ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 544/2071/23 Номер провадження 11-кп/814/989/24Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2024 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого суддіОСОБА_3 .І
суддів: за участю: секретаря судового засідання прокурора обвинуваченого захисникаОСОБА_4 , ОСОБА_5 ОСОБА_6 ОСОБА_7 ОСОБА_8 ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000163 від 17.04.2023, за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_9 на вирок Пирятинського районного суду Полтавської області від 25.09.2023 відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Лисянка Черкаської області, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта професійно-технічна, розлученого, молодшого сержанта учасника АТО, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком ОСОБА_8 , засуджений за ч.5 ст.407 КК України на 5 років позбавлення волі.

За вироком суду встановлено що, проходячи військову службу у військовому званні «молодший сержант», будучи військовослужбовцем призваним під час мобілізації, проходячи військову службу у в/ч, будучи виписаним та направленим 24.01.2023 до ППД військової частини з медичного реабілітаційного центру Міністерства внутрішніх справ України «Миргород», не одержавши дозволу відповідних командирів або начальників, за відсутності поважних причин, не з`явився вчасно до розташування військової частини, та перебував за її межами, а саме за місцем свого проживання, за адресою: АДРЕСА_2 до 14.03.2023 та з 01.04.2023 по 24.05.2023, де проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.

В апеляційній скарзі захисник просить вирок суду щодо ОСОБА_8 змінити, призначивши останньому покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України. Зазначає, що ОСОБА_8 , активно сприяв розкриттю злочину, беззаперечно визнав вину, щиро розкаявся у вчиненому та є учасником АТО з 2014 року.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження в межах поданої апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винності ОСОБА_8 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, за обставин, встановлених судом, є правильним, обґрунтованим, і в цій частині ніким із учасників судового провадження не оспорюються.

З огляду на доведеність винності вірною є й кваліфікація дій ОСОБА_10 за ч. 5 ст. 407 КК України як самовільне залишення військової частини військовослужбовцем вчинені в умовах воєнного стану.

Порушень кримінального процесуального закону, які могли би істотно вплинути на висновки суду про доведеність винуватості обвинуваченого за ч. 5 ст. 407 КК України, колегія суддів не вбачає.

Як убачається із вироку, суд першої інстанції відповідно до вимог ст. 65 КК України врахував ступінь тяжкості вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення, яке згідно із ст. 12 КК України є тяжким злочинам; особу обвинуваченого, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, за місцем служби характеризується посередньо, є військовослужбовцем Збройних Сил України; обставини, що пом`якшують покарання, - щире каяття та активне сприяння розкриттю злочинів, і призначив ОСОБА_8 мінімальне покарання, передбачене ч. 5 ст. 407 КК України, яке за своїм видом і мірою відповідає меті покарання у розумінні ст. 50 КК України

Отже, обираючи вид та міру покарання ОСОБА_8 , суд у повній мірі дотримався загальних засад призначення покарання, врахувавши у тому числі й ті обставини, на які посилається захисник в апеляційній скарзі.

Доводи апелянта про можливість застосування положень ст. 75 КК України до обвинуваченого є неспроможними та такими, що не узгоджуються із положеннями Закону.

У зв`язку із набранням 27 січня 2023 року чинності Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення, Кримінального кодексу України та інших законодавчих актів України щодо особливостей несення військової служби в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці» від 13 грудня 2022 року № 2839-IX, посилено кримінальну відповідальність за вчинення військових кримінальних правопорушень, та обмежено застосування ст. 75 КК України у випадках засудження, зокрема, за кримінальне правопорушення, передбачене ст. 407 КК України, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці.

Із змісту оскаржуваного вироку вбачається, що злочин вчинений ОСОБА_8 уже після 23.01.2023, тобто на нього поширюється законодавча заборона застосування ст.75 КК України.

З урахуванням викладеного, підстав для зміни вироку, передбачених ст. 409 КПК України, з наведених апелянтом мотивів колегією суддів не встановлено, а тому апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 залишити без задоволення, вирок Пирятинського районного суду Полтавської області від 25.09.2023 відносно ОСОБА_8 - без змін.

ухвала набирає законної сили з моменту його проголошення, може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_5