У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2024 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, зареєстрованого в ЄРДР за №0001658 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 на вирок Заводського районного суду м. Миколаєва від 12 жовтня 2023 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Куцуруб Очаківського району Миколаївської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , не судимого в силу ст. 89 КК України,

-обвинуваченого за ч. 1 ст. 121 КК України,

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 12 жовтня 2023 року ОСОБА_6 засуджений за ч. 1 ст. 121 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 5 місяців.

Ухвалено строк відбуття покарання ОСОБА_6 рахувати з дня його затримання з 14.11.2022.

Вирішено питання щодо речових доказів.

Короткий зміст вимог апеляційних скарг.

Обвинувачений ОСОБА_6 просить вирок скасувати.

Захисник ОСОБА_7 просить вирок змінити, перекваліфікувати дії обвинуваченого на ст. 128 КК України та призначити покарання, передбачене санкцією цієї статті.

Узагальнені доводи осіб, які подали апеляційні скарги та доповнень до них.

Обвинувачений ОСОБА_6 не погоджується з кваліфікацією його дій за ч. 1 ст. 121 КК України. Вважає, що його дії слід перекваліфікувати на ст. 128 КК України.

Просить звернути увагу на показання потерпілого ОСОБА_8 , свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , на висновок судово-медичної експертизи № 803 від 22.11.2022 та № 830 від 14.12.2022.

Захисник ОСОБА_7 зазначає, що нанесення удару ножем в грудну клітину потерпілого в положенні стоячи один перед одним спростовують обидва учасники події (обвинувачений та потерпілий), а також свідок ОСОБА_10 .

Вказав, що суд першої інстанції не звернув уваги та не надав оцінку на встановлені в судовому засіданні фактичні обставини, зокрема, що висновком судово-медичної експертизи № 803 від 22.11.2022 встановлено, що у обвинуваченого мається обмеження функції 3, 4, 5 пальців правої кисті та 4, 5 пальців лівої кисті, які можуть впливати на неможливість виконувати будь-які дії в повному обсязі.

Зазначив, що потерпілий ОСОБА_8 заперечував факт нанесення обвинуваченим ОСОБА_6 йому удару ножем. Він пояснив суду, що в руках у обвинуваченого він не бачив ножа і відчув гостру біль тільки тоді, коли він впав зверху на ОСОБА_6 , не утримавшись на ногах, оскільки був у стані сильного алкогольного сп`яніння (2,87 проміле).

Зазначив, що спричинення поранення потерпілого сталося саме в момент, коли і потерпілий і обвинувачений вже впали і знаходились впритул один до одного, коли потерпілий ОСОБА_8 , більший обвинуваченого за масою тіла і зростом, знаходився поверх обвинуваченого. Вважає, що таке розташування тіл обвинуваченого і потерпілого виключає можливість умисного нанесення сильного удару ножем обвинуваченим ОСОБА_11 , який знаходився після падіння на нього потерпілого ОСОБА_8 лежачі на спині на землі. Особливо враховуючи фізичну ваду обвинуваченого ОСОБА_6 - покалічені три пальці правої руки, які не дають змоги виконувати будь-які дії в повному обсязі.

На думку захисника, із встановлених судом фактичних обставин вбачається інша кваліфікація кримінального правопорушення, а саме - необережне тяжке або середньої тяжкості тілесне ушкодження, передбачене ст. 128 КК України.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

13 листопада 2022 року приблизно о 19:00, більш точного часу під час судового розгляду справи встановити не виявило можливим, ОСОБА_6 перебував за адресою: АДРЕСА_3 , де на той час знаходився потерпілий ОСОБА_8 . Перебуваючи у вказаному місці, у вказаний час, у ОСОБА_6 та ОСОБА_8 виник конфлікт, в ході якого у ОСОБА_6 на ґрунті особистих неприязних відносин, виник раптовий злочинний умисел, спрямований на спричинення ОСОБА_8 тілесних ушкоджень.

