"05" квітня 2024 р. Справа № 363/2212/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2024 року Вишгородський районний суд Київської області в складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4

представника потерпілого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у судовому засіданні в м. Вишгороді клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в певний час доби обвинуваченому ОСОБА_7 ,

встановив:

У провадженні Вишгородського районного суду Київської області перебуває кримінальне провадженні№ 00000769 за обвинуваченням ОСОБА_7 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 121 КК України.

До суду надійшло клопотання прокурора Вишгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту - цілодобово не залишати місце постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу суду та покласти на нього наступні обов`язки: прибувати до Вишгородського районного суду за першою вимогою, повідомляти суд про зміну свого місця проживання. В обґрунтування клопотання зазначає, що ОСОБА_7 обвинувачується в заподіянні умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння. Існують ризики, що ОСОБА_7 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, може незаконно впливати на потерпілого та на свідків, обвинувачений двічі ухилився від суду, у зв`язку з чим відкладались засідання через неявку обвинуваченого.

В судовому засіданні прокурор змінила заявлене клопотання та просила продовжити ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний час доби.

Потерпілий ОСОБА_4 підтримав клопотання прокурора.

Представник потерпілого ОСОБА_5 підтримала клопотання прокурора.

Обвинувачений ОСОБА_7 заперечував проти задоволення клопотання прокурора.

Захисник ОСОБА_6 заперечував проти задоволення клопотання прокурора, оскільки вважає, що тяжкість обвинувачення сама по собі не може бути виправданням застосування запобіжного заходу, прокурором не врахована особа обвинуваченого, а саме: ні вік, ні стан здоров`я, ні інші обставини. Просив суд врахувати, що ОСОБА_7 похилого віку, за станом здоров`я потребує постійного нагляду у лікарні, доглядає дружину, яка потребує стороннього догляду після операції на хребті. Обвинувачений не здійснює вплив на потерпілого, свідків та прокурором цей ризик не доведено. Прокурор безпідставно посилається на відкладення справи через неявку обвинуваченого, оскільки неявка обвинуваченого була з поважних причин.

Заслухавши думку учасників судового засідання, дослідивши матеріали клопотання, судом зазначається наступне.

Згідно ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за наявності клопотань продовження запобіжного заходу зобов`язаний розглянути до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, можуть бути покладені в основу рішення суду про застосування чи продовження строку запобіжного заходу лише у випадку, коли такі ризики мають реальний та явний характер, існують або продовжують існувати в об`єктивній дійсності та на них вказують наявні у матеріалах справи докази.

Щодо наявності ризику переховування від суду, суд враховує, що така обставина як тяжкість і характер злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_7 та суворість можливого покарання і пов`язані із цим негативні наслідки, можуть бути передумовами та можливістю для втечі обвинуваченого з метою ухилення від кримінальної відповідальності та переховування від суду. Співставлення можливих негативних для обвинуваченого наслідків переховування у невизначеному майбутньому, із можливим засудженням до покарання у виді позбавлення волі за особливо тяжкий злочин у найближчій перспективі свідчить про існування вказаного ризику.Тяжкість обвинувачень сама по собі не може бути виправданням тривалих періодів запобіжного заходу, тому судом враховується у сукупності із іншими обставинами, а саме із суворістю передбаченого покарання, що є суттєвим елементом при оцінювані ризиків переховування або повторного вчинення злочинів та може братися до уваги поряд з іншими обставинами.

Щодо ризику незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні суд враховує передбачену 224 КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні. При цьому, відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них. За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при збиранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом. Свідки мешкають в одному населеному пункті з обвинуваченим, в суді свідки не допитані, тому вказані обставини приводять до переконання суду щодо наявності можливого ризику впливу на свідків.

Встановлені судом ризики, а саме: можливості переховуватись від суду, впливати на свідків є обґрунтованим, обвинувачений без застосування до нього запобіжного заходу може переховуватися від суду, розуміючи, що йому загрожує реальний термін покарання, перебуваючи на волі може залишити місце проживання, може вплинути на свідків, які ще не допитані.

Перевіряючи наявність законних підстав щодо можливості застосування запобіжного заходу, суд, відповідно до ст. 178 КПК України, оцінюючи в сукупності фактори, пов`язані з характером особи обвинуваченого, місцем проживання, родом занять, майновим станом, особистими та соціальними обставинами його життя, сімейними зв`язками та зв`язками з суспільством, враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_7 за станом здоров`я переніс інсульт в січні 2024 року, має кардіологічне захворювання, перебуває на обліку у лікаря Димерської амбулаторії, має захворювання гіпертонічної хвороби, знаходиться у ризику післяопераційного гіпотиреозу, є пенсіонером, має постійне джерело доходу, має постійне місце проживання, має непрацездатну дружину, яка потребує стороннього догляду після операції на хребті, вперше притягується до кримінальної відповідальності, враховуючи практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права обвинувачених, але й високі стандарти охорони загально - суспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, вважає можливим продовжити ОСОБА_7 запобіжний захід у виді домашнього арешту в певний час доби, строком на два місяці, що забезпечить належну його процесуальну поведінку.

Крім цього, продовжуючи обвинуваченому запобіжний захід у виді домашнього арешту в певний час доби, суд вважає за необхідне покласти на обвинуваченого додаткові обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, та зобов`язати обвинуваченого: прибувати до суду за першим викликом; повідомляти суд про зміну свого місця проживання, заборонити спілкування з потерпілим та свідками.

Посилання прокурора на обставини неявки обвинуваченого 07.08.2023 року та 22.01.2024 року як неявку без поважних причин та ухилення від явки до суду не приймає, оскільки в суді встановлено, що обвинувачений в зазначені судові засідання не з`явився до суду з поважних причин, що встановлено судом та підтверджено належними доказами.

Керуючись ст.ст. 331, 372 КПК України, суд

ухвалив:

Клопотання прокурора Вишгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в певний період доби ОСОБА_7 задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний період доби.

Заборонити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 23 години 00 хвилин по 05 годину 00 залишати житло розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , окрім розумного фактичного часу необхідного для надання невідкладної медичної допомоги в закладах охорони здоров`я та в інших невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя чи здоров`я в умовах воєнного стану.

Покласти на ОСОБА_7 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:

- прибувати до Вишгородського районного суду Київської області за першою вимогою;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

- заборонити спілкування з потерпілим та свідками.

Роз`яснити обвинуваченому, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтись в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних з виконанням покладених на нього зобов`язань.

Контроль за виконанням ухвали покласти на Вишгородське РУП ГУНП в Київській області.

Ухвала діє протягом двох місяців, строк якої закінчується 05 червня 2024 року.

Ухвала може бути оскаржена протягом 7 днів з дня її проголошення до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляції через Вишгородський районний суд Київської області.

Головуючий суддя ОСОБА_1