Справа № 387/1774/23
Провадження № 1-кп/396/113/24
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28.03.2024 року м. Новоукраїнка
Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Помічна Добровеличківського району Кіровоградської області, громадянин України, одружений, працює ЕЧ-8 ст. Помічна - електромеханіком розподільних мереж, має на утриманні одну неповнолітню дитину, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст.89 КК України, вважається таким, що не має судимості,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,
з участю сторін кримінального провадження:
прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
законного представника потерпілого ОСОБА_6 , представника потерпілого - адвоката ОСОБА_7
Обвинувачений ОСОБА_3 вчинив умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.
Кримінальне правопорушення було вчинено за наступних обставин.
Судом встановлено, що 03.08.2023 року, близько 22 год. точного часу ні судом, ні досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_3 , перебуваючи за місцем свого проживання по АДРЕСА_2 , в ході бесіди зі своєю співмешканкою ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дізнався про її особисті відносини з ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 який проживає по АДРЕСА_3 .
ОСОБА_3 будучи обуреним розповіддю своєї співмешканки, з метою з`ясування стосунків з ОСОБА_9 , спільно із ОСОБА_8 , на ґрунті ревнощів до останньої прибув, до домоволодіння вказаного громадянина.
ОСОБА_3 знаходячись за місцем проживання ОСОБА_9 , вчинив сварку з останнім, та діючи умисно і цілеспрямовано, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його небезпечні наслідки, та бажаючи їх настання, маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , тримаючи руками дерев`яний стілець, наніс ОСОБА_9 кілька ударів в область голови та тулубу, аж поки той не перестав чинити опір, тим самим спричинивши потерпілому тілесні ушкодження у вигляді: ЗЧМТ, забійних ран правої тім`яної та скроневої ділянок, множинних ссаден та скальпованих ран в ділянці повік, носа, губ, крововиливу правої навколо орбітальної ділянки, забою головного мозку тяжкого ступеню; та закритої тупої травми грудної клітини: перелому 3, 4, 5 ребер справа, з посттравматичним пневмотораксом справа, які згідно пункту 2.1.3 «Правил визначення ступені тяжкості тілесних ушкоджень» затверджених наказом №6 від 17.01.1995 року, мають ознаки ТЯЖКИХ, як небезпечних для життя.
В подальшому ОСОБА_3 , виконавши всі дії, які він вважав за необхідне, з метою уникнення кримінальної відповідальності, зник з місця події, позбувшись знаряддя злочину, а потерпілого ОСОБА_9 було виявлено за місцем свого проживания наступного дня 04.08.2023, після чого госпіталізовано до Комунального некомерціиного підприємства «Новоукраїнська міська лікарня», де йому було надано медичну допомогу.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винним себе у пред`явленому обвинуваченні визнав частково, пояснивши, що 03.08.2023 року, він разом зі своєю співмешканкою ОСОБА_8 , прийшли до ОСОБА_9 , який проживає за адресою АДРЕСА_3 з метою з`ясування стосунків з останнім, оскільки його співмешканка розповіла йому про свої відносини з потерпілим, а також вказала, що потерпілий хворіє тяжкою хворобою. В ході бесіди з потерпілим, останній через відчинене вікно плюнув йому в обличчя та в подальшому ОСОБА_8 та він зайшли до потерпілого в будинок, де в нього з ОСОБА_9 виникла сварка під час якої, ОСОБА_9 намагався вдарити стільцем його співмешканку, але він завів ОСОБА_8 за себе та вирвав стілець у потерпілого. В подальшому він наніс потерпілому один удар кулаком та один удар стільцем в область голови, після чого потерпілий впав на підлогу, а він разом зі своєю співмешканкою покинули домоволодіння ОСОБА_9 . Крім того вказав, що допомогу потерпілому він не надавав, а також зазначив, що не бажав настання таких тяжких наслідків. Вважає, що наніс тілесні ушкодження потерпілому внаслідок неправомірних дій з боку останнього.