Реалізуючи раптово виниклий злочинний умисел, направлений на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , ОСОБА_6 на ґрунті особистих неприязних стосунків, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та маючи можливість передбачати їх суспільно-небезпечні наслідки, знаходячись напроти ОСОБА_8 , утримуючи в руці ніж, наніс один удар ОСОБА_8 в область грудної клітини, в результаті чого спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді проникаючого поранення грудної клітини зліва із лівобічним гемопневмотораксом та підшкірною емфіземою, які відповідно до наказу МОЗ від 17.01.1995 «Правила судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, які є небезпечними для життя та здоров`я в момент заподіяння.

Судом першої інстанції ОСОБА_6 визнаний винним в умисному тяжкому тілесному ушкодженні, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, та його дії кваліфіковані за ч. 1 ст. 121 КК України.

Позиції учасників судового провадження.

Обвинувачений ОСОБА_6 та захисник ОСОБА_7 підтримали апеляційну скаргу просили її задовольнити.

Прокурор ОСОБА_5 заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив залишити вирок без змін.

Потерпілий ОСОБА_8 до апеляційного суду не з`явився, був належним чином повідомлений про дату та час апеляційного розгляду, причини неявки суду не повідомив. Його неявка не перешкоджає апеляційному розгляду.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши викладені в апеляційних скаргах доводи, суд вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Як передбачено ст. 94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

При ухваленні вироку зазначених вимог закону суд першої інстанції дотримався.

Висновки суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, тобто в умисному тяжкому тілесному ушкодженні, небезпечному для життя в момент заподіяння, відповідають фактичним обставинам справи та дослідженим в суді доказам.

В суді першої інстанції та під час апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_6 вину не визнав, вважав, що його дії слід кваліфікувати за ст. 128 КК України, як необережне тяжке тілесне ушкодження, зазначивши, що у нього не було умислу спричинити тяжкі тілесні ушкодження потерпілому, удар ножом він потерпілому не наносив, а потерпілий сам впав на ніж, який знаходився у нього у внутрішній кишені куртки та отримав поранення.

Обвинувачений суду пояснив, що він 13.11.2022 приблизно о 18:00 год. прийшов за місцем проживання ОСОБА_9 по АДРЕСА_3 . Вказав, що у нього відбувся конфлікт з ОСОБА_8 , який схиляв ОСОБА_12 до вживання спиртних напоїв.

Потерпілий схопив його за одяг, шию, кинувся битися та вони вдвох впали на землю, потеріплий опинився зверху на ньому та він почув, як потерпілий «ойкнув». Після чого він відштовхнув потерпілого в бік та побачив на грудях у нього кров та потерпілий сказав, що він його підрізав. Потім він посадив потерпілого під дерево, попросив у ОСОБА_13 мобільний телефон та викликав швидку допомогу. Коли приїхала карета швидкої допомоги, він пішов, а ніж викинув у водостічну трубу, в подальшому він працівникам поліції показав, куди саме. В цей день ніж знаходився у нього у внутрішній кишені куртки, тому коли потерпілий впав на нього, то поранився ножом. Він ніж не доставав, в руці не тримав та удар ножом ОСОБА_8 не наносив.

Незважаючи на невизнання вини обвинуваченим ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, його вина підтверджується сукупністю доказів, досліджених та перевірених під час судового розгляду.

Так, обставини нанесення тілесних ушкоджень підтверджуються показаннями потерпілого ОСОБА_8 , який суду пояснив, що до 13.11.2022 не був особисто знайомий із ОСОБА_14 , але знав від ОСОБА_9 , у якої орендував кімнату, що це брат її покійного чоловіка, який не дозволяє їй вживати спиртні напої. 13.11.2023 він вживав спиртні напої, потім ввечері прийшов додому по АДРЕСА_3 , зайшов до кімнати ОСОБА_9 та вони разом продовжили вживати спиртне. Потім ОСОБА_9 зателефонував ОСОБА_6 , вони посварились. Через деякий час прийшов ОСОБА_6 , постукав у вікно квартири з вулиці, почав ображати ОСОБА_9 , а йому (потерпілому) сказав вийти на вулицю.

