ЗОЛОТОНІСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 695/2367/24

24 червня 2024 року м. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Золотоноші кримінальне провадження №0000290 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Золотоноші Черкаської області, громадянина України, українця, офіційно не працюючого, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, освіта середня спеціальна, особою з інвалідністю будь-якої групи, депутатом будь-якого рівня, ліквідатором аварії на Чорнобильській АЕС, учасником АТО (ООС) не є, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , у силу ст.89 КК України раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , будучи раніше судимим відповідно до вироку Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 05.02.2024 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, на шлях виправлення не став, та протягом року після засудження за цією статтею, вчинив новий умисний злочин передбачений вказаною статтею, а саме, він 21 травня 2024 року близько 10 год 30 хв, у АДРЕСА_3 , умисно, незаконно, всупереч встановленому законом порядку обігу наркотичних засобів ??Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та Постанови Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 № 770 «Про затвердження Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», без мети збуту, з метою особистого вживання, незаконно придбав, знайшовши поліетиленовий пакет із кристалічною речовиною, яка відповідно до висновку експерта № CE-19/124-24/7977-НЗПРАП від 24.05.2024 містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено ??PVP, масою 1.597 г, що відповідно до наказу Міністерства охорони здоров?я України №188 від 01.08.2000 «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу», становить великі розміри, яку в подальшому, без мети збуту, для особистого вживання зберігав при собі у правій кишені штанів, до моменту її виявлення та вилучення 21 травня 2024 року об 11 год 40 хв., під час затримання працівниками Золотоніського районного відділу поліції ГУНП в Черкаській області поблизу АЗС «Авіас», що розташована за адресою: Черкаська область, м. Золотоноша, вул. Шевченка, 47.

Вказаними діями, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.309 КК України, тобто незаконне придбання та зберігання психотропної речовини, без мети збуту, вчинене особою, протягом року після засудження за статтею 309 КК України.

Прокурор у судовому засіданні просив визнати винуватим обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України та призначити йому покарання у виді двох років позбавленні волі, на підставі ст.75 КК України звільнити від відбування покарання з іспитовим строком один рік.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.309 КК України визнав повністю, обставини, викладені в обвинувальному акті не оспорює та пояснив суду, що дійсно придбав, знайшовши психотропну речовину, та зберігав її до моменту виявлення та вилучення працівниками поліції. У скоєному щиро кається.

У судових дебатах та в останньому слові обвинувачений ОСОБА_4 зазначив, що вину у вчиненому визнає повністю, щиро розкаюється, при призначенні покарання просить суд суворо не карати, погодившись із запропонованою прокурором мірою покарання.

Враховуючи те, що обвинувачений та прокурор не оспорюють фактичних обставин справи, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності їх позиції, роз`яснивши учасникам судового провадження положення ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин, які ніким не оспорюються, та судовий розгляд було проведено із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, які характеризують його особу.

Беручи до уваги, що обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винуватим та добровільно повідомив суду обставини вчинення кримінального правопорушення, дослідивши матеріали кримінального провадження, вислухавши думку прокурора, вислухавши останнє слово обвинуваченого, суд дійшов таких висновків.

Показання обвинуваченого є послідовними, логічними, відповідають фактичним обставинам справи, а тому не викликають у суду сумнівів щодо правильності розуміння ним обставин вчиненого, добровільності та істинності його позиції.

Враховуючи викладене, суд вважає, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушенні за обставин, викладених в обвинувальному акті, доведена поза розумним сумнівом та кваліфікує дії останнього за ч.2 ст.309 КК України незаконне придбання та зберігання психотропної речовини, без мети збуту, вчинене особою, протягом року після засудження за статтею 309 КК України.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України відноситься до нетяжкого злочину, дані про особу обвинуваченого, який раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, у силу ст.89 КК України є раніше не судимим, має постійне місце реєстрації та проживання, де характеризується задовільно, офіційно не працює, не одружений, у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога на обліку не перебуває.

Обставинами, що пом`якшують покарання відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Частинами першою другою статті 32 КК України встановлено, що повторністю кримінальних правопорушень визнається вчинення двох або більше кримінальних правопорушень, передбачених тією самою статтею або частиною статті Особливої частини цього Кодексу.

