, що суперечить статті 3 Конвенції, в момент його винесення.

Враховуючи вищевикладене, зважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_4 раніше не судимий, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, позитивну характеристику його особи, наявність постійного місця реєстрації та проживання, його поведінку як під час скоєння злочину, так і після цього, ставлення до скоєного, яке, на думку суду, є проявом усвідомлення суспільної небезпечності наслідків свого діяння, про що свідчить щире каяття, повне визнання цивільного позову прокурора та добровільне відшкодування збитків потерпілому, наявність пом`якшуючих обставин та відсутність обтяжуючих, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 слід призначити покарання в межах санкції ч. 1 ст. 121 КК України із застосуванням ст.75 та ст.76 КК України і таке покарання буде достатнім, справедливим та необхідним для його виправлення, а також для запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як ним, так і іншими особами.

Вирішення цивільного позову

Відповідно до ч.1 ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Частиною 5 статті 128 КПК України передбачено, що цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом.

Згідно ч.ч.1, 2 ст. 127 КПК України підозрюваний, обвинувачений, а також за його згодою будь-яка інша фізична чи юридична особа має право на будь-якій стадії кримінального провадження відшкодувати шкоду, завдану потерпілому, територіальній громаді, державі внаслідок кримінального правопорушення.

Шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Потерпілим ОСОБА_8 подано цивільний про стягнення з ОСОБА_4 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 400 000 гривень та моральної шкоди 100000 гривень.

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_8 підтвердив відшкодування ОСОБА_4 завданих збитків та просив залишити цивільний позов без розгляду.

Оскільки матеріальна шкода обвинуваченим відшкодована, потерпілий до нього претензій будь-якого характеру не має та не підтримав подану позовну заяву, то цивільний позов слід залишити без розгляду.

Крім того, судом прийнятий до спільного розгляду цивільний позов прокурора Полтавської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 в інтересах держави в особі органів, уповноважених державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах: Полтавської міської ради, Національної служби здоров`я України до обвинуваченого ОСОБА_4 , третя особа: КП «1-а міська клінічна лікарні Полтавської міської ради», про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення в розмірі 19929 гривень 12 копійок на користь Національної служби здоров`я України та 3121 гривня 56 копійок на користь Полтавської міської ради.

В судовому засіданні обвинувачений повністю визнав цивільний позов.

Даних про добровільне відшкодування витрат на лікування потерпілого суду не надано.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення цивільного позову прокурора у повному обсязі.

Мотиви інших рішень

Витрати на залучення експертів відсутні.

Долю речових доказів необхідно вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись статями 124, 370, 373, 374, 615 КПК України, суд,

у х в а л и в :

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 (три) роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи та навчання.

Цивільний позов ОСОБА_8 до обвинуваченого ОСОБА_4 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням залишити без розгляду.

Цивільний позов прокурора Полтавської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 в інтересах держави в особі органів, уповноважених державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах: Полтавської міської ради, Національної служби здоров`я України до обвинуваченого ОСОБА_4 , третя особа: КП «1-а міська клінічна лікарні Полтавської міської ради», про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави в особі Національної служби здоров`я України 19929 (дев`ятнадцять тисяч дев`ятсот двадцять дев`ять) гривень 12 (дванадцять) копійок.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави в особі Полтавської міської ради 3121 (три тисячі сто двадцять одну) гривню 56 (п`ятдесят шість) копійок.

Долю речових доказів необхідно вирішити в порядку ст. 100 КПК України, а саме:

- джинсові штани сині з ременем, білу футболку з малюнком чорного кольору, сірі шорти «Puma», чорну футболку бувшу у користуванні з маркуванням «Puma», чорні кросівки з білими вставками «Puma», мобільний телефон в корпусі чорного кольору «Niomi» з ІМЕІ НОМЕР_3 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу ВАЗ НОМЕР_4 , автомобіль червоного кольору «Ford Fiesta 1.4» д.н.з. НОМЕР_1 повернути власникам;

- змиви з коробки передач та керма, мікрочастини з водійського та переднього пасажирського сидіння знищити.

Вирок може бути оскаржено в Полтавський апеляційний суд через районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1