Коли він вийшов, на вулиці біля під`їзду помітив ОСОБА_6 та неподалік від нього стояв ще один чоловік, який до них під час сварки та бійки не підходив. Вони почали сваритися із ОСОБА_6 , почалась бійка, вони штовхали один одного, хапали за одяг, після чого він спіткнувся та разом із обвинуваченим впали на землю, він був зверху ОСОБА_6 та відразу відчув гостру біль в області грудної клітини, схопився за груди рукою та побачив на руці кров, після чого запитав ОСОБА_6 «навіщо», та попросив останнього викликати швидку. Його відвезли до лікарні, у нього була колото-різана рана груді з лівого боку в районі серця, в лікарні знаходився 10 днів.

Ці пояснення потерпілого ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_6 узгоджуються з поясненнями свідка ОСОБА_9 щодо обставин сварки потерпілого та обвинуваченого по телефону. Разом з тим, саму бійку ОСОБА_6 та ОСОБА_8 свідок не бачила, оскільки в цей час перебувала в будинку. Вона зателефонувала потерпілому ОСОБА_8 , який повідомив їй, що чекає на швидку, оскільки між ним та ОСОБА_6 відбулась бійка.

ОСОБА_8 їй телефонував з лікарні, але сказав, що не пам`ятає, що з ним сталось. Про те, що його ударив ножом ОСОБА_6 не говорив, з приводу чого знаходився в лікарні, вона не знає, ножа у ОСОБА_6 не бачила.

Отже, обвинувачений ОСОБА_6 , потерпілий ОСОБА_8 , а також свідок ОСОБА_9 пояснили, що спричиненням потерпілому тілесних ушкоджень між ним та ОСОБА_6 виник конфлікт на ґрунті особистих неприязних відносин. Окрім того, в суді ОСОБА_6 не заперечував, що при собі мав ніж, коли зустрівся з потерпілим.

Згідно заяви про вчинення кримінального правопорушення від 14.11.2022 , ОСОБА_8 просив вжити заходи до невстановленої особи, яка 13.11.2022 близько 19:30 год. за адресою: м. Миколаїв вул. Нікольська, 4, спричинила йому тілесні ушкодження у вигляді ножового поранення.

Як вбачається з рапорту інспектора чергової частини Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївської області від 14.11.2022, в ході оперативно-розшукових заходів за вчинення даного правопорушення було затримано раніше судимого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Як вбачається з медичної картки стаціонарного хворого ОСОБА_8 , , 13.11.2022 о 19:00 год. потерпілому встановлено діагноз при госпіталізації: різана рана грудної клітини зліва, та того ж дня проведена операція, діагноз після операції: проникаюче поранення грудної клітини зліва, лівобічний гемопневмотораксом, перебував в стані алкогольного сп`яніння, обставини отримання травми: невідомі особи вдарили ножом в грудну клітину по АДРЕСА_3 .

Окрім того, обставини нанесення обвинуваченим ОСОБА_6 тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_8 відображені у протоколах проведення слідчих експериментів за участю підозрюваного ОСОБА_6 та свідка ОСОБА_10 .

Так, згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 22.11.2022 за участю підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника, підозрюваний повідомив про обставини нанесення тілесних ушкоджень потерпілому, яке мало місце 13.11.2022, детально описав свої дії, механізм нанесення тілесних ушкоджень та розташування відносно потерпілого.

Так, ОСОБА_6 пояснив, що ОСОБА_8 , кинувся на нього, схопив його за шию, повалив на землю та сів зверху на нього на живіт. Поряд проходив знайомий хлопець на ім`я ОСОБА_15 (свідок ОСОБА_10 ), який стягнув ОСОБА_8 з нього. Коли він вилізав з-під ОСОБА_8 , він із чоловічої сумки, яка була при ньому та була на плечі, дістав ніж, який став тримати двома руками біля своєї груді, оскільки у нього порізані сухожилля.

В цей час ОСОБА_8 кинувся на нього та напоровся на ніж. Коли він зрозумів, що ОСОБА_8 поранений, останній тримався за грудь та у нього була на груді кров, він посадив ОСОБА_8 під дерево та викликав швидку допомогу. Коли приїхала швидка, він пішов. Наступного дня він зателефонував ОСОБА_9 , яка розповіла йому, що ОСОБА_8 у лікарні.

Як вбачається з протоколу проведення слідчого експерименту від 14.11.2022 за участю свідка ОСОБА_10 , останній пояснив, що він з товаришем ОСОБА_16 (обвинуваченим ОСОБА_6 ) пішов в бік вул. Нікольська, де через деякий час з кутового під`їзду будинку вийшов наглядно йому знайомий чоловік на ім`я ОСОБА_15 (потерпілий ОСОБА_8 ), та у ОСОБА_6 і ОСОБА_8 виник конфлікт. Потім ОСОБА_8 схопив ОСОБА_6 за щелепу, а обвинувачений схопив потерпілого за плечі обома руками, штовхнув його та вони впали, ОСОБА_6 впав на ОСОБА_8 , після чого ОСОБА_6 різко встав та в цей час ОСОБА_8 сказав: «навіщо ножем». Потім ОСОБА_8 встав, тримаючись правою рукою за дерево, а лівою тримався за грудь та він побачив в області груді ОСОБА_8 кров. Останній сів на тротуар, потім знову встав та оперся об дерево, а ОСОБА_6 пішов в бік вул. Нікольська та в його руках він побачив ніж. Після чого ОСОБА_6 з його мобільного телефону викликав швидку медичну допомогу ОСОБА_8 . Наступного дня зранку він зустрів ОСОБА_6 , який йому повідомив, що сховав ніж в трубу неподалік місця події.

Потерпілий ОСОБА_8 та свідок ОСОБА_10 впізнали ОСОБА_6 який 13.11.2022 за адресою: АДРЕСА_3 , наніс йому удар ножем в область грудної клітини ОСОБА_8 , що підтверджується протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 14.11.2022 та 15.11.2022.

Як слідує з протоколу огляду місця події від 14.11.2022, в приміщенні міської лікарні швидкої медичної допомоги, яка розташована за адресою: м. Миколаїв вул. Корабелів, 14-в, в палаті, де перебував потерпілий ОСОБА_8 , на підвіконні виявлено мобільний телефон, власником якого є ОСОБА_8 , який було вилучено а також куртка темно-червоного кольору, шкіряна із явними ознаками плям крові, яку було вилучено та поміщено до сейф-пакету, також до цього сейф-пакету поміщено светр темно-сірого кольору, джинсові брюки, спортивні штанці та черевики, що відображено у протоколі

Окрім того, під час проведення досудового розслідування у потерпілого ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_6 були відібрані біологічні зразки, а саме кров, що підтверджується протоколом відібрання біологічних зразків для експертного дослідження від 21.11.2022.

Також під час судового розгляду були досліджені висновки експертів, а саме:

-висновок експерта №725-і від 24.11.2022, згідно якого на підставі даних судово-медичного дослідження зразку рідкої крові встановлено, що кров ОСОБА_6 відноситься до групи АВ ізосерологічної системи АВО;

-висновок експерта №726-і від 24.11.2022, згідно якого на підставі даних судово-медичного дослідження зразку рідкої крові встановлено, що кров ОСОБА_8 відноситься до групи В з ізогемаглютиніном анти-А ізосерологічної системи АВО;

-висновок експерта №180/Ц від 06.12.2022, згідно якого на ножі наданому на дослідження, знайдено сліди крові людини, які могли походити від потерпілого ОСОБА_8 , але не походять від підозрюваного ОСОБА_6

-висновок експерта №727-і від 12.12.2022, згідно якого на куртці та светрі потерпілого знайдена кров людини, походження крові не виключається від потерпілого ОСОБА_8 і виключається від ОСОБА_6 .

Пояснення потерпілого, а також дані вищезазначених протоколів слідчих експериментів, щодо механізму заподіяння обвинуваченим тілесних ушкоджень потерпілому, узгоджуються з висновками судово-медичної експертизи щодо характеру та локалізації спричинених потерпілому тілесних ушкоджень.