Законний представник потерпілого ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що в її сина в літній кухні проживала ОСОБА_8 зі своїми дітьми. Вранці 04.08.2023 року до неї зателефонувала ОСОБА_10 та повідомила їй, що ОСОБА_9 побитий. Прийшовши до сина додому вона побачила, що все в крові, а її син ОСОБА_11 лежить на підлозі. В подальшому його доставили до Новоукраїнської лікарні, де він провів 17 днів в реанімації та сестра обвинуваченого дала на лікування 5000 грн. Крім того вказала, що її син був наркозалежної особою, працював помічником машиніста, а також зазначила, що в селі всі занали про тяжку хворобу сина. Крім того зазначила, що після побиття її сина ОСОБА_12 , він на даний час прикутий до ліжка та самостійно пересуватись не може. Згідно довідки до акту огляду МСЕК № 393863 від 01.10.2023 року її сину ОСОБА_9 встановлена перша А група інвалідності загального захворювання. В судових дебатих представник потерпілого адвокат ОСОБА_7 , думку якого підтримала законний представник потерпілого ОСОБА_6 , просили застосувати до обвинуваченого реальну міру покарання у вигляді позбавлення волі згідно санкціїї ч. 1 ст. 121 КК України.
Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснила, що в вечері 03.08.2023 року вона розповіла своєму співмешконцю ОСОБА_3 про свої близькі відносини з ОСОБА_9 , а також про тяжку хворобу на яку хворіє потерпілий та вподальшому вони пішли для з"ясування обставин до ОСОБА_9 . Прийшовши до місця проживання ОСОБА_9 , останній через відчинене вікно плюнув ОСОБА_3 в обличчя та в подальшому вона разом з обвинуваченим зайшли до потерпілого в будинок, де у них із ОСОБА_3 виник конфлікт, в ході якого ОСОБА_9 намагався вдарити її стільцем, але ОСОБА_12 його вихватив з рук ОСОБА_13 та наніс один удар по голові ОСОБА_13 . На наступний день вона прийшла до ОСОБА_9 та побачила його на підлозі без свідомості та потім зателефонувала до швидкої, а також до матері ОСОБА_13 . Крім того вказала, що стілець, яким наносив удари ОСОБА_3 , він забрав з собою. Також вказала, що ОСОБА_9 сам розповів їй про тяжку хворобу якою він хворіє.
Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні пояснила, що працює лікарем анастезіологом в Новоукраїнській ЦРЛ та 04.08.2023 року вона перебувала на чергуванні та о 12.35 год до приймального відділення був доставлений ОСОБА_9 , який був без свідомості та був направлений до реанімаційного відділення, де перебував до кінця серпня. Потерпілий ОСОБА_9 перебував у комі, також у нього був забій голови, грудної клітини та набряк мозку. Крім того вказала, що переумовою вказаних тілесних ушкоджень була якась травма, про яку їй нічого не відомо.
Свідок ОСОБА_15 в судовому засіданні вказала, що працює фельдшером станції швидкої медичної допомоги та 04.08.2023 року прибула за викликом до потерпілого ОСОБА_9 , який перебував без свідомості на підлозі в домоволодінні. У потерпілого були наявні тілесні ушкодження у вигляді забійної рани правої брови, були пошкодження на губах та вибиті зуби. Біля голови потерпілого була пляма крові. В будинку була присутня мати потерпілого та його донька, на подвір`ї перебувала жінка, якій донька потерпілого надавала воду. При огляді потерпілого з`ясовано, що рана на голові затромбована. Після цього потерпілого доставили до лікарні.
Суд вважає, що досудове розслідування у даному кримінальному провадженні проведено відповідно до вимог кримінального процесуального законодавства.
