Справа № 309/1453/21
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.05.2024 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника-адвоката ОСОБА_7 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді кримінальне провадження 11-кп/4806/117/22 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Хустського районного суду Закарпатської області від 28.12.2021.

Цим вироком:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Копашнево, Хустського району Закарпатської області, мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України, із загальною середньою освітою, пенсіонер, неодружений, несудимий, засуджений:

- за ч. 2 ст. 121 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 07 (сім) років.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 ухвалено рахувати з дня затримання - 20.12.2020.

Речові докази: кухонний ніж «Сармат», запаховий слід з рукоятки ножа, пляшку з під горілки «Айсберг», слідові таблиці з слідами пальців рук, вилучені з поверхні пляшки з під горілки, вилученої під час проведення огляду місця події за адресою: АДРЕСА_2 , змиви з лівої та правої рук ОСОБА_6 , зрізи нігтів з лівої та правої рук ОСОБА_6 , зразок крові ОСОБА_6 та взірці крові ОСОБА_9 знищено; кепку чорного кольору з логотипом «Найк», пухову куртку чорного кольору з логотипом «Ладбан», светер чорного кольору з логотипом «Спорттайм», туфлі чорного кольору, штани коричневого кольору, вилучені під час особистого обшуку у обвинуваченого ОСОБА_10 повернуто останньому; пару штанів чорного кольору, вилучених під час проведення огляду трупа ОСОБА_9 повернуто потерпілій ОСОБА_11 .

Судові витрати, пов`язані з проведенням експертиз в сумі 2652,82 грн стягнуто з ОСОБА_6 на корить держави.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_6 залишено тримання під вартою до вступу вироку в законну силу.

Згідно вироку ОСОБА_6 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.

ОСОБА_6 в ніч з 19.12.2020 на 20.12.2020, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в будинку рідного брата ОСОБА_9 , за адресою АДРЕСА_1 , під час конфлікту, який виник при розпиванні спиртних напоїв, усвідомлюючи протиправність, караність та суспільну небезпечність своїх дій, а також настання суспільно-небезпечних наслідків, умисно наніс ОСОБА_9 декілька ударів кухонним ножем в ділянку лівого стегна, лівої гомілки та

-2-

правої стопи, внаслідок чого спричинив останньому тяжкі тілесні ушкоджень, які призвели до масивної зовнішньої крововтрати у ОСОБА_9 та ускладнились геморагічним шоком, внаслідок яких ОСОБА_9 помер.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить вирок суду від 28.12.2021 скасувати, перекваліфікувати його дії з ч. 2 ст. 121 на ч. 1 ст. 119 КК України. В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що він вину у вчиненому визнав повністю, оскільки фактичних обставин не пам`ятає. Допускає, що кримінальне правопорушення могла вчинити й інша особа, яка скориставшись його безпорадним станом, поки він спав, в силу перебування в стані сильного алкогольного сп`яніння, розпиваючи з його братом спиртні напої, в ході сварки вбила потерпілого ОСОБА_9 і, з метою уникнення відповідальності, підставила його. Суд першої інстанції таку версію не розглядав, як і орган досудового розслідування. Жоден із свідків не показав, що бачив як саме він наносив удари ножем по нозі потерпілого, як і не вказували, що бачили на його одязі кров, тому їхні показання не мають жодного доказового значення. Внаслідок масивної кровотечі, кров повинна були бути і на його одязі, однак таких заключень висновки експертиз не містять. Під час досудового розслідування було проведено слідчий експеримент, однак посилання на результати такої слідчої дії у вироку відсутнє, як і не зазначено жодного доказу, що саме він вчинив кримінальне правопорушення, за яке його засуджено. Вирок містить одні лише припущення щодо можливої його причетності до вчинення злочину та обставини і показання осіб, що бачили лише наслідки злочину. Вважає, що в його діях наявний склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України, оскільки прямого умислу на спричинення тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого у нього не було. Судом йому призначено надто суворе покарання і, з огляду на те, що йому 72 роки, його життя може закінчитись у місцях позбавлення волі.

В доповненні до апеляційної скарги захисник-адвокат ОСОБА_7 просить вирок суду від 28.12.2021 в частині призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_6 змінити та призначити йому покарання із застосуванням положень ст. 69 КК України. Просить врахувати наявність пом`якшуючих покарання обставин: визнання вини, щире каяття, активне сприяння у розкритті злочину, похилий вік обвинуваченого (повних 74 роки), стан його здоров`я, відсутність судимості, позитивну характеристику, а також те, що потерпіла не має жодних претензій до обвинуваченого.

Судове провадження розглядається за відсутності потерпілої, неявка якоїї з урахуванням положень ч. 4 ст. 405 КПК України не перешкоджає його розгляду. При цьому, враховується, що потерпіла належним чином повідомлена про час та місце розгляду апеляційної скарги на вирок суду, а також те, що від неї не надходили заяви чи клопотання про відкладення розгляду судового провадження на інший термін та відомості про поважність причин її неявки.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника - адвоката ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу з урахуванням доповнень до неї, промову прокурора, яка просила залишити вирок суду без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого з доповненнями до неї без задоволення, дослідивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги з урахуванням внесених до неї доповнень, перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_6 з доповненнями до неї підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як встановлено матеріалами кримінального провадження, досудове розслідування й судовий розгляд по ньому проведені з дотриманням вимог розділів ІІІ, ІV КПК України.

-3-

Викладені у вироку висновки про винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, при обставинах викладених у вироку суду, ґрунтуються на зібраних доказах, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження і, з урахуванням позиції сторони захисту та обвинуваченого, викладеної у доповненнях до апеляційної скарги, ніким з учасників судового розгляду не оспорюються, а тому апеляційним судом не перевіряються.

