Справа № 442/1368/24
Провадження № 1-кп/442/139/2024
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 березня 2024 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дрогобичі кримінальне провадження № 0000011 від 09.01.2024 відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Орів Сколівського району Львівської області, українця, громадянина України, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , проживаючого по АДРЕСА_2 , розлученого, непрацюючого, раніше судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України,

учасники справи: прокурор ОСОБА_4 ,

обвинувачений ОСОБА_3 ,

встановив:

Судом визнано доведеним, що ОСОБА_3 09 січня 2024 року приблизно о 13:00 год., з метою здійснення незаконної порубки дерев, маючи при собі заздалегідь приготовану бензопилу марки «Treszor», моделі TRS 7, прибув до лісосмуги, що розташована поблизу автодороги напрямом Трускавець-Уличне, на території земельної ділянки з кадастровим номером :03:000:00:16, (географічні координатами 49.2551855, 23.5289245), поблизу міста Трускавець, на території Трускавецької об`єднаної територіальної громади Дрогобицького району Львівської області, зокрема у квартал 34 виділ 7 ділянки лісу філії «Дрогобицьке лісове господарство» Трускавецького лісництва, де розпочав здійснювати незаконну порубку сироростучих дерев породи «клен-явір», що розташовані на вказаній вище ділянці.

Разом з цим, ОСОБА_3 усвідомлював, що не має спеціальних дозволів на здійснення лісорубних робіт, зокрема лісорубного квитка, лісового квитка або спеціальних дозволів на заготівлю деревини в порядку рубок головного користування.

В подальшому, ОСОБА_3 , продовжуючи свої протиправні дії, переслідуючи єдиний умисел, спрямований на незаконну порубку дерев у лісовому масиві, діючи умисно, з метою здійснення незаконної порубки дерев, з корисливих мотивів для подальшого використання зрізаних дерев у особистих цілях, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в період приблизно з 13:00 год. по 13:36 год. 09 січня 2024 року, перебуваючи у кварталі № 34 виділі № 7 вказаного вище лісового масиву, використавши заздалегідь приготовану бензопилу марки «Treszor», моделі TRS 7, шляхом відокремлення від кореня, здійснив незаконну порубку 2 (двох) сироростучих дерев породи «клен-явір», з діаметром дерев у корі біля шийки кореня 62 сантиметра та 30 сантиметрів.

В результаті вищевказаних протиправних дій ОСОБА_3 , що виразилися у незаконній порубці 2 (двох) сироростучих дерев породи «клен- явір», з діаметром дерев у корі біля шийки кореня 62 сантиметра та 30 сантиметрів, державі заподіяно шкоду в розмірі 34 486,75 гривень, що відповідно до частини 1 примітки до статті 246 КК України є істотною шкодою.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив незаконну порубку дерев у лісах, що заподіяло істотну шкоду, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 246 КК України.

Будучи допитаним у ході судового розгляду обвинувачений ОСОБА_3 , винуватим себе у вчиненні інкримінованому йому кримінального правопорушення визнав повністю, у вчиненому щиро кається і прохає суворо не карати. Пояснив, що дійсно взяв бензопилу та пішов до лісу, де зрубав два дерева для використання на дрова. Дозвільних документів на вказані дії не мав.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав свою винуватість у пред`явленому обвинуваченні, погодився з кваліфікацією вчинених ним діянь, а інші учасники кримінального провадження не мають жодних заперечень щодо встановлених обставин, при цьому позиція учасників кримінального провадження є добровільною, суд вважає недоцільним дослідження доказів, поданих на підтвердження події кримінального правопорушення і винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення.

Заслухавши думку учасників судового провадження, роз`яснивши їм зміст ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини в апеляційному порядку, суд визнає недоцільним дослідження доказів щодо цих обставин і визнає фактичні обставини доведеними наявними у матеріалах кримінального провадження доказами.

Умисні дії обвинуваченого ОСОБА_3 органом дізнання правильно кваліфіковано за ч. 1 ст. 246 КК України, тобто незаконна порубка дерев у лісах, що заподіяло істотну шкоду.

Доведеність вини і така кваліфікація дій обвинуваченого в суду не викликає сумнівів.

При призначенні покарання обвинуваченому суду слід суворо дотримуватись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що покарання засудженого є його виправлення, перевиховання та соціальна реабілітація, запобігання вчиненню нових злочинів.

