Справа № 462/170/24 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/489/24 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2024 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Залізничного районного суду м. Львова від 14.03.2024 року у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_8 ,

потерпілої ОСОБА_9 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

встановила:

цим вироком ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з випробуванням, призначивши іспитовий строк 3 (три) роки з визначенням відповідних обов`язків.

Запобіжний захід ОСОБА_7 у вигляді домашнього арешту залишено без змін до вступу вироку в законну силу.

Визначено скасувати арешти, накладені ухвалами слідчої судді Залізничного районного суду м. Львова від 18.10.2023.

Вирішено питання щодо речових доказів та судових витрат.

Вироком суду ОСОБА_7 визнаний винним у тому, що він 16.10.2023, близько 11:36 год, умисно пошкодив чуже майно шляхом підпалу за наступних обставин. Так, 16.10.2023 року, близько 11 год. 36 хв., ОСОБА_7 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , зателефонував своїй дружині ОСОБА_10 та на ґрунті раптово виниклого словесного конфлікту пригрозив їй, що підпалить будинок. В подальшому, реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на пошкодження чужого майна шляхом підпалу, перебуваючи в приміщенні кухні будинку своєї дружини, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який належить на підставі заповіту № 4233 від 07 червня 1995 року ОСОБА_10 , ОСОБА_7 вилив із каністри бензин на підлогу та на коврик, який підпалив запальничкою, внаслідок чого сталося загорання, після чого останній покинув приміщення будинку, однак пожежу було локалізовано працівниками ДСНС. Внаслідок дій ОСОБА_7 було частково пошкоджено будинок та предмети, які в ньому знаходились. Внаслідок пошкодження шляхом підпалу майна, що належить гр. ОСОБА_11 в її приватному будинку, за адресою: АДРЕСА_1 , останній було завдано майнової шкоди на загальну суму 90 809 (дев`яносто тисяч вісімсот дев`ять) гривень. Такі дії ОСОБА_7 кваліфіковано за ч. 2 ст. 194 КК України.

Захисник у апеляційній скарзі просить вирок суду змінити, призначити ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки та звільнити останнього від відбування покарання з випробуванням, призначивши іспитовий строк 1 рік.

В мотивах апеляційної скарги захисник, не оспорюючи фактичні обставини справи, покликається на те, що суд першої інстанції не в повному обсязі врахував дані про особу обвинуваченого, який повністю визнав свою вину, щиро розкаявся у вчиненому, активно сприяв розкриттю злочину, раніше не судимий, повністю відшкодував потерпілій заподіяні збитки, одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, на обліку в лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, а потерпіла не має жодних претензій до обвинуваченого.

Заслухавши доповідача, пояснення обвинуваченого, доводи його захисника та потерпілої, які підтримали апеляційну скаргу, думку прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали провадження, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що у її задоволенні слід відмовити з наступних підстав.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні зазначеного у вироку злочину відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується зібраними у справі та перевіреними в судовому засіданні доказами і є обґрунтованим, що в апеляційній скарзі не оспорюється, а тому висновки суду першої інстанції щодо цих обставин перевірці апеляційним судом не підлягають.

Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання.

При призначенні покарання обвинуваченому суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставини його вчинення, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, офіційно не працює, має середню освіту, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, його вік, сімейний стан, обставини, які пом`якшують покарання - щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та добровільне відшкодування шкоди, а також обставину, яка обтяжує покарання, а саме вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння.

При цьому, суд вже врахував досудову доповідь, відповідно до якої виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 можливе без позбавлення волі, та дійшов до вірного висновку про те, що обвинуваченому слід призначити покарання в межах санкції ч. 2 ст. 194 КК України у виді позбавлення волі зі звільненням від відбування основного покарання на підставі ст. 75 КК України, призначивши іспитовий строк з покладенням обов`язків, передбачених ч. 1 ст. 76 КК України, оскільки його виправлення можливе без ізоляції від суспільства.

Доводи захисника про можливість призначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки та звільнення останнього від відбування покарання з випробуванням, призначивши іспитовий строк 1 рік, на переконання суду апеляційної інстанції, є необґрунтованими з огляду на наступне.

Санкція ч. 2 ст. 194 КК України, тобто злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_7 , передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до десяти років.

Як вбачається, суд першої інстанції призначив обвинуваченому покарання нижче середньої межі, у виді позбавлення волі строком на 5 років, при цьому звільнивши останнього від відбування покарання з випробуванням, що відноситься до дискреційних повноважень суду та не суперечить вимогам закону.

Враховуючи, що ОСОБА_7 вчинив тяжкий злочин, а саме умисно пошкодив чуже майно шляхом підпалу, тобто вчинив злочин загальнонебезпечним способом, що значно підвищує рівень суспільної небезпеки вказаного діяння, призначене судом покарання відповідає обставинам вчинення злочину та даним про особу обвинуваченого.

Таким чином, з врахуванням вказаних обставин, колегія суддів вважає, що покарання обвинуваченому призначене з дотриманням вимог ст. 65 КК України у межах встановлених у санкції статті, та є необхідним й достатнім для досягнення мети покарання щодо виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів, а тому підстав для зміни вироку Залізничного районного суду м. Львова від 14.03.2024 року немає.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

постановила:

вирок Залізничного районного суду м. Львова від 14.03.2024 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 - без задоволення.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення, та на неї може бути подана касаційна скарга протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4