Так, згідно висновку судово-медичної експертизи №830 від 14.12.2022, у ОСОБА_8 мались тілесні ушкодження у вигляді проникаючого поранення грудної клітини зліва із лівобічним гемопневмотораксом та підшкірною емфіземою, яке відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя, утворилося незадовго до моменту звернення за медичною допомогою в результаті одноразової дії колючо-ріжучого предмету, не виключно клинка ножа при зануренні у тіло людини.

Тілесне ушкодження спричинено колючо-ріжучим предметом або предметом, всього у ОСОБА_8 мав один вплив травмуючого агенту в ділянку грудної клітини зліва. Утворення колючо-ріжучого проникаючого поранення грудної клітини не могло утворитись від дії біти, молотка, руки, що зажата в кулак та іншими тупими твердими предметами.

Найвірогідніше, що на момент травмування ОСОБА_8 був обернутий обличчям до нападника або лівою стороною тіла. Утворення даного тілесного ушкодження у ОСОБА_8 в разі одноразового самовільного падіння із положення стоячи на площину можна виключити як і падіння після надання тілу прискорення.

У вироку суд першої інстанції навів висновок судово-медичної експертизи №803 від 22.11.2022, згідно якому у ОСОБА_6 будь-яких тілесних ушкоджень не виявлено. В ділянці лівої та правої кисті обвинуваченого виявлено рубці, які являються наслідком загоєння ран, та утворилися давно, строк їх давності визначити не представляється можливим. Мається обмеження функції 3,4,5 пальців правої кисті та 4,5 пальців лівої кисті, які можуть впливати на неможливість виконувати будь-які дії в повному обсязі.

Посилаючись на цей висновок судово-медичної експертизи, сторона захисту як в суді першої інстанції, так і під час апеляційного розгляду наголошує на тому, що ОСОБА_6 не міг виконувати будь-які дії в повному обсязі, а оскільки потерпілий впав на обвинуваченого, таке розташування тіл виключає можливість умисного нанесення сильного удару ножем обвинуваченим ОСОБА_11 , який знаходився після падіння на нього потерпілого ОСОБА_8 , лежачі на спині на землі. Особливо враховуючи фізичну ваду обвинуваченого ОСОБА_6 - покалічені три пальці правої руки, які не дають змоги виконувати будь-які дії в повному обсязі.

Разом з тим, ці доводи сторони захисту спростовуються сукупністю досліджених при судовому розгляді, належних та допустимих доказів.

Так, згідно висновку судово-медичної експертизи №830 від 14.12.2022, встановлено, що найвірогідніше, на момент травмування, ОСОБА_8 був обернутий обличчям до нападника або лівою стороною тіла та утворення даного тілесного ушкодження у ОСОБА_8 в разі одноразового самовільного падіння із положення стоячи на площину можна виключити, як і падіння після надання тілу прискорення.

Окрім того, в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 , потерпілий ОСОБА_8 та свідок ОСОБА_9 пояснили, що перед отриманням потерпілим тяжкого тілесного ушкодження між ним та ОСОБА_6 виник конфлікт на ґрунті особистих неприязних відносин та ОСОБА_6 не заперечував, що при собі мав ніж, коли зустрівся з потерпілим.

Що стосується доводів обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 щодо кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_6 за а не за ст. 128 КК України, а не за ч. 1 ст. 121 КК України, то слід зазначити наступне.

З наведених апелянтами доводів слідує, що аналогічні доводи були висловлені і під час судового розгляду, і суд першої інстанції у вироку спростував ці доводи.

Як правильно зазначив суд першої інстанції, одним із вирішальних чинників для розмежування діяння за ст. 121 КК України, та ст. 128 КК України є суб`єктивна сторона складу злочину.

Суб`єктивна сторона складу злочину, який передбачено ст. 121 КК України (умисне тяжке тілесне ушкодження), характеризується умисною виною, на противагу від суб`єктивної сторони складу злочину, який передбачено ст. 128 КК України (необережне тяжке тілесне ушкодження).

