Справа № 638/2314/24
Провадження № 1-кс/638/1644/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2024 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участі: секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника підозрюваного ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

розглянувши в залі судового засідання в приміщенні Дзержинського районного суду м. Харкова клопотання прокурора Чугуївського відділу Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_6 , по кримінальному провадженню № 0000177 від 05.02.2024 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Заслуччя Дубровицького району Рівненської області, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, неодруженого, малолітніх дітей та осіб похилого віку на утримання не має, не є особою з інвалідністю, перебуває на посаді стрільця-санітара 3 єгерського відділення 3 єгерського взводу 6 єгерської роти 2 єгерського батальйону в/ч НОМЕР_1 , у званні солдат, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, -

встановив:

29.04.2024р. прокурор Чугуївського відділу Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_6 звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова з клопотанням про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по матеріалам досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000177 від 05.02.2024, обгрунтовучи тим, що в у провадженні відділення №1 СВ Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області, перебувають матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0000177 від 05.02.2024, за ознаками кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що солдат ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до витягу з наказу №351 від 07.12.2023 призначений на посаду стрільця-санітара 3 єгерського відділення 3 єгерського взводу 6 єгерської роти 2 єгерського батальйону в/ч НОМЕР_1 .

Згідно ст. 68 Конституції України ОСОБА_5 зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Згідно ст. 1 Закону України «Про Збройні Сили України», Збройні Сили України - це військове формування, на яке відповідно до Конституції країни покладаються оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності. Органи військового управління забезпечують неухильне додержання вимог Конституції України стосовно того, що Збройні Сили України не можуть бути використані для обмеження прав і свобод громадян або з метою повалення конституційного ладу, усунення органів державної влади чи перешкоджання їх діяльності. Ніякі надзвичайні обставини, накази чи розпорядження командирів і начальників не можуть бути підставою для будь-яких незаконних дій по відношенню до цивільного населення, його майна та навколишнього середовища. За віддання і виконання явно злочинного розпорядження чи наказу військовослужбовці несуть відповідальність згідно з законом. Права і обов`язки військовослужбовців, які залучаються до здійснення заходів, передбачених частиною четвертою цієї статті, визначаються законом.

Відповідно до вимог ст. ст. 9, 11, 16, 49, 50, 130 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.1,4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України ОСОБА_5 був зобов`язаний додержуватись Конституції і Законів України, бути прикладом високої культури, скромності та витримки, з повагою відноситися до спів службовців, поважати чужу гідність, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від їх вчинення інших, додержуватися визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою; бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків; берегти державне майно, дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання та виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, досконало володіти зброєю і технікою, тримати їх справними, чистими та готовими до бою, неухильно виконувати правила безпеки під час використання зброї.

Порушуючи вимоги вказаних вище нормативно-правових актів ОСОБА_5 , діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, став на шлях злочинної діяльності при наступних обставинах.

04.02.2024 приблизно о 22 год. 00 хв., точний час в ході досудового розслідування не встановлено, солдат ОСОБА_5 , перебуваючи на посаді стрільця-санітара 3 єгерського відділення 3 єгерського взводу 6 єгерської роти 2 єгерського батальйону в/ч НОМЕР_1 , що тимчасово дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , знаходячись за місцем тимчасового проживання, за адресою: АДРЕСА_2 , в ході раптово виниклого конфлікту з номером обслуги 3 єгерського відділення 3 єгерського взводу 6 єгерської роти 2 єгерського батальйону в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що виник на ґрунті неприязних відносин, діючи з прямим умислом, з метою спричинення смерті ОСОБА_7 , взяв до рук закріплену за ним вогнепальну зброю - автомат Калашникова (АК-74) № НОМЕР_2 , дослав патрон до патронника, спрямував ствол закріпленої за ним вогнепальної зброї - автомата Калашникова (АК-74) № НОМЕР_2 , в напрямку ОСОБА_7 та, висловлюючи намір застосування зброї по відношенню до останнього, умисно натиснув на спусковий гачок, здійснивши множинні постріли в напрямку ОСОБА_7 .

При цьому солдат ОСОБА_5 усвідомлював, що постріли з вогнепальної зброї з урахуванням локалізації поранень (в безпосередній близькості до життєво важливих органів тазу) пошкодять життєво важливі органи та викличуть масивну крововтрату, яка в свою чергу неминуче призведе до бажаної мети - смерті ОСОБА_7 , усвідомлював суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачив їх суспільно небезпечні наслідки у вигляді смерті ОСОБА_7 та бажав їх настання, враховуючи наведені вище обставини та обстановку на момент вчинення злочину.

Своїми кримінально-протиправними діями ОСОБА_5 , згідно судово-медичної експертизи №12-17/32Брт/24 від 28.03.2024 спричинив ОСОБА_7 наступні тілесні ушкодження: вогнепальне кульове наскрізне пошкодження лівого плеча з переходом на ліву бокову поверхню живота та на ліву поперекову ділянку, вогнепальне кульову сліпе пошкодження лівого передпліччя з переходом на ліву бокову поверхню живота, вогнепальне кульове сліпе пошкодження лівого передпліччя з переходом на ліве стегно, дотикове поверхневе вогнепальне пошкодження лівої кисті, що призвело до масивної крововтрати з розірваних великих кровоносних судин, а також множинних переломів кісток внаслідок множинних вогнепальних кульових наскрізних та сліпих пошкоджень, в результаті чого настала смерть ОСОБА_7 .

На підставі вищевикладеного, солдат ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення-злочину передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, а саме вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

05.02.2024 відомості про кримінальне правопорушення внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000177 від 05.02.2024 за ознаками кримінального правопорушення-злочину передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, а саме вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

05.02.2024 о 16 годині 15 хвилин ОСОБА_5 фактично затримано.

05.02.2024 о 16 годині 30 хвилин ОСОБА_5 затримано в порядку ст.208 КПК України.

05.02.2024 о 18 годині 00 хвилин ОСОБА_5 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення-злочину передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, а саме вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

28.03.2024 керівником Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_8 винесено постанову про подовження строку досудового розслідування до трьох місяців до 05.05.2024 включно.

06.02.2024 стосовно підозрюваного ОСОБА_5 згідно ухвали слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 від 06.02.2024 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 04 квітня 2024 року, який в подальшому було продовжено згідно ухвали слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 від 29.03.2024 до 05 травня 2024 року.

Вина ОСОБА_5 , повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами:

- протоколом огляду місця події від 05.02.2024, в ході якого оглянуто домоволодіння по АДРЕСА_2 та труп ОСОБА_7 в домоволодінні, вилучено закріплену за ОСОБА_5 та ОСОБА_7 зброю, а саме автомати АК-74 з набоями та гільзами;

- протоколом огляду місця події від 05.02.2024, в ході якого додатково оглянуто домоволодіння по АДРЕСА_2 , вилучено гільзи та кулі;

- протоколом затримання особи в порядку ст. 208 КПК України від 05.02.2024;

- протоколами допиту свідків ОСОБА_9 від 05.02.2024, ОСОБА_10 від 05.02.2024, ОСОБА_11 від 05.02.2024, ОСОБА_12 від 05.02.2024;

- протоколами додаткового допиту свідків ОСОБА_9 від 04.03.2024, ОСОБА_10 від 04.03.2024, ОСОБА_11 від 04.03.2024, ОСОБА_12 від 04.03.2024;

- протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_5 від 05.02.2024;

- речовими доказами, а саме: автомат АК-74 № НОМЕР_2 (88); автомат АК-74 № НОМЕР_3 (86); магазин та 5 набоїв калібру 5х45 мм; 3 гільзи; мобільний телефон «Readmi»; куля із спального мішку; гільзи в кількості 76 штук; два металевих об`єкта різної форми; дві кулі вилучені в кухонній кімнаті; камуфляжна куртка костюму літнього польового ЗСУ розміру 48/3; камуфляжні штани костюму літнього польового ЗСУ розміру 48/3; чоловічі труси чорного кольору; носки зеленого кольору, чоловіча футболка чорного кольору; чоловіча термокофта чорного кольору, чоловічі термоштани (підштаники) чорного кольору, штани утеплені (укрпіксель) коричнево-зеленого кольору; металевий предмет, схожий на кулю.

- висновком судово-медичної експертизи трупу ОСОБА_7 №12-17/32Брт/24 від 28.03.2024 року;

- висновком СМЕ ОСОБА_5 №12-14/21Бр/24 від 15.02.2024 року;

- протоколом проведення слідчого експерименту за участі підозрюваного ОСОБА_5 від 14.03.2024;

- протоколом огляду речей від 09.02.2024, а саме речей (одягу) ОСОБА_7 ;

- протоколом огляду трупу від 06.02.2024, а саме трупу ОСОБА_7 ;

- протоколом допиту потерпілої ОСОБА_13 від 22.03.2024.

іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Також, по даному кримінальному провадженню 05.04.2024 було призначено додаткову судово-медичну експертизу трупу ОСОБА_7 , дослідження проводять експерти Барвінківського відділення КЗОЗ ХОБСМЕ, до теперішнього часу вказана експертиза не виконана. Крім того, 12.02.2024 до Харківського НДЕКЦ призначено три молекулярно-генетичні експертизи, які до теперішнього часу не виконані. Також, 14.02.2024 до Харківської філії судово-психіатричних експертиз ДУ «Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків МОЗ України» - Харківська філія СПЕ ДУ «ІПСПЕМН МОЗ України» призначено судово-психіатричну експертизу ОСОБА_5 , яка до теперішнього часу не виконана.

Відповідно до ч. 3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:

1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Відповідно до ч. 4 ст. 199 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Відповідно до ч. 6 ст. 199 КПК України, у разі закінчення строку запобіжного заходу до проведення підготовчого судового засідання прокурор не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення строку дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу може подати клопотання про його продовження. Розгляд такого клопотання здійснюється слідчим суддею за правилами цієї статті.

Крім того, з метою повного, всебічного, об`єктивного, неупередженого досудового розслідування, та встановлення істини по даному кримінальному провадженню необхідно провести комплекс слідчих дій, а саме необхідно:

?Витребувати висновок додаткової судово-медичної експертизи, призначеної постановою від 05.04.2024 дослідження проводять експерти Барвінківського відділення КЗОЗ ХОБСМЕ.

?Витребувати висновок судово-психіатричної експертизи ОСОБА_5 , призначеної постановою від 14.02.2024. дослідження проводять експерти Харківської філії судово-психіатричних експертиз ДУ «Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків МОЗ України» - Харківська філія СПЕ ДУ «ІПСПЕМН МОЗ України».

?Витребувати висновки трьох молекулярно-генетичних експертиз, призначених постановами від 12.02.2024 до Харківського НДЕКЦ.

?Після отримання висновків вищевказаних молекулярно-генетичних експертиз, призначити судово-балістичні експертизи за автоматами ОСОБА_5 та ОСОБА_7

?Надати можливість підозрюваному та захиснику для ознайомлення з висновками експертиз;

?Вирішити можливі клопотання, що можуть надійти від підозрюваного та його захисника;

?З урахуванням отриманих доказів повідомити ОСОБА_5 про зміну раніше повідомленої підозри;

?Виконати інші слідчі дії, необхідність у яких може виникнути при досудовому розслідуванні.

?Виконати вимоги ст. 283 КПК України зі стороною захисту та з потерпілим.

?Виконати вимоги ст. 290 КПК України;

?Скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування;

?Вручити обвинувальний акт підозрюваному та його захиснику.

Вказані слідчі і процесуальні дії не могли бути здійснені чи завершені раніше, у зв`язку зі складністю кримінального провадження, тривалим часом виконання судових експертиз, тобто з об`єктивних причин.

Беручи до уваги, що для отримання доказів, які можуть бути використані під час судового розгляду, а також те, що вказані дії не могли бути здійснені та завершенні раніше з об`єктивних причин, виникла необхідність у продовженні строків досудового розслідування до трьох місяців, тобто до 05 травня 2024 року.

29 квітня 2024 року до Дзержинського районного суду Харківської області направлено клопотання про продовження строку досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000177, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05.02.2024, відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, до п`яти місяців.

Враховуючи, що строки досудового розслідування продовжено до трьох місяців, метою та підставою застосування щодо підозрюваного ОСОБА_5 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідно до вимог ст. 177 КПК України є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам.

Згідно ст. 1 Закону України «Про Збройні Сили України», Збройні Сили України - це військове формування, на яке відповідно до Конституції країни покладаються оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності. Органи військового управління забезпечують неухильне додержання вимог Конституції України стосовно того, що Збройні Сили України не можуть бути використані для обмеження прав і свобод громадян або з метою повалення конституційного ладу, усунення органів державної влади чи перешкоджання їх діяльності. Ніякі надзвичайні обставини, накази чи розпорядження командирів і начальників не можуть бути підставою для будь-яких незаконних дій по відношенню до цивільного населення, його майна та навколишнього середовища. За віддання і виконання явно злочинного розпорядження чи наказу військовослужбовці несуть відповідальність згідно з законом. Права і обов`язки військовослужбовців, які залучаються до здійснення заходів, передбачених частиною четвертою цієї статті, визначаються законом.

Відповідно до вимог ст. ст. 9, 11, 49, 50, 130 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України солдат ОСОБА_5 , був зобов`язаний додержуватись Конституції і Законів України, бути прикладом високої культури, скромності та витримки, з повагою відноситися до спів службовців, поважати чужу гідність, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від їх вчинення інших, додержуватися визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою; бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків; берегти державне майно, дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання та виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, досконало володіти зброєю і технікою, тримати їх справними, чистими та готовими до бою, неухильно виконувати правила безпеки під час використання зброї.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України слідчим зібрано достатньо доказів, які підтверджують факт вчинення кримінального правопорушення підозрюваним ОСОБА_5 , враховано тяжкість покарання, вік підозрюваного.

Метою і підставами застосування запобіжного заходу, згідно з п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, є забезпечення виконання підозрюваним, покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення, чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контрактами.

Так, ризик передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, тобто можливість переховування ОСОБА_5 від органу досудового розслідування, обґрунтовується наступним:

ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчинені злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, у зв`язку з чим є усі підстави вважати, що ОСОБА_5 з метою уникнення від даного покарання буде переховуватись від органу досудового розслідування та суду. Вказана обставина створює передумову уникнути ОСОБА_5 кримінальної відповідальності та переховуватися від органу досудового розслідування або суду. При цьому, можливі посилання сторони захисту на відсутність на даний час спроб втечі підозрюваного будуть безпідставними, оскільки його належна процесуальна поведінка наразі обумовлена не його правосвідомістю, а відсутністю запобіжного заходу, що жодним чином не свідчить про неможливість переховування підозрюваного у разі не обрання йому запобіжного заходу.

Ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, тобто незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні ОСОБА_5 може незаконно впливати на свідків, колишніх співслужбовців, у кримінальному провадженні шляхом їх вмовлянь з метою давати показання на свою користь, так як більшість із свідків є військовослужбовцями військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України та разом проходили військову службу в одній і тій же військовій частині разом з підозрюваним.

До того ж, показання свідків надані на досудовому слідстві не мають для суду наперед встановленої сили. Натомість суд досліджує всі докази безпосередньо в судовому засіданні.

Зокрема, достовірність перевірки підстав неявки до органу досудового розслідування або суду вимагатимуть від сторони обвинувачення певного часу, що в свою чергу призведе до необґрунтованого затягування строків досудового розслідування та створить можливості для ОСОБА_5 незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні. В той же час останній перебуваючи на волі не буде позбавлений можливості з використанням мобільних телефонів, тощо, здійснювати вплив на інших учасників кримінального провадження

Більш того, у п. 48 рішення "Чеботарі проти Молдови" №35615/06 від 13.11.2007 Європейський Суд з прав людини зазначив "Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання".

Крім того, враховуючи обставини інкримінованого особливо тяжкого злочину наявні підстави вважати, що ОСОБА_5 може вчинити інше кримінальне правопорушення (п. 5 ч. 1. ст. 177 КПК України).

Зважаючи на викладене вище, у сторони обвинувачення є достатні підстави вважати, що ризики, передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, об`єктивно наявні.

Також прошу суд врахувати те, що Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджено Верховною Радою України, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні 24.02.2022 з 05 години 30 хвилин введено воєнний стан строком на 30 діб, який в подальшому продовжено.

На часткову зміну статті 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ (зі змінами, внесеними Указами від 14 березня 2022 року № 133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року № 2119-ІХ, та від 18 квітня 2022 року № 259/2022, затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року № 2212-ІХ), продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години ЗО хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

Отже, солдат ОСОБА_5 будучи професійним військовим, перебуваючи на посаді стрільця-санітара 3 єгерського відділення 3 єгерського взводу 6 єгерської роти 2 єгерського батальйону в/ч НОМЕР_1 , має фізичну, психологічну підготовку, навички володіння вогнепальною зброєю та вибуховими речовинами, може впливати на свідків вчиненого злочину, та в умовах військового стану продовжувати злочинну діяльність та вчинювати інші кримінальні правопорушення усвідомлюючи невідворотність покарання.

На теперішній час останній інкримінують вчинення злочину, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжкого.

Наразі виникає необхідність у проведенні подальших слідчих дій по даному кримінальному провадженню, тому вплив підозрюваного ОСОБА_5 може зашкодити проведенню всебічного, повного та об`єктивного досудового розслідування.

Відповідно до ст. 178 КПК України установлено вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним ОСОБА_5 особливо тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від 7 до 15 років. Стан його здоров`я та вік не перешкоджає обранню запобіжного заходу - тримання під вартою.

Застосування інших більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, а саме:

- особисте зобов`язання - не можливо застосувати у зв`язку з тим, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину та обрання такого запобіжного заходу може виразитися у перешкоджанні встановленню об`єктивної істини по даному кримінальному провадженню, повного, всебічного розслідування шляхом незаконного впливу на свідків з метою уникнення покарання.

- особиста порука - на адресу органу досудового розслідування та прокуратури не надходили письмові звернення осіб, які поручаються за підозрюваного.

- застава - слідчому чи прокурору не надходили заяви або клопотання від підозрюваного, його захисника, рідних або інших осіб про врахування можливостей внесення грошових коштів на спеціальний рахунок, визначений у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України при звернені слідчого, прокурора до слідчого судді з клопотанням про застосування до підозрюваного запобіжного заходу, окрім цього згідно ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні, зокрема, щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

- домашній арешт - не можливо застосувати у зв`язку з тим, що такий запобіжний захід не може забезпечити відсутності можливості впливу на свідків у вказаному кримінальному провадженні та переховуватися від органів досудового розслідування та суду, а також підозрюваний підлягає постійному візуальному контролю з метою запобігання вчиненню вищевказаних ризиків.

Водночас, відповідно до практики Європейського Суду з прав людини, вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують, та міжнародними контактами.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

В пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року Європейського суду з прав людини у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», зазначено, що «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від ЗО серпня 1990 року, п. 32, Series А, № 182). Вимога, що підозра має ґрунтуватись на обґрунтованих підставах, є значною частиною гарантії недопущення свавільного затримання і тримання під вартою. За відсутності обґрунтованої підозри особа не може бути за жодних обставин затримана або взята під варту з метою примушення її зізнатися у злочині, свідчити проти інших осіб або з метою отримання від неї фактів чи інформації, які можуть служити підставою для обґрунтованої підозри (рішення у справі «Чеботарі проти Молдови», № 35615/06, п. 48, від 13 листопада 2007 року)».

Виходячи із практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Фактичні обставини інкримінованого обвинуваченому особливо тяжкого злочину, свідчать про його підвищену суспільну небезпеку, що у сукупності із тяжкістю можливого покарання, а також даними про особу обвинуваченого, а саме, що він скоїв умисний особливо тяжкий злочин, має свідоме бажання переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, і, перебуваючи на волі, може вчинити інше кримінальне правопорушення та сховатися від слідства і суду, таким чином перешкоджаючи встановленню істини у кримінальному провадженні, що свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів та вказують на обґрунтованість заявленого клопотання.

У разі застосування до підозрюваного ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, не можливо запобігти вищевказаним ризикам, оскільки всі вони передбачають перебування на волі, що дає можливість вчинити дії, вказані у наведених ризиках, тим самим негативно вплинути на повне та всебічне встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні.

Також, слід зазначити, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Так, Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

З огляду на викладене, запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі по відношенню до ОСОБА_5 не зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також забезпечити належну йому поведінку.

Враховуючи вищевикладені обставини, які в своїй сукупності свідчать про те, що з огляду на тяжкість інкримінованого ОСОБА_5 злочину, тяжкість можливого покарання у виді позбавлення волі, з метою подальшого виконання можливого винесеного стосовно нього обвинувального вироку за вчинення злочину, передбаченого вищевказаною статтею Кримінального кодексу України, вбачається ризик того, що він може вчинити спробу переховуватись від органу досудового розслідування та/або суду з метою уникнення відповідальності. Враховуючи те, що ОСОБА_5 обізнаний про можливе покарання у вигляді позбавлення волі та те, що він вчинив особливо тяжке кримінальне правопорушення, наявні достатні підстави вважати, що ОСОБА_5 буде переховуватись від органу досудового розслідування, прокуратури та суду.

У справі «Ілійков проти Болгарії» Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Згідно ч.4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні, зокрема, щодо злочину, який спричинив загибель людини.

Враховуючи, що ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, яке створює в очах громадян та суспільства в цілому, негативне враження безладдя, безкарності та з метою забезпечення дієвості правоохоронних органів в боротьбі зі злочинністю, доцільно застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

В судовому засіданні прокурор підтримала клопотання та просив суд його задовольнити.

Захисник та підозрюваний у вирішенні клопотання поклалися на розсуд суду.

Суд вислухавши клопотання, його обгрунтування, думку учасників справи, дослідивши матеріали клопотання, приходить до наступних висновків.

Розділ ІІ КПК України визначає, що з метою досягнення дієвості кримінального провадження застосовуються заходи його забезпечення. До них, згідно з п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України, віднесені також запобіжні заходи.

Порядок застосування до особи запобіжних заходів визначений главою 18 КПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 176 КПК України запобіжними заходами є: особисте зобов`язання, особиста порука, застава, домашній арешт, тримання під вартою.

Частина третя ст. 176 КПК України встановлює, що слідчий суддя відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності інші обставини, перелік яких визначено ч.1 ст. 178 КПК України.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є, зокрема, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення.

Разом з тим, кримінальне процесуальне законодавство України не містить визначення поняття «обґрунтована підозра», а тому, керуючись приписами ч. 5 ст. 9 КПК України, слідчий суддя при встановленні змісту вказаного поняття враховує практику Європейського суду з прав людини.

Так, з усталеної практики ЄСПЛ вбачається, що існування обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які змогли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. При цьому, факти, які дають підставу для підозри, не мають бути такого ж рівня, як і ті, що обґрунтовують засудження особи, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення ЄСПЛ у справах «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства», «Лабіта проти Італії», «Мюррей проти Сполученого Королівства», «Ільгар Маммадов проти Азейбарджану», «Нечипорук і Йонкало проти України»).

Отже, обґрунтована підозра не передбачає наявності переконання «поза розумним сумнівом» щодо вчинення особою кримінального правопорушення. Однак, вона повинна ґрунтуватись на об`єктивних фактах, встановлених на підставі наданих стороною обвинувачення доказів.

Таким чином, слідчому судді необхідно з`ясувати, чи є підстави обґрунтовано вважати, що ОСОБА_5 міг вчинити саме інкримінований йому злочин. При цьому, остаточна оцінка та кваліфікація конкретних діянь здійснюється судом під час розгляду справи по суті.

При цьому, відповідні обставини вчинення розслідуваного злочину, які враховані при оцінці обґрунтованості повідомленої ОСОБА_5 підозри, встановлені слідчим суддею на підставі надані прокурором доказів та наведених вище.

Оцінивши вказані докази в їх сукупності з доводами клопотання та учасників судового засідання, не вирішуючи питання про доведеність вини та остаточної кваліфікації ОСОБА_5 , виходячи з наданих матеріалів клопотання, слідчий суддя дійшов висновку про наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення підозрюваним кримінального правопорушення за викладених у клопотанні обставин.

Ризики вчинення підозрюваним дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, вважаються наявними за умови встановлення слідчим суддею обґрунтованої ймовірності реалізації ним таких дій. При цьому, КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він схильний і має реальну можливість їх здійснити у цьому кримінальному провадженні в майбутньому.

У клопотанні прокурором вказано на ризик того, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Слідчий суддя вважає, що ризик переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду є реальним, враховуючи тяжкість покарання, що загрожує за інкриміноване йому кримінальне правопорушення.

Зазначене, на переконання слідчого судді, дійсно може свідчити про імовірність втечі та переховування від слідства.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків слід враховувати передбачену статтями 23 та 224 КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні.

При цьому, відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.

За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при збиранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Вказані обставини формують у слідчого судді переконання щодо наявності ризику впливу на учасників цього кримінального провадження.

Суд зауважує, що відповідно до КПК України метою запобіжного заходу є необхідність попередити виникнення ризиків, а не застосувати запобіжний захід за наслідками вчинення підозрюваним відповідних дій. З огляду на викладене, той чи інший ризик слід вважати наявним за умови встановлення обґрунтованої ймовірної можливості здійснення підозрюваним таких спроб. Водночас, КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він матиме реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

У зв`язку з вищевикладеним, слідчий суддя приходить до висновку про наявність ризиків кримінального провадження, передбачених п. 1, 3, 5, ч. 1 статтею 177 КПК України.

Отже, на даному етапі кримінального провадження застосування запобіжного заходу є об`єктивно необхідним з метою забезпечення дієвості відповідного кримінального провадження та запобігання реалізації вказаних ризиків.

Щодо прохання прокурора продовжити строк тримання обвинуваченого під вартою до 05.07.2024, суд звертає увагу, що відповідно до ч. 1, 2 сті 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. Строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання. У строк тримання під вартою включається час перебування особи в медичному закладі під час проведення стаціонарної психіатричної експертизи. У разі повторного взяття під варту особи в тому ж самому кримінальному провадженні строк тримання під вартою обчислюється з урахуванням часу тримання під вартою раніше.

З урахуванням викладеного, при вирішенні питання обрання запобіжного заходу, слідчий суддя враховує наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3 та 5 ч. 1 ст.177 КПК України, а також оцінюючи сукупність обставин, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_5 інкримінованого кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує йому в разі визнання винуватою у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого підозрюється, дані про особу підозрюваного, вважає, що застосування відносно ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу недостатнє для запобігання ризикам, передбаченим п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Згідно ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 211, 309, 372, 395 КПК України, слідчий суддя, -

постановив:

Клопотання прокурора Чугуївського відділу Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_6 по кримінальному провадженню № по кримінальному провадженню № 0000177 від 05.02.2024 року про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити частково.

Продовжити строк тримання під вартою до закінчення строків досудового розслідування у державній установі «Харківський слідчий ізолятор», що розташований за адресою: АДРЕСА_3 , відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 60 днів, тобто до 30 червня 2024 року без визначення застави.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів, а ОСОБА_5 в той же строк, з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1