Справа № № 585/2295/24
Номер провадження 1-кп/585/445/24
У Х В А Л А

І М Е Н ЕМ У К Р АЇ Н И

12 липня 2024 року м.Ромни

Роменський міськрайонний суд Сумської області у складі: головуючої судді: ОСОБА_1 , за участю: секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , адвоката ОСОБА_5 .

Розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт в кримінальному провадженні № 0000214 від 02.03.2024 року відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінального правопорушення за ч.1 ст.307, ч.2 ст.307 КК України,-

в с т а н о в и в:

Роменським міськрайонним судом розглядається обвинувальний акт, затверджений прокурором Сумської обласної прокуратури ОСОБА_3 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінального правопорушення за ч.1 ст.307, ч.2 ст.307 КК України.

Ухвалою Роменського міськрайонного суду Сумської області від 23 травня 2024 року обвинуваченому ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб .

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 заявила клопотання, в якому просила продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб. Клопотання мотивувала тим, що обраний ухвалою Роменського міськрайонного суду Сумської області від 23 травня 2024 року запобіжний захід у виді тримання під вартою закінчується 21 липня 2024 року. Зазначила, що до цього часу розгляд справи закінчити не можливо, а ризики передбачені п.п. 1,2,3 та 5 ч.1 ст.177 КПК України, які були підставою для обрання запобіжного заходу, не відпали та є актуальними і на даний час, у зв`язку з чим просила клопотання задовольнити.

Адвокат ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання, просив встановити ОСОБА_4 запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Обвинувачений ОСОБА_6 заперечив проти клопотання прокурора, просив встановити ОСОБА_4 запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, перевіривши обґрунтованість клопотання прокурора та захисника наданим суду матеріалам, суд дійшов висновку про задоволення клопотання прокурора виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Вирішуючи в даному випадку питання про можливість продовження строку тримання під вартою ОСОБА_4 , Суд враховує, що положеннями КПК встановлені випадки і процедура для позбавлення свободи, право на яку не є абсолютним і може бути обмежене, зокрема і з метою забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до частини першої статті 183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК.

А статтею 199 КПК передбачений порядок продовження строку тримання під вартою.

Зокрема, в ситуації, що розглядається, Суд погоджується з клопотанням прокурора про те, що ризик переховування від суду є реальним в зв язку з тим, що ОСОБА_4 будучи особою, яка вже раніше неодноразово притягувалась до кримінальної відповідальності, усвідомлюючи, що за вчинення злочину передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років, може переховуватись від суду до закінчення загального строку давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України (переховування від органів досудового розслідування та/або суду) обґрунтовується тим, що обвинувачений ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307 КК України. Санкція вказаної статті відносить інкриміновані злочини до категорії тяжких, тому очікування можливого суворого вироку може мати значення, співставлення можливих негативних для обвинуваченого наслідків переховування у вигляді його можливого затримання у невизначеному майбутньому, із засудженням до покарання у вигляді позбавлення волі у найближчій перспективі доводять, що цей ризик є достатньо високим. Крім цього ОСОБА_4 неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності та відбував покарання у місцях позбавленні волі, і останньому відомі умови перебування у таких місцях.

Крім цього, наявність ризику переховування від органів досудового розслідування та/або суду підтверджується тим, що суворість покарання у вчиненні тяжких кримінальних правопорушень, за які передбачене покарання виключно у виді позбавленням волі, може бути визнане ОСОБА_4 більш небезпечним, ніж втеча.

Наявність ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст. 177 КПК України (незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні) с обґрунтована тим, що ОСОБА_4 знає місце проживання осіб яким збував наркотичний засіб, то існує ризик того, що останній може незаконно, шляхом підбурювання, вмовлянням, залякуванням впливати на покази свідків, взагалі здійснювати вплив шляхом залякування з метою зміни їх показів та відмови від давання показань.

Наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України (можливість вчинити інше кримінальне правопорушення) доведена тим, що ОСОБА_4 вчинив злочин, пов`язаний з незаконним обігом наркотичних засобів, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, в умовах складного майнового стану, відсутності офіційного працевлаштування та легального доходу, що істотно підвищує ризик повторного скоєння аналогічних кримінальних правопорушень. Крім цього, ОСОБА_4 вже раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, має непогашену судимість, що підтверджується вимогою про судимість та утримувався в місцях позбавлення волі, проте на шлях виправлення не став та продовжує вчиняти злочини. Також, в ході досудового розслідування встановлено, що на даний час на розгляді в Роменському міськрайонному суді Сумської області перебувають кримінальні провадження по обвинуваченню останнього за ч. 4 ст. 185 КК України.

Суд вважає, що ризики, які слугували підставою для обрання та продовження запобіжного заходу тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 не відпали. Разом з тим обраний відносно обвинуваченого запобіжний захід у виді тримання підж вартою є надто суворим , суд вважає можливим призначити більш м`який запобіжний захід, а саме цілодобовий домашній арешт, що на думку суду забезпечить запобіганню можливим спробам обвинуваченого вчинити дії, передбачені п.п.1,2,3 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.З огляду на це, подальше утримання обвинуваченого Непомящого ОСОБА_7 під вартою не кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.

Відповідно до п.3 ст.5 Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи упродовж розумного строку чи звільнення від судового розгляду. Таке звільнення має бути обґрунтоване гарантіями явки до суду.

З огляду на викладене та те, що нових ризиків не з`явилося, суд приходить до висновку, що запобігти наявним ризикам на цьому стані судового розглядуможливо застосувавши до ОСОБА_4 альтернативний запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, який в змозі гарантувати його належну поведінку і буде достатнім для запобігання ризикам, зазначеним у ч.1п.1,2,3 та 5 ст. 177 КПК України.

У зв`язку із цим, Суд не знаходить підстав для задовлення клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою і вважає за можливе задовольнити клопотання захисника та змінити запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт з застосуванням електронного засобу контролю.

Керуючись статтями 183, 199, 371, 372 Кримінального процесуального кодексу України, Суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора в ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінального правопорушення за ч.1 ст.307, ч.2 ст.307 КК України, - задовольнити частково.

Клопотання адвоката ОСОБА_5 ,-задовольнити.

Змінити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 наступні обов`язки:

1) прибувати до слідчого прокурора та суду за першою вимогою;

2) заборонити цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) носити електронний засіб контролю;

4) уникати спілкування з свідками по справі.

Копію ухвали для виконання надіслати Роменському ВП ГУНП в Сумській області; Сумському СІЗО,- до відома.

Роз`яснити обвинуваченому, що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України, працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань.

Ухвала діє протягом двох місяців з моменту її винесення до 12 вересня 2024 року.

Ухвала в частині обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту виконується негайно.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Сумської області протягом семи днів з дня її проголошення.

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО

МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ ОСОБА_8