Призначаючи покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, обставини справи та особу винного у їх сукупності.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого суд відносить визнання своєї вини та щире каяття у скоєному, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставиною, що обтяжує покарання є рецидив злочину.

Суд враховує також стан здоров`я обвинуваченого, його негативну характеристику та ставлення до скоєного, те, що є раніше судимим та покарання не відбув.

З урахуванням наведеного необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів буде покарання, яке передбачене санкцією ч. 1 ст. 246 КК України у виді арешту.

Саме таке покарання на переконання суду буде достатнім для виправлення останнього та справедливим.

У кримінальному провадженні заявлено цивільний позов Трускавецькою міською радою про стягнення з ОСОБА_3 на їх користь шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення в сумі 34486,75 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 127 Кримінального процесуального кодексу України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Згідно з ч. ч. 1, 5 ст. 128 Кримінального процесуального кодексу України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Частиною 1 ст. 129 Кримінального процесуального кодексу України передбачено, що ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч. 1 ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 22 Цивільного кодексу України збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно з ч. 3 ст. 22 Цивільного кодексу України збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

З абз.1 п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 31.03.1989р. «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, стягнення безпідставно нажитого майна»(з наступними змінами) та абз.1 п.2 постанови Пленуму ВСУ №6 від 27.03.1992р. «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» вбачається, що шкода, заподіяна злочином, підлягає відшкодуванню особою, яка її заподіяла, в повному обсязі за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що законом не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача в заподіянні шкоди, він лише повинен доказати факт заподіяння такої шкоди відповідачем та її розмір.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього кодексу.

Відповідно до висновку експерта №СЕ -19/109-24/735-ФХЕД розмір шкоди (збитків) завдано незаконною рубкою (знищенням) об`єктів рослиннного світу двох дерев породи клен-явір у кварталі № 34 виділ № 7 на території Трускавецького лісництва філія „Дрогобицьке лісове господарство в АДРЕСА_2 становить 34486,75 грн.

Як встановив суд і описано вище, внаслідок кримінального правопорушення діями ОСОБА_3 Трускавецькій міській раді завдано матеріальну шкоду, розмір якої становить 34486,75 грн. Зазначений розмір матеріальної шкоди цивільний відповідач визнав повністю і не заперечував її.

Суд вважає доведеним факт заподіяння протиправними діями обвинуваченого матеріальної шкоди потерпілій стороні у заявленому розмірі та погоджується з обґрунтованістю та доведеністю розміру такої шкоди.

Згідно положень ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Зважаючи на викладене вище, враховуючи те, що між діями ОСОБА_3 та завданою потерпілій стороні матеріальною шкодою є прямий причинний зв`язок, враховуючи характер та обсяг завданих потерпілій стороні збитків, суд дійшов висновку, що є усі підстави для задоволення цивільного позову.

Витрати у кримінальному провадженні за проведення експертизи (висновк експерта №СЕ -19/109-24/735-ФХЕД) становлять 3029,12 грн.

З речовими доказами слід поступити у відповідності до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 373-375 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_3 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 246 КК України та призначити йому покарання у виді 2 (двох) місяців арешту.

На підставі ч.4 ст.70 КК України до даного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Трускавецького міського суду Львівської області від 16.02.2024, остаточно визначивши до відбуття 6 (шість) місяців арешту.

Строк відбуття покарання рахувати з моменту його затримання для виконання даного вироку.

Цивільний позов Трускавецької міської ради задоволити.

Стягнути з ОСОБА_3 (адреса: АДРЕСА_3 ) на користь Трускавецької міської ради (адреса: 82200, м. Трускавець, вул. Бориславська, 2, р/р НОМЕР_1 , МФО НОМЕР_2 , код платежу 24060300, ) 34 486 (тридцять чотири тисячі чотириста вісімдесят шість) грн. 75 коп. збитків.

Речові докази: 2 (два) сироростучих дерева породи «клен-явір», з діаметром дерев у корі біля шийки кореня 62 сантиметра та 30 сантиметрів та бензопилу марки «Treszor», моделі TRS 7 звернути в дохід держави.

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави 3029 (три тисячі двадцять дев`ять) гривень 12 копійок витрат за проведення експертизи.

Скасувати арешт, накладений згідно ухвали слідчого судді Трускавецького міського суду Львівської області від 10.01.2024.

Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Вирок виготовлено в нарадчій кімнаті.

Суддя ОСОБА_1