Вина обвинуваченого ОСОБА_3 у скоєному кримінальному правопорушенні, крім його показів та показів свідків, підтверджується іншими перевіреними в судовому засіданні доказами, які суд визнає правдивими, достовірними і ні одна сторона не поставила їх у сумнів під час судового розгляду, тому і у суду немає жодної підстави, ставити їх під сумнів:
- протоколом огляду місця події від 04.08.2023 року та фототаблиця до протоколу огляду місця події від 04.08.2023 року ( том№ 1 а.с. 8-16);
- протоколом огляду місця події від 04.08.2023 року та фототаблиця до протоколу огляду місця події від 04.08.2023 року ( том№ 1 а.с. 20-26);
- протокол проведення слідчого експеременту від 05.08.2023 року за участю свідка ОСОБА_8 ( том № 1 а.с. 38-39);
- довідкою, виданою лікарем ОСОБА_14 (том № 1 а.с. 58);
- висновком експерта № СЕ-19/112-23/8221/Д від 30.08.2023 року та ілюстративна таблиця ( том № 1 а.с. 78-88);
- висновком експерта № 568 від 11.10.2023 року ( том № 1 а.с. 93-95);
- висновком експерта № 567 від 11.10.2023 року ( том № 1 а.с. 99-101);
- висновком експерта № 566 від 26.09.2023 року ( том № 1 а.с. 105-107);
- висновком експерта № 569 від 11.10.2023 року ( том № 1 а.с. 111-113);
- висновком експерта № 162 від 12.09.2023 року ( том № 1 а.с. 117-119);
- висновком експерта № 163 від 12.09.2023 року ( том № 1 а.с. 123-125);
- висновком експерта № 599 від 30.08.2023 року ( том № 1 а.с. 135-136);
- висновком експерта № 600 від 30.08.2023 року ( том № 1 а.с. 140-142);
- протокол проведення слідчого експеременту від 04.09.2023 року за участю підозрюваного ОСОБА_3 ( том № 1 а.с. 170-171);
- картка виклику швидкої медичної допомоги від 04.08.2023 року (том №2 а.с. 58-60),
- висновком експерта № 143 від 24.10.2023 року, відповідно до якого уОСОБА_9 1981 року народження, згідно даних медичної картки стаціонарного хворого № 5573 КНП «Новоукраїнської MЛ» та копії медичної картки №1079/633 КНП «Помічнянської міської лікарні» виявлено тілесні ушкодження у вигляді ЗЧМТ: забійних ран правої тім`яної та скроневої ділянок, множинних саден та скальпованих ран в ділянці повік, носа, губ, крововиливу правої навколо орбітальної ділянки, забою головного мозку тяжкого ступеню , та закритої тупої травми грудної клітини: перелому 3,4,5 ребер справа з посттравматичнм пневмотораксом справа, які згідно пункту 2.1.3 « Правил визначення ступені тяжкості тілесних ушкоджень» затверджених наказом № 6 від 17.01.1995 року, мають ознаки тяжких як небезпечні для життя.
Вищевказані тілесні ушкодження утворилися від неодноразової локальної дії твердих тупих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею у тому числі й можливо від ударів деревяним стільцем та могли утворитися у термін вказаний у постанові, на що вказують дані медичної документації.
Враховуючи локалізацію вищевказаних ушкоджень, їх утворення при падінні з висоти власного зросту малоймовірне як з прискоренням так і ні ( том № 2 а.с. 63-67);
- висновком експерта № 162 від 25.10.2023 року, відповідно до якого ознайомившись з протоколом проведення слідчого експерименту від 04 вересня 2023р за участі підозрюваного ОСОБА_3 1977 р.н. та копією висновку експерта №143 від 24 жовтня 2023 p., де за значено, що локалізація та механізм виявлених у потерпілого тілесних ушкоджень, не протирічить показам викладеним підозрюваним у протоколі проведення слідчого експерименту: «... відразу наніс удар долонею руки в ліву сторону голови ОСОБА_16 десь в область вуха..., ... тримаючи правою рукою за спинку стілець наніс удар ним із-за спини зверху до низу в область голови потерпілому в праву скроню....... наніс йому удар, ймовірно кулаком правої руки в праве передпліччя, (розташувавши статиста саме так як розташовувався та наносив удар ОСОБА_9 ), у відповідь на цей удар він наніс удар ОСОБА_9 . долонею правої руки в ліву сторону голови, в область лівого вуха..., ... тримаючи стілець правою рукою за спинку наніс удар потерпілому ОСОБА_9 , замахуючись із-за спини, зверху до низу десь в область правої скроні, так як потерпілий в момент удару-похилився на лівий свій бік, ( розташувавши статиста саме так, як розташувався ОСОБА_9 під час нанесення цього удару)..." ( том № 2 а.с. 69).