Разом з тим колегія суддів уважає, що доводи доповненої апеляційної скарги сторони захисту про наявність підстав для зміни вироку щодо ОСОБА_6 та пом`якшення призначеного обвинуваченому покарання, заслуговують на увагу з таких підстав.

У статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права».

У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09.06.2005), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24.03.2005) Суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16.10.2008) Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами.

За змістом оскаржуваного вироку, суд першої інстанції враховував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані щодо обвинуваченого ОСОБА_6 , який характеризується посередньо, є таким, що не має судимості, знаходився на лікуванні в лікаря-нарколога психо-наркологічного відділення з 24.09.1990 з діагнозом: Синдром алкогольної залежності, а також врахував думку потерпілої, яка не має претензій до обвинуваченого.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , суд першої інстанції визнав повне визнання вини, щире каяття та врахував наявність обставини, що обтяжує покарання вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння.

Всебічна оцінка даних про особу винного є однією з важливих передумов можливості застосування звільнення від відбування покарання з випробуванням. Перш за все необхідно враховувати соціально значиму поведінку винного до і після вчинення кримінального правопорушення, а також окремі якості чи інші особливості його особистості.

За час розгляду кримінального провадження в суді обвинувачений свідомо і неухильно дотримувалися загальноприйнятих норм і правил поведінки, встановлених у суспільстві, пануючих моральних принципів. Окрім того, в поясненнях та судових дебатах, обвинувачений ОСОБА_6 розкаявся, шкодуючи про вчинене та запевняв суд про недопустимість в майбутньому подібної поведінки.

В той час, суд апеляційної інстанції враховує, що обвинувачений ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який станом на час апеляційного розгляду досяг сімдесяти чотирьох річного віку, у зв`язку з чим у останнього наявні проблеми зі здоров`ям. Крім того, з наданої стороною захисту характеристики, виданої старостою Копашнівського старостинського округу, вбачається, що ОСОБА_6 працьовитий, урівноважений, неконфліктний, підтримує добросусідські відносини. Також, апеляційним судом

-4-

приймається до уваги і те, що потерпіла ОСОБА_11 жодних претензій до обвинуваченого не має, про що окремо свідчить відсутність заявленого до обвинуваченого цивільного позову.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, суд при призначенні покарання повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Також необхідно зазначити, що Верховним Судом 01.02.2018 у справі № 634/609/15-к (провадження 51-658км17) визначено поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві, яка за визначенням охоплює повноваження суду (права та обов`язки) надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи з цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

Підставами для судового розсуду при призначенні покарання виступають: кримінально-правові, відносно-визначені (де встановлюються межі покарання) та альтернативні (де передбачено декілька видів покарань) санкції; принципи права; уповноважуючі норми, в яких використовуються щодо повноважень суду формулювання «може», «вправі»; юридичні терміни та поняття, які є багатозначними або не мають нормативного закріплення, зокрема «особа винного», «щире каяття» тощо; оціночні поняття, зміст яких визначається не законом або нормативним актом, а правосвідомістю суб`єкта правозастосування, наприклад, при врахуванні пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин (статті 66, 67 КК) визначенні «інших обставин справи», можливості виправлення засудженого без відбування покарання, що має значення для застосування ст. 75 КК тощо; індивідуалізація покарання - конкретизація виду і розміру міри державного примусу, який суд призначає особі, що вчинила кримінальне правопорушення, залежно від особливостей цього кримінального правопорушення і його суб`єкта.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

Статтею 69 КК України встановлено, що за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, за катування вчинене представником держави, у тому числі іноземної, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

Системне тлумачення вказаної норми кримінального закону свідчить про те, що призначення особі більш м`якого покарання ніж передбачено законом, можливе лише за умови, якщо судом буде установлено декілька обставин, які пом`якшують покарання та

-5-

істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення. Одночасно суд зобов`язаний врахувати і особу винного та в сукупності з вищевказаними обставинами прийняти рішення щодо можливості призначення основного покарання нижчого від найнижчої межі або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

Колегія суддів враховує, що ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, яке є тяжким злочином, має постійне місце проживання, позитивно характеризується, є таким, що не має судимості, обставини, які пом`якшують покарання: визнання вини, щире каяття, похилий вік обвинуваченого, відсутність претензій з боку потерпілої, обставину, яка обтяжують покарання вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння та уважає за можливе призначити ОСОБА_6 покарання із застосуванням ст. 69 КК України, у виді позбавлення волі, яке обвинувачений повинен відбувати реально, що буде відповідати меті покарання та принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело права, зокрема у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 (заява № 10249/03), де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

За наведених обставин вирок Хустського районного суду Закарпатської області від 28.12.2021 щодо ОСОБА_6 в частині призначення покарання підлягає зміні, а апеляційна скарга обвинуваченого з доповненнями до неї - задоволенню частково.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 408, 419 КПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 з доповненнями до неї задовольнити частково.

Вирок Хустського районного суду Закарпатської області від 28.12.2021 щодо ОСОБА_12 в частині призначення покарання змінити.

Пом`якшити ОСОБА_13 покарання, призначене за ч. 2 ст. 121 КК України із застосуванням ст. 69 цього Кодексу, до покарання у виді позбавлення волі на строк 05 (п`ять) років.

В решті вирок Хустського районного суду Закарпатської області від 28.12.2021 щодо ОСОБА_6 залишити без змін.

На ухвалу Закарпатського апеляційного суду безпосередньо до Касаційного кримінального суду у складі Верховного суду може бути подана касаційна скарга протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою,- в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді