Справа № 165/470/24
Провадження № 1-кп/156/44/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 квітня 2024 року сел.Іваничі

Іваничівський районний суд Волинської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з секретарем судового засідання ОСОБА_2 ,

за участі:

прокурора ОСОБА_3 ,

представниці потерпілої

юридичної особи ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 1 у сел. Іваничі Волинської області кримінальне провадження ((№ за ЄРДР 0001170 від 23.11.2023) за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 246 КК України:

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Поромів Іваничівського району Волинської області, є громадянином України, здобув середню професійну освіту, працює прохідником підземним у Відокремленому підрозділі «Шахта «Бужанська» ДП «Волиньвугілля», є одруженим, на утриманні має 3 неповнолітніх дітей, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, однак на підставі ст. 89 КК України судимості не має, зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

1.Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним

1.1. ОСОБА_5 скоїв кримінальне правопорушення проти довкілля за таких обставин.

1.2.Обвинувачений 23.11.2023 близько 13 год 00 хв приїхав на тракторі марки «YANMAR AF 26», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з причепом, взятому в користування у ОСОБА_7 , на територію лісового масиву виділу № 6 кварталу № 40 Устилузького лісництва філії «Володимир-Волинське ЛМГ» ДП «Ліси України» неподалік від с. Бужанка Володимирського району Волинської області. У вказаному лісовому масиві ОСОБА_5 , діючи умисно, реалізуючи намір на незаконну порубку дерев, усвідомлюючи відсутність у нього спеціального дозволу на вирубку дерев та протиправність власних дій, всупереч нормам ст. 69 Лісового кодексу України та Порядку спеціального використання лісових ресурсів, затв. постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2007 № 761 (зі змінами), за допомогою бензопили марки «Stihl MS 180», взятої в користування у ОСОБА_7 , зрізав (відділив від кореня) 5 сироростучих дерев породи береза (діаметри пнів 28 см, 43 см, 43 см, 47 см, 60 см), 1 сухостійне дерево породи береза (діаметр пня 34 см), 2 сироростучих дерева породи граб (діаметри пнів 18 см, 20 см).

1.3.У подальшому обвинувачений розрізав спиляні стовбури дерев на колоди, частину цих колод перевіз за допомогою вказаного трактора на ділянку місцевості поблизу будинку АДРЕСА_2 та залишив там їх на зберігання, щоб згодом порізати колоди на дрова для використання у власному господарстві.

1.4.Такими протиправними діями ОСОБА_5 була спричинена шкода довкіллю на загальну суму 90499,98 грн., що більше, ніж у 60 разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян і є тяжким наслідком згідно з приміткою до ст. 246 КК України.

1.5.У діянні обвинуваченого вбачаються ознаки вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 246 КК України (незаконна порубка дерев у лісі та перевезення незаконно зрубаних дерев, що спричинило тяжкі наслідки).

2.Позиція обвинуваченого та його захисника

2.1.В судовому засіданні 18.04.2024 обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнав себе винним у незаконній порубці дерев та перевезенні незаконно зрубаних дерев, щиро розкаявся у вчиненні кримінального правопорушення.

2.2. Обвинувачений пояснив, що він мешкає у с. Поромів, в приватному домоволодінні, утримує батьків поважного віку та трьох неповнолітніх дітей, мав потребу в дровах для опалення хати зимової пори року, вирішив самовільно напиляти дерев у лісі, бо в родині не вистачало коштів для придбання дров у третіх осіб. ОСОБА_5 позичив у свого приятеля ОСОБА_7 трактор з причепом та бензопилу, при цьому власник майна нічого не знав про намір обвинуваченого використати техніку та інструмент для протиправних дій. Обвинувачений в один із днів наприкінці листопаду 2023 року поїхав трактором до лісового масиву поблизу с. Бужанка, спиляв там бензопилою 5 чи 6 дерев породи береза та граб, порізав стовбури на колоди, завантажив на причіп та перевіз деревину на ділянку місцевості у с. Шахтарське біля «посадки», поряд із покинутим будинком, планував там зберігати деревину та напиляти дрова для потреб власного господарства. Раптово до ОСОБА_5 підійшли співробітники лісової охорони, котрі запитали в нього, звідки він узяв дрова, не почувши відповіді щодо наявності у ОСОБА_5 дозволу на порубку лісу, «лісники» викликали на місце події співробітників поліції. На теперішній час ОСОБА_5 повністю відшкодував державі збитки, заподіяні внаслідок кримінального правопорушення, на суму 90499,98 грн..

2.3.Захисник адвокат ОСОБА_6 під час судового розгляду справи № 165/470/24 звернув увагу на наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання, котре суд може призначити обвинуваченому (щире каяття ОСОБА_5 , активне сприяння ним розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодування збитків обвинуваченим), просив суд з урахуванням особи ОСОБА_5 призначити останньому покарання більш м`яке, ніж передбачено законом за таке діяння.

3.Позиція представниці потерпілої особи

3.1.Представниця потерпілої юридичної особи ДП «Ліси України» ОСОБА_4 під час судового розгляду кримінальної справи № 165/470/24 пояснила, що вона обіймає посаду юрисконсульта філії «Володимир-Волинське ЛМГ», під час виконання службових обов`язків їй стало відомо, що співробітники лісової охорони 23.11.2023 виявили у 6-му виділі 40-му кварталі лісництва незаконну порубку дерев породи береза та граб, в подальшому разом з поліцейськими затримали ОСОБА_5 , котрий був винен у вирубці дерев. Сама ОСОБА_8 не була очевидицею події кримінального правопорушення, про причетність обвинуваченого до скоєння злочину знає лише зі слів поліцейських, котрі здійснювали досудове розслідування.

3.2.Представниця потерпілої юридичної особи підтвердила, що їй також відомо про добровільне відшкодування ОСОБА_5 шкоди, заподіяної довкіллю, тому ДП «Ліси України» не подавало цивільного позову до обвинуваченого.

4.Досліджені під час судового розгляду справи докази на підтвердження встановлених судом обставин

4.1.Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їхньої позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

4.2.Стороною обвинувачення запропоновано здійснювати розгляд справи за скороченого порядку дослідження доказів, обмежитись лише допитом обвинуваченого, допитом представниці потерпілої юридичної особи, дослідженням в судовому засіданні матеріалів, які характеризують особу ОСОБА_5 , дозволяють визначити подальшу долю речових доказів у справі, підтверджують наявність процесуальних витрат.

4.3.Представниця потерпілої юридичної особи ОСОБА_4 не заперечувала проти розгляду справи за скороченого порядку дослідження доказів, їй було з достатньою повнотою роз`яснено суть та наслідки такого порядку розгляду кримінального провадження.

4.4.Обвинувачений ОСОБА_5 , не заперечував проти розгляду справи за скороченого порядку дослідження доказів, йому було з достатньою повнотою роз`яснено суть та наслідки такого порядку розгляду кримінального провадження. Захисник ОСОБА_6 підтримав позицію свого підзахисного.

4.5.З огляду на це, суд визнав за доцільне допитати обвинуваченого, допитати представницю потерпілої юридичної особи, здійснити дослідження матеріалів, які характеризують особу ОСОБА_5 , дозволяють визначити подальшу долю речових доказів у справі, підтверджують наявність процесуальних витрат; інші докази щодо тих обставин, які не оспорюються учасниками кримінального провадження, суд не досліджує.

5. Оцінка суду

5.1.Суд прийшов до переконання, що винуватість ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення доведена в повному обсязі, його діяння містить ознаки ч.4 ст. 246 КК України.

5.2.З показань обвинуваченого та зі змісту письмових доказів, зібраних на стадії досудового розслідування, вбачається, що ОСОБА_5 перебував у лісовому масиві поблизу с. Бужанка, діяв умисно та протиправно, усвідомлював відсутність у нього спеціального дозволу на вирубку дерев, за допомогою бензопили зрізав кілька дерев породи береза та граб, порізав стовбури дерев на колоди та незаконно перевіз деревину до с. Шахтарське. Згідно з висновком інженерно - екологічної експертизи від 16.01.2024 № СЕ-19/120-24/525 ФХЕД (Тернопільський НДЕКЦ МВС України) розмір шкоди, завданої довкіллю внаслідок діяння обвинуваченого, становить 90499,98 грн.. Заподіяна шкода більше ніж у 60 разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян і є тяжким наслідком згідно з приміткою до ст. 246 КК України.

5.3.Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом» (п. 161 рішення від 18.01.1978 у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom); п.65 рішення від 21.07.2011 у справі «Коробов проти України» (Korobov v. Ukraine), заява № 39598/03). Така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

5.4.В розглядуваній справі суд дійшов висновку про те, що винуватість ОСОБА_5 у незаконній порубці дерев у лісі та у перевезенні незаконно зрубаних дерев, спричинення діянням обвинуваченого тяжких наслідків доведені «поза розумним сумнівом». Діяння, що ставиться в вину ОСОБА_5 , судом кваліфіковане саме за ч.4 ст. 246 КК України.

6.Призначення покарання

6.1.При призначенні покарання суд враховує характер і ступінь тяжкості кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України належить до категорії тяжких злочинів, конкретні обставини справи, дані про особу обвинуваченого, наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання, та відсутність обставин, які б обтяжували покарання.

6.2. ОСОБА_5 з його слів у судовому засіданні - є фізично та психічно здоровою особою, не перебуває на диспансерному чи профілактичному обліку у лікаря психіатра та у лікаря - нарколога за зареєстрованим місцем проживання, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, однак на підставі ст. 89 КК України судимості не має. Обвинувачений є працевлаштованим, є одруженим, на утриманні має 3 неповнолітніх дітей, добре характеризується Поромівською територіальною громадою за місцем постійного проживання.

6.3.Обставинами, які пом`якшують покарання, відповідно до ст. 66 КК України, суд в розглядуваному випадку вважає щире каяття обвинуваченого, активне сприяння ним розкриттю кримінального правопорушення (обвинувачений давав послідовні та правдиві показання щодо події на досудовому розслідуванні та під час судового розгляду справи, брав участь у слідчому експерименті, вказав механізм та спосіб скоєння ним незаконної порубки дерев у лісовому масиві), добровільне відшкодування збитків, заподіяних довкіллю (квитанція до платіжної інструкції АТ «Ощадбанк» від 01.04.2024 № 22 на суму 90500,00 грн.).

6.4.Обставин, які б обтяжували покарання згідно зі ст. 67 КК України, стороною обвинувачення в обвинувальному акті наведено не було.

6.5.Згідно із ч.2 ст.65 КК України особі, яка скоїла кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових правопорушень.

6.6.Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених. Покарання повинно бути призначено необхідне та достатнє для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

6.7.Згідно з ч.1 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

6.8.Санкція ч.4 ст. 246 КК України передбачає застосування до винної особи покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 7 років. Прокурор ОСОБА_3 під час судового розгляду справи вважав справедливим та достатнім для виправлення засудженого застосування основного покарання у виді позбавлення волі із застосуванням положень ст. 75 КК України та звільненням від основного покарання з іспитовим строком. Представниця потерпілої юридичної особи ОСОБА_4 не заперечувала проти застосування до обвинуваченого положень ст. 75 КК України. Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник звернули увагу суду на щире каяття підсудного з приводу вчинення ним правопорушення, обвинувачений просив надати йому можливість виправитись без ізоляції від суспільства.

6.9.Визначаючи справедливе покарання засудженій особі, суд виходить із положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 04.11.1950), ратифікованої Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР. Згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» національні суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

6.10.Зокрема, у рішенні Європейського суду від 03.10.2002 у справі «Бемер проти Німеччини» (Bohmer v. Germany), заява № 37568/97, зазначено: «…Суд насамперед відзначає, що виконання вироку, який передбачає позбавлення свободи, призупиняють, якщо можна розраховувати, що вирок служитиме засудженому як попередження і що він не здійснюватиме нові злочини в майбутньому, навіть без впливу, спричиненого відбуванням покарання. Роблячи такий прогноз, кримінальний суд має враховувати особу засудженого, його стаж злочинної діяльності, обставини скоєного ним злочину, його поведінку після злочину, умови його життя та наслідки, яких можна очікувати у зв`язку з відстрочкою...».

6.11.Як зазначено у постанові Верховного Суду від 20.03.2018 у справі № 302/904/16-к (провадження № 51-966 км 18), загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в межах якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування ст. 75 КК, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадку, якщо призначено покарання певного виду і розміру, враховано тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, і всі ці дані у сукупності спонукають до висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

6.12.Оцінюючи за підсумками розгляду кримінальної справи позиції учасників провадження з приводу можливості звільнення ОСОБА_5 від відбування основного покарання з випробуванням, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі (нижче від найнижчої межі, встановленої у санкції ч.4 ст. 246 КК України) та застосувати положення ст. 75 КК України щодо звільнення від покарання з іспитовим строком, що, на думку суду, є необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_5 та попередження скоєння нових правопорушень. Застосовуючи до обвинуваченого звільнення від основного покарання з випробуванням, суд встановлює іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

7.Інші рішення щодо питань, які підлягають розв`язанню судом при ухваленні вироку

7.1.Відносно обвинуваченого ОСОБА_5 під час досудового розслідування кримінального правопорушення запобіжний захід не застосовувався.

7.2.Згідно зі ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

7.3.Відповідні клопотання від прокурора щодо обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 на час завершення судового розгляду справи до суду не надходили, ОСОБА_5 впродовж судового розгляду справи сумлінно виконував покладені на нього процесуальні обов`язки у кримінальному провадженні, підстав для застосування такого заходу суд не вбачає.