При вирішенні питання про допустимість та належність досліджених доказів суд враховує, що Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за цим правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані ним докази (параграф 34 рішення у справі «Тейскера де Кастро проти Португалії» від 09.06.1998, параграф 54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією, а саме: на свободу, особисту недоторканість, на повагу до приватного і сімейного життя (статті 5, 8 Конвенції) тощо.
Судом також врахована позиція ЄСПЛ, викладена у рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978, «Коробов проти України» від 21.10.2011 «…що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків».
Статтею 84 КПК України встановлено, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
Відповідно до положень ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
Дослідивши всі обставини кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозвязку для прийняття відповідного рішення, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 в скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, знайшла своє підтвердження в судовому засіданні і доведена повністю поза розумним сумнівом. Дії обвинуваченого ОСОБА_3 за ч.1 ст. 121 КК України суд кваліфікує як заподіяння умисного тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння.
Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання необхідне і достатнє для його виправлення і попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень, суд, відповідно до вимог ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, обставини його вчинення, наслідки, які настали, дані, що характеризують особу обвинуваченого, стан здоров`я, умови життя, ставлення обвинуваченого до вчиненого ним діянь, а також пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини.
Обставин, що пом`якшують покарання передбачені ст. 66 КК України, судом не встановлені.
Обставин, що обтяжують покарання передбачена ст. 67 КК України - судом не встановлені.
Суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, вчиненим умисно; конкретні обставини, за яких було вчинене кримінальне правопорушення, в тому числі передумови та причини конфлікту, під час якого було скоєно кримінальне правопорушення, мотиви злочинний дій ОСОБА_3 .
Дослідивши дані про особу обвинуваченого, судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 за місцем проживання та місцем роботи характеризується позитивно, одружений, працює ЕЧ-8 ст. Помічна - електромеханіком розподільних мереж, має на утриманні одну неповнолітню дитину, на «Д» обліку у лікаря - психіатра та лікаря - нарколога не перебуває, в силу ст.89 КК України, вважається таким, що не має судимості.
Згідно досудової доповіді та висновку Новоукраїнського РС філії ДУ "Центр пробації" вважають, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 можливе без ізоляції від суспільства. У випадку прийняття судом рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням, орган пробації вважає доцільним крім обов"язків, передбачених ч.1 ст. 76 КК України, покласти на особу додаткові обов"язки, передбачені ч.3 ст. 76 КК України, зокрема: не виїжджати за межі України без погодження з органом пробації; виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою "Подолання домашнього насильства". Ризик вчинення ОСОБА_3 повторного кримінального правопорушення оцінюється як середній та ризик небезпеки для суспільства, в тому числі для окремих осіб, оцінюється, як високий.
Суд приймає до уваги досудову доповідь уповноваженого органу з питань пробації з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого, складену відповідно до вимог ст. 314-1 КПК України.
Зважаючи на вимоги ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та у відповідності до ч. 2 ст. 50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, запобіганню вчинення нових кримінальних правопорушень.
Зваживши у сукупності викладені обставини, а саме те, що завдана шкода здоров`ю потерпілого, яка не може бути відновлена, враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд приходить до висновку про те, що виправлення обвинуваченого та попередження вчиненням ним нових кримінальних правопорушень не можливе без його ізоляції від суспільства, а тому суд вважає за необхідне призначити покарання обвинуваченому за ч. 1 ст. 121 КК України, у межах санкцій даної статті у виді позбавлення волі.