Повторність, передбачена частиною першою цієї статті, відсутня при вчиненні продовжуваного кримінального правопорушення, яке складається з двох або більше тотожних діянь, об`єднаних єдиним кримінально протиправним наміром.

Відповідно до ч.3 ст.32 КК України вчинення двох або більше кримінальних правопорушень, передбачених різними статтями цього Кодексу, визнається повторним лише у випадках, передбачених в Особливій частині цього Кодексу.

Згідно з ч.4 ст.32 КК України повторність відсутня, якщо за раніше вчинене кримінальне правопорушення особу було звільнено від кримінальної відповідальності на підставах, установлених законом, або якщо судимість за це кримінальне правопорушення було погашено або знято, а також після відбуття покарання за вчинення кримінального проступку.

Відповідно до ст.34 КК України, рецидивом кримінальних правопорушень визнається вчинення нового умисного кримінального правопорушення особою, яка має судимість за умисне кримінальне правопорушення.

Водночас, на підставі п.1 ч.1 ст.67 КК України при призначенні покарання обставинами, які його обтяжують, визнаються, зокрема вчинення злочину особою повторно та рецидив злочинів.

Частиною першою ст. 12 КК України визначено, що кримінальні правопорушення поділяються на кримінальні проступки і злочини.

Із системного аналізу вказаних норм вбачається, що такі обставини як вчинення злочину особою повторно та рецидив злочинівможуть бути обтяжуючими лише при призначенні покарання за вчинення умисного злочину особою, яка має судимість за умисний злочин.

Таким чином, на підставі викладеного вище, враховуючи, що кримінальне правопорушення, визначене ч.1 ст.309 КК України, за вчинення якого ОСОБА_4 мав судимість, є кримінальним проступком, у суду відсутні правові підстави для визнання обтяжуючими покарання обставинами вчинення злочину особою повторно та рецидив злочинів у даному провадженні.

Відтак, обставин, що обтяжують покарання відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Суд зазначає, що відповідно до положень ст. 50, 65 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає у передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

За сукупності вище наведених обставин, враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, із урахуванням ступеню тяжкості вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, даних про особу обвинуваченого, а також його ставлення до вчиненого, суд вважає за можливе застосувати до останнього покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

При цьому, із урахуванням ступеню тяжкості вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, даних про особу обвинуваченого, а також його ставлення до вчиненого, суд дійшов до висновку, що його виправлення та перевиховання можливе без ізоляції від суспільства, тому вважає за можливе застосувати до ОСОБА_4 положення ст. 75 КК України й звільнити останнього від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік та покласти на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України, які сприятимуть його виправленню.

Таке покарання, на переконання суду, відповідає положенням ст. 65-73 КК України та буде необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_4 , попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, відповідатиме особистості обвинуваченого та є достатнім для досягнення мети покарання відповідно до ст. 50 КК України.

Підстав для застосування ст. 69 КК України чи приписів ст. 69-1 КК України, до обвинуваченого ОСОБА_4 суд не вбачає, у зв`язку з відсутністю передумов, за яких дані правові норми можуть бути застосовані.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Враховуючи, що по даному кримінальному провадженню проведено судову експертизу, тому відповідно до ст. 124 КПК України процесуальні витрати, у зв`язку з проведенням експертизи у сумі 1 514 грн 56 коп. підлягають стягненню із ОСОБА_4 в дохід держави.

Долю речових доказів суд вирішує згідно з ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. 331, 349, 369, 370, 373, 374, 376, 394, 395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, та призначити йому покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

На підставі п. 1, 2 ч. 1, п. 2, 4 ч. 3 ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

- виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Речовий доказ:

один поліетиленовий пакет із кристалічною речовиною, який поміщено до сейф-пакету PSP 1360326, який передано на зберігання до кімнати зберігання речових доказів Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області знищити.

Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта у сумі 1 514 (одна тисяча п`ятсот чотирнадцять) грн 56 коп.

Вирок може бути оскаржений до Черкаського апеляційного суду через Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення виключно з підстав, передбачених ч. 2 ст. 394 КПК України, та набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_5