ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/687/24 Справа № 181/366/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2024 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого, судді-доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Межівського районного суду Дніпропетровської області від 24 листопада 2023 року у кримінальному провадженні № 0000883 стосовно

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 м. Володимир - Волинський Волинської області, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 286 Кримінального кодексу України (далі - КК),

за участю:

прокурора ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_8

ВСТАНОВИВ:

Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції, короткий зміст оскарженого рішення.

Вироком Межівського районного суду Дніпропетровської області від 24 листопада 2023 року визнаний винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК та йому призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років з позбавленням права керувати всіма транспортними засобами на строк 3 роки.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_9 задоволено частково та стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» на користь ОСОБА_9 матеріальну шкоду у сумі 78 000 гривень 00 копійок, стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_9 4 485 гривень 00 копійок матеріальної шкоди та 300 000 гривень 00 копійок моральної шкоди. В задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Цим вироком ОСОБА_6 визнаний винуватим у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого, а саме ОСОБА_10 та заподіяло тяжке тілесне ушкодження потерпілому ОСОБА_11 , вчиненого за наступних обставин.

01 грудня 2021 року близько о 09 години 00 хвилин водій ОСОБА_6 , керуючи технічно справним автомобілем «ЗАЗ 110307» реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по проїзній частині автодороги М-30 «Стрий - Умань - Дніпро - Ізварине (через міста Вінниця, Кропивницький)», яка має по одній смузі для руху у кожному напрямку, з дорожньою розміткою 1.1, 1.2, 1.6, та 1.13 ПДР України, з боку м. Павлограда в напрямку м. Донецьк.

В цей же час, в попутному з ним напрямку рухався автомобіль «Renault Megan» реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_10 , з пасажиром ОСОБА_11 на передньому пасажирському сидінні, під час свого руху розпочав маневр обгону автомобіля «ЗАЗ 110307» реєстраційний номер НОМЕР_1 та виїхав на зустрічну смугу для руху.

Далі, водій ОСОБА_6 , керуючи вказаним автомобілем, грубо порушуючи правила безпеки дорожнього руху, повинен був і міг передбачити настання суспільно небезпечних наслідків, але не діяв таким чином, щоб не наражати на небезпеку життя та здоров`я громадян, не маючи перешкод технічного і фізичного характеру для безпечного забезпечення руху, розпочав здійснювати маневр повороту ліворуч керованого ним автомобіля, для з`їзду на дорогу, що веде у с. Славянка, не впевнившись при цьому в безпеці маневру, виїхав на зустрічну смугу для руху, в результаті чого на перехресті автодороги М-30 «Стрий - Умань - Дніпро - Ізварине (через міста Вінниця, Кропивницький)» та дороги, що веде у с. Славянка, сталося зіткнення з автомобілем «Renault Megan», під керуванням водія ОСОБА_10 , який після зіткнення продовжив некерований рух ліворуч та допустив зіткнення із відбійним брусом.

Своїми діями водій ОСОБА_6 грубо порушив вимоги п.п. 1.3., 1.5., 2.3. б), 10.1. Правил дорожнього руху України. Порушення п. 10.1 ПДР України водієм ОСОБА_6 знаходиться у причинному зв`язку з даною дорожньо-транспортною пригодою.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля «Renault Megan» ОСОБА_10 отримав тілесні ушкодження, які призвели до настання смерті останнього, потерпілий ОСОБА_11 отримав тяжкі тілесні ушкодження.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить вирок суду змінити в частині призначеного покарання, призначити йому менш суворе покарання в межах санкції ч. 2 ст. 286 КК, звільнити його від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК. Просить викликати та допитати в судовому засіданні експерта ОСОБА_12 .

В обґрунтування доводів апеляційної скарги обвинувачений зазначає, що при винесенні рішення судом не було враховано те, що за висновками судової автотехнічної експертизи, проведеною судовим експертом ОСОБА_12 чітко зазначено, що водій ОСОБА_10 грубо порушив правила ПДР, а саме п. 14.6. де зазначено: Обгін заборонено на перехресті. Дану судову експертизу було проведено на підставі показань потерпілого ОСОБА_11 в яких він зазначив, що я на своєму автомобілі рухався з лівої сторони, включивши лівий поворот, почав здійснювати маневр поворот ліворуч, що і зазначено на схемі та у вихідних даних експертизи. Проте, в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_11 дав зовсім інші покази, при цьому суд першої інстанції не звернув на це будь якої уваги. Сторона захисту мали бажання допитати в судовому засіданні експерта ОСОБА_12 , але це не було можливо зробити оскільки він перебуває у лавах збройних сил ЗСУ, а чинним законодавством не передбачено допит іншого експерта. На його думку, судом не враховано, що одразу після зіткнення він викликав швидку та працівників поліції і допомагав їм. Вважає, судом першої інстанції допущено невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи внаслідок чого і винесено суровий вирок. За наявності суперечливих доказів, які мають істотне значення для висновків суду, у судовому рішенні не зазначено, чому суд взяв до уваги одні докази і відкинув інші.

Також не погоджується вироком суду щодо призначеного покарання та вважає його надто суворим та таким, що не відповідає дійсним обставинам справи та принципам достатності покарання для виправлення винного. Зазначає, що за час проведення досудового слідства він вже багаторазово пожалкував про те що сталося кримінальне правопорушення, навчений та покараний наріканнями потерпілих, у скоєному проявив щиросердне розкаяння.

Суд не врахував належним чином, відомості, що характеризують його особу, а саме, що він раніше не судимий, за місцем проживання характеризується задовільно, має стійкі соціальні зв`язки, проживає разом з хорою мамою, яка потребує постійного догляду і яка перебуває на його повному утриманні, на обліку у психіатричній лікарні не перебуває.

Вважає, що з урахуванням усіх вищевказаних характеристик та обставин суд мав можливість та законні підстави призначити йому менш суворе покарання в межах санкції статті.

Позиції учасників судового провадження.

Захисник та обвинувачений в судовому засіданні підтримала апеляційну скаргу і з підстав, викладених у скарзі просили її задовольнити, вирок суду змінити та пом`якшити призначене покарання, при цьому посилались у скарзі на неврахування судом першої інстанції фактичних обставин та механізму ДТП.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, вирок суду вважав законним та обґрунтованим і просив залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Мотиви апеляційного суду.

Відповідно до п. 2 і п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК, підставами для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Судове рішення вважається таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, якщо: висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду; суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки; за наявності суперечливих доказів, які мають істотне значення для висновків суду, у судовому рішенні не зазначено, чому суд взяв до уваги одні докази і відкинув інші; висновки суду, викладені у судовому рішення, містять істотні суперечності (пункти 1 - 4 ст. 411 КПК).

Істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення (ч. 1 ст. 412 КПК).

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК, у разі визнання особи винуватою у мотивувальній частині вироку, крім іншого, зазначається формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення; докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_6 вироком суду визнаний винуватим у тому, що керуючи автомобілем 01.12.2021, в порушення вимог п.10.1 ПДР, керуючи вказаним автомобілем, грубо порушуючи правила безпеки дорожнього руху, повинен був і міг передбачити настання суспільно небезпечних наслідків, але не діяв таким чином, щоб не наражати на небезпеку життя та здоров`я громадян, не маючи перешкод технічного і фізичного характеру для безпечного забезпечення руху, розпочав здійснювати маневр повороту ліворуч керованого ним автомобіля, для з`їзду на дорогу, що веде у с. Славянка, не впевнившись при цьому в безпеці маневру, виїхав на зустрічну смугу для руху, в результаті чого на перехресті автодороги М-30 «Стрий - Умань - Дніпро - Ізварине (через міста Вінниця, Кропивницький)» та дороги, що веде у с. Славянка, сталося зіткнення з автомобілем «Renault Megan», під керуванням водія ОСОБА_10 , який після зіткнення продовжив некерований рух ліворуч та допустив зіткнення із відбійним брусом.

Будучи допитаним в ході розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції, обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК, не визнав та пояснив, що ДТП сталось через те, що саме водій автомобіля «Renault Megan», під керуванням водія ОСОБА_10 , оскільки останній грубо порушив вимог ПДР та здійснював обгін на перехресті, що заборонено ПДР.

Не погодившись з вказаними показаннями обвинуваченого та правовою позицією захисту, суд першої інстанції дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_6 в інкримінованому йому злочині на підставі показань потерпілого та інших наданих стороною обвинувачення доказів, а саме: протоколу огляду місця ДТП; висновку судово-медичного експерта; протоколів проведення слідчих експериментів; висновків судових експертів та інших доказів у кримінальному провадженні.

При цьому, суд першої інстанції визнав доведеним, що саме внаслідок порушення водієм ОСОБА_6 вимог п. 10.1 ПДР сталося зіткнення транспортних засобів та саме дії останнього знаходяться в причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди.

Однак, такі висновки суду першої інстанції, на думку колегії суддів, належним чином не вмотивовані, не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, вимогам кримінального процесуального закону та зроблені без урахування судової практики суду касаційної інстанції у даній категорії справи.

Так, суд першої інстанції жодним чином не вмотивував у своєму вироку, чому висновок експерта № СЕ-19/104-22/13448-ІТ від 27.05.2022, взятий ним до уваги лише в частині невідповідності дій водія автомобіля ЗАЗ вимогам п.10.1 ПДР, які перебувають в причинному зв`язку з виникненням ДТП, оскільки згідно даних висновків водій ОСОБА_10 повинен був діяти відповідно до вимог п.14.6 (а) Правил дорожнього руху, технічна можливість запобігти вказаній ДТП для водія автомобіля «Renault Megan» ОСОБА_10 визначалась виконанням вимог п.14.6 (а) Правил дорожнього руху і для нього не було яких-небудь перешкод технічного характеру, які не дозволили б йому виконати зазначені вимоги ПДР. При заданому механізмові події (варіант механізму ДТП № 1, згідно показів потерпілого ОСОБА_11 ), дії водія автомобіля «Renault Megan» ОСОБА_10 не відповідали вимогам п.14.6 (а) Правил дорожнього руху, що з технічної точки зору перебуває у причинному зв`язку з настанням даної ДТП.

Крім того, судом першої інстанції не з`ясовано, хто конкретно з водіїв та внаслідок яких порушень ПДР об`єктивно створив небезпечну дорожню обстановку, що призвело до зіткнення транспортних засобів, оскільки у випадку ДТП за участю декількох водіїв для вирішення питання про наявність в діях того чи іншого учасника події складу злочину, передбаченого відповідними частинами ст. 286 КК, в обов`язковому порядку необхідно встановити причинний зв`язок між діяннями (порушеннями правил безпеки дорожнього руху) кожного з них та наслідками, що настали, дослідити характер та черговість порушень, які вчинив кожен із водіїв, тобто з`ясувати ступінь участі кожного з них у спричиненні злочинного наслідку.

У випадку дорожньо-транспортної події за участю декількох водіїв для вирішення питання про наявність чи відсутність в їхніх діях складу кримінального правопорушення, передбаченого відповідними частинами статті 286 КК України, необхідно встановити причинний зв`язок між діяннями (порушенням правил безпеки дорожнього руху) кожного з них та наслідками, що настали, дослідити характер та черговість порушень, які вчинив кожен із водіїв, хто з них створив небезпечну дорожню обстановку (аварійну ситуацію), тобто з`ясувати ступінь участі кожного у спричиненні злочинного наслідку. При цьому виключається кримінальна відповідальність особи, яка порушила правила дорожнього руху вимушено, через створення аварійної ситуації іншою особою, яка керувала транспортним засобом (постанова ККС ВС від 05.04.2018 у справі № 585/8/16-к).

У цій справі не вирішеним залишилось питання поставлене експерту чи мав водій автомобіля "ЗАЗ" ОСОБА_6 у даній дорожньо-транспортній ситуації, об`єктивну можливість своїми односторонніми діями запобігти ДТП.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що керуючи автомобілем по головній дорозі ОСОБА_6 наблизився до перехрестя, в той час як ОСОБА_10 виїхав на зустрічну смугу руху та почав маневр обгону у місці де це заборонено Правилами дорожнього руху, про що він був обізнаний і на даній ділянці автодороги є відповідна розмітка та дорожній знак.

Вказані обставини мають суттєве значення для встановлення наявності в діях ОСОБА_6 таких порушень правил безпеки дорожнього руху, які б знаходились в прямому причинному зв`язку з ДТП та наслідками, що настали, а також в цілому для прийняття законного, обгрунтованого та вмотивованого судового рішення.

Також судом першої інстанції не з`ясовано, чи був зобов`язаний ОСОБА_6 в дорожній обстановці, що склалася, за умови дотримання ним всіх вимог ПДР, які регулюють правила зміни напрямку руху, в тому числі і на перехресті, передбачити, що інший водій буде здійснювати його обгін з грубим порушенням правил дорожнього руху, враховуючи при цьому те, що кожний учасник має право розраховувати на дотримання правил й іншими учасниками дорожнього руху.

Разом із тим, Верховний Суд неодноразово зазначав, що юридичний аналіз причинно-наслідкового зв`язку виходить за рамки дослідження технічної причинності між діями учасника дорожнього руху і виникненням ДТП, яку за встановленими методиками досліджують відповідні автотехнічні експерти. Суд, спираючись на висновки експерта, встановлює необхідний причинний зв`язок, що існує між поведінкою конкретних осіб та суспільно небезпечними наслідками як ознака об`єктивної сторони кримінального правопорушення за кримінально-правовими правилами оцінки. Вирішення питання про те, діяння якого учасника ДТП є головною умовою заподіяння наслідків, належить до компетенції суду, адже за приписами кримінального процесуального закону висновки експертів не є обов`язковими для органу, який здійснює провадження (ч. 10 ст. 101 КПК) і вони підлягають оцінці у сукупності і взаємозв`язку з іншими доказами (постанова ККС ВС від 18 жовтня 2023 року у справі № 128/3780/16-к).

Під час розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції не встановлено у відповідності до ст. 94 КПК, що порушення саме водієм ОСОБА_6 вимог п.10.1 ПДР, які є більш загальними по відношенню до тих пунктів, що порушені іншим водієм ОСОБА_10 , які згідно з висновком експерта також є наслідком ДТП.

У випадку виникнення ДТП за участю декількох водіїв наявність чи відсутність в їх діях складу злочину, передбаченого відповідними частинами ст. 286 КК України, потребує встановлення причинного зв`язку між діянням (порушенням правил безпеки дорожнього руху) кожного з них та наслідками, що настали, дослідження характеру та черговості порушень, які вчинив кожен із водіїв, того, хто з них створив небезпечну дорожню обстановку (аварійну ситуацію), тобто з`ясування ступеня участі (внеску) кожного з них у спричиненні злочинного наслідку.

Причинний зв`язок в автотранспортних злочинах відрізняється тим, що він встановлюється не між діями водія та наслідками, що настали, а між порушеннями правил дорожнього руху й відповідними наслідками. При цьому виключається кримінальна відповідальність особи, яка порушила правила дорожнього руху вимушено, через створення аварійної ситуації іншою особою, яка була учасником дорожнього руху.

Суду слід врахувати, що згідно з ПДР, обгін - це маневр, який пов`язаний з виїздом на смугу зустрічного руху. Маневр обгону є складним маневром та полягає з трьох етапів: (1) етап перестроювання на зустрічну смугу, (2) етап випередження по зустрічній смузі та (3) етап повернення на свою смугу руху.

Таким чином, для того, що б маневр "обгін" був виконаний у відповідності до вимог п. 14 ПДР, потрібно їх дотримуватись на всіх етапах виконання цього маневру та з дотриманням вимог ПДР, повернутись із зустрічної смуги руху в свою смугу руху.

Крім того, суд першої інстанції не взяв до увагу сформовану судову практику Касаційного кримінального суду Верховного Суду у даній категорії справ, які сформульовані у аналогічних дорожніх ситуаціях, зокрема у постановах від 05 квітня 2018 року, у справі № 585/8/16-к; від 7 липня 2020 року у справі № 632/313/16-к; від 26 січня 2021 року у справі № 537/1916/18.

Невідповідність висновків суду першої інстанції, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, в даному випадку, потягла за собою істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, оскільки зазначені вище обставини, на переконання колегії суддів, перешкодили суду першої інстанції ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду і оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК та, у разі визнання особи винуватою, зазначити у своєму рішенні докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування інших окремих доказів.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає за необхідне скасувати вирок суду першої інстанції у зв`язку з невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження та істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, оскільки під час апеляційного розгляду будь-яких клопотань з приводу дослідження доказів щодо зазначених вище обставин від учасників судового провадження не надходило, а апеляційний суд позбавлений можливості їх дослідити за власною ініціативою (ст. 404 КПК), внаслідок чого позбавлений можливості усунути вказані в апеляційній скарзі порушення, дослідивши докази, і ухвалити законне, обґрунтоване та вмотивоване судове рішення, задовольнивши таким чином частково апеляційні скарги.

Зважаючи, що стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину, суд першої інстанції при новому розгляді справи має належним чином проаналізувати кожний доказ (як зазначалося вище) з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, надавши оцінку при цьому кожному суттєвому доводу сторін кримінального провадження та відобразивши це в мотивувальній частині прийнятого судового рішення. За необхідності суду слід допитати експерта, який проводив автотехнічне-дослідження, призначити комісійну судово-автотехнічну експертизу та повно та всебічно розглянути справу.

Що стосується інших доводів апеляційної скарги, то вони не можуть бути прийнятими до уваги, оскільки порушені ними питання спочатку підлягають дослідженню при новому розгляді в суді першої інстанції, а вже потім при наявності остаточного судового рішення бути предметом перевірки в апеляційному суді, так як суд апеляційної інстанції відповідно до положень ч. 2 ст. 415 КПК при скасуванні судового рішення не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання.

Керуючись статтями 404, 405, 407 КПК, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити частково.

Вирок Межівського районного суду Дніпропетровської області від 24 листопада 2023 року стосовно ОСОБА_6 за частиною 2 статті 286 Кримінального кодексу України скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4