Підстав для звільнення від відбування покарання з випробуванням, у відповідності до вимог ст. 75 КК України, або ж застосування ст. 69 КК України, чи норм ст. 69-1 КК України до обвинуваченого, суд не знаходить, у зв`язку з відсутністю передумов, за яких дані правові норми можуть бути застосовані. При цьому судом враховано, що обвинуваченим не було надано медичної допомоги потерпілому, а навпаки з місця вчинення кримінального правопорушення він зник.
Таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.
Відповідно до положень ч.5 ст.72 КК України зарахування строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язненняза один день позбавлення волі.
Як вбачається із ухвали слідчого судді Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 07.08.2023 року ОСОБА_3 був затриманий 04.08.2023 року та 07.08.2023 року йому було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Відповідно до ухвали Кропивницького апеляційного суду від 23.08.2023 року ухвалу слідчого судді Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 07.08.2023 року скасовано та постановлено нову ухвалу відповідно до якої ОСОБА_3 застосовано запобіжний захід у вигляді домашного арешту в нічний час.
Враховуючи, що суд дійшов висновку про призначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі, тому на підставі ч.5 ст.72 КК України ОСОБА_3 слід зарахувати в строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 04.08.2023 року по 23.08.2023 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Цивільний позов по справі не заявлено.
Долю речових доказів по справі слід вирішити у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.
Процесуальні витрати по справі за проведення експертизи в розмірі 1912,00 грн., підлягають стягненню на користь держави.
В даному кримінальному провадженні обвинуваченому ОСОБА_3 було обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, який на даний час закінчився, але суд вважає за необхідне обрати, до набрання вироком законної сили, відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , захід забезпечення кримінального провадження у вигляді особистого зобов`язання, поклавши наступні обов`язки: прибувати до суду за першою вимогою, у випадку зміни місця проживання негайно повідомити суд.
Керуючись ст.ст.373-374 КПК України, суд, -
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п"ять) років.
До набрання вироком законної сили, обрати захід забезпечення кримінального провадження - особисте зобов`язання, відносно ОСОБА_3 , поклавши обов`язки: прибувати до суду за першою вимогою, у випадку зміни місця проживання негайно повідомити суд.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати обвинуваченому ОСОБА_3 строк попереднього ув`язнення за період з 04.08.2023 року по 23.08.2023 року в строк відбування покарання у виді позбавлення волі з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Строк відбуття покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту затримання.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судові витрати на залучення експерта в сумі 1912 (одна тисяча дев"ятсот дванадцять) грн. 00 коп.
Речові докази, після вступу вироку в законну силу, а саме:
- виріз з шпалери в кімнаті №2, будинку ОСОБА_9 , з слідами речовини бурого кольору (далі РБК) упаковані до карфт-конверту з липкою биркою НОМЕР_1 ; виріз з шпалери в кімнаті №3, будинку ОСОБА_9 , з слідами РБК, упаковані до карфт-конверту з липкою биркою НОМЕР_2 ; змив РБК з підлоги в кімнаті №2 будинку ОСОБА_9 упаковані до карфт-конверту з липкою биркою G17-0169049; три шматки тканини з слідами РБК упаковані до карфт-конверту з липкою биркою G17-0169050; дерев`яний стілець упакований до полімерного мішка скріплений паперовою биркою з печаткою «№113-2»; змив РБК із ніжки стільця упакований до карфт-конверту з липкою биркою G17-0169051; виріз тканини із сидіння стільця з слідами РБК упаковані до карфт-конверту з липкою биркою G17-0169052; сліди пальців рук зі стільця, упаковані в спец пакет Експертної служби №2868253, які зберігаються в камері зберігання речових доказів ВП №2 (смт. Добровеличківка) Новоукраїнського РВП ГУНП в Кіровоградській області - знищити.
- медична карта стаціонарного хворою №5573 на ім`я ОСОБА_9 , яка зберігається в камері зберігання речових доказів ВП №2 ( АДРЕСА_4 - повернути потерпілому ОСОБА_9 .
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Кропивницького апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області протягом тридцяти діб з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.
Головуючий: ОСОБА_1