7.4.Цивільний позов у кримінальному провадженні ДП «Ліси України» до ОСОБА_5 заявлено не було, обвинувачений добровільно відшкодував шкоду, заподіяну довкіллю.

7.5.Під час досудового розслідування на проведення судових інженерно-екологічної, трасологічної експертиз (Тернопільський НДЕКЦ МВС України, Волинський НДЕКЦ МВС України) були здійснені процесуальні витрати на загальну суму 6815,52 грн..

7.6.Відповідно до ст. 118 КПК України витрати, пов`язані із залученням експертів, віднесені до складу процесуальних витрат. Згідно зі ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта. Відтак, саме таку суму процесуальних витрат у кримінальному провадженні суд стягує з ОСОБА_9 в дохід держави.

7.7.У кримінальному провадженні № за ЄРДР 0001170 від 23.11.2023 постановами слідчого від 23.11.2023 визнані речовими доказами: зрізи пеньків (об`єкти № 1, № 2, № 5, №6, № 8, № 9, № 10), упаковані в сейф-пакет НПУ ГСУ; трактор марки «YANMAR AF 26», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з причепом (без позначень); бензопилу марки «Stihl MS 180», упаковану в сейф-пакет НПУ PSP 4149668; 23 колоди дерев породи береза та граб.

7.8.Відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України майно, використане як засіб чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, конфіскується, крім випадків, коли власник (законний володілець) не знав і не міг знати про їх незаконне використання; майно, що було предметом кримінального правопорушення або іншого суспільно небезпечного діяння, конфіскується, крім тих, які повертаються власнику (законному володільцю), а якщо його не встановлено - переходять у власність держави в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.

7.9.Трактор марки «YANMAR AF 26», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з причепом (без позначень), бензопила марки «Stihl MS 180» належать на праві власності ОСОБА_7 , останній надав це майно у користування ОСОБА_5 , при цьому не знав і не міг знати про використання майна для незаконної порубки лісу й перевезення незаконно зрубаної деревини. Отже, суд ухвалює рішення про повернення вказаного майна його власнику.

7.10.Деревина (пні та колоди) була предметом кримінального правопорушення, водночас представниця власника майна ДП «Ліси України» ОСОБА_4 повідомила про подальшу неможливість використання цієї деревини у лісовому господарстві, а прокурор ОСОБА_3 заявив клопотання щодо передачі деревини на потреби Збройних Сил України. Таке клопотання прокурора суд вважає за можливе задовольнити.

7.11.Також у зв`язку з відсутністю в подальшому необхідних цілей, визначених ч.2 ст. 170 КПК України, суд скасовує арешти, накладені на зазначені речові докази ухвалами слідчого судді Нововолинського міського суду Волинської області від 28.11.2023 у справі № 165/4376/23.

Керуючись ч.4 ст. 246 КК України, ст. 349, 368, 370, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, кваліфікованого за ч.4 ст. 246 КК України, та на підставі ст. 69 КК України призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням тривалістю 1 (один) рік, якщо він під час випробування не скоїть нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього відповідно до ст.76 КК України обов`язки, а саме: періодично прибувати для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

До набрання цим вироком законної сили запобіжний захід відносно ОСОБА_5 не застосовувати.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані із здійсненням експертиз у кримінальному провадженні, на загальну суму 6815 (шість тисяч вісімсот п`ятнадцять) гривень 52 копійки.

Подальшу долю речових доказів у кримінальному провадженні після набрання цим вироком законної сили вирішити таким чином:

-трактор марки «YANMAR AF 26», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з причепом (без позначень), бензопила марки «Stihl MS 180» - повернути власнику майна ОСОБА_7 ;

-зрізи пеньків (об`єкти № 1, № 2, № 5, №6, № 8, № 9, № 10), упаковані в сейф-пакет НПУ ГСУ, 23 колоди дерев породи береза та граб, котрі зберігаються у Відділенні поліції № 1 (м. Нововолинськ) Володимирського РВП ГУ НП у Волинській області передати на потреби Збройних Сил України.

Скасувати арешти, накладені на зазначені речові докази ухвалами слідчого судді Нововолинського міського суду Волинської області від 28.11.2023 у справі № 165/4376/23.

Вирок може бути оскаржений до Волинського апеляційного суду через Іваничівський районний суд Волинської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після спливу встановленого законом строку для подання апеляційних скарг учасниками кримінального провадження, якщо такі скарги не було подано. У разі подання апеляційних скарг учасниками кримінального провадження, вирок, якщо його не було скасовано за наслідками апеляційного провадження, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1