Відповідальність за ст. 121 КК України настає і у випадках, коли умисел винного був спрямований на заподіяння невизначеної шкоди здоров`ю, а фактично було спричинено тяжке тілесне ушкодження.

Суб`єктивна сторона складу злочину, який передбачено ст. 128 КК України може проявлятися у виді як злочинної самовпевненості, так і злочинної недбалості.

Проте, проаналізувавши всі обставини справи, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що в даному конкретному випадку умисел обвинуваченого ОСОБА_6 був прямо спрямований на спричинення будь-якого тілесного ушкодження потерпілому ОСОБА_8 , проте, фактично було спричинено тяжке тілесне ушкодження, що підтверджується висновком судово - медичної експертизи №830 від 14.12.2022.

Як вбачається з об`єктивних обставин справи, обвинувачений ОСОБА_6 в момент нанесення удару перебував прямо перед потерпілим, або з лівого боку потерпілого, удар рукою, в якій був зажатий ніж, по тілу потерпілого обвинуваченим був нанесений умисно, а не з необережності. При цьому, удар, який було здійснено обвинуваченим з застосуванням значної сили, адже внаслідок такого удару потерпілим отримано ушкодження проникаючого поранення грудної клітини зліва (проникнення у плевральну порожнину) із лівобічним гемопневмотораксом та підшкірною емфіземою внутрішнього органу, що також вказує на ту обставину, що даний удар був нанесений умисно, а не з необережності.

Таким чином, дослідженими судом першої інстанції доказами, підтверджується, що обвинувачений ОСОБА_6 умисно наніс потерпілому ОСОБА_8 удар ножем в область грудної клітини та спричинив йому тяжке тілесне ушкодження.

Обвинувальний вирок може бути постановлений судом лише в тому випадку, коли вина обвинуваченої особи доведена поза розумним сумнівом. Тобто, дотримуючись засади змагальності, та виконуючи, свій професійний обов`язок, передбачений ст. 92 КПК України, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме - винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.

Доведення «поза розумним сумнівом» відображає максимальний стандарт, що має відношення до питань, що вирішуються, при визначенні кримінальної відповідальності. Ніхто не повинен позбавлятися волі або піддаватися іншому покаранню за рішенням суду, якщо вина такої особи не доведена «поза розумним сумнівом.

Враховуючи встановлені під час судового розгляду обставини, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку, що вина ОСОБА_6 в умисному заподіянні тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, доведена поза розумним сумнівом.

З цим висновком погоджується колегія суддів та вважає, що відсутні підстави для перекваліфікації дій ОСОБА_6 на ст. 128 КК України.

Судом апеляційної інстанції не встановлено таких порушень норм матеріального чи процесуального права, які можуть тягнути за собою скасування оскаржуваного вироку, про що просять апелянти.

Обвинуваченому ОСОБА_6 призначено покарання відповідно до вимог ст. 65-67 КК України.

При призначенні покарання достатньо враховано, що обвинувачений ОСОБА_6 вчинив тяжкий умисний злочин, а також дані про особу винного, який не одружений, на утриманні дітей не має, раніше судимий, неодноразово лікувався стаціонарно в психіатричному відділенні з діагнозом: психотичний розлад внаслідок вживання алкоголем, переважно галюцинаторне, звертався до лікаря-нарколога в 2020 і 2022 роках, встановлено діагноз: гостра алкогольна інтоксикація, не працює, згідно характеристики за місцем тимчасового проживання характеризується посередньо, на профілактичному обліку Миколаївського РУП ГУНП не перебуває, схильний до вчинення майнових злочинів та правопорушень, які посягають на життя і здоров`я особи, притягувався до адміністративної відповідальності.

Обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання, суд першої інстанції не встановив. З урахуванням викладеного, суд першої інстанції призначив ОСОБА_6 покарання відповідно до санкції ч. 1 ст. 121 КК України, у виді позбавлення волі. На думку колегії суддів, призначене покарання є необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.

З огляду на наведене, відсутні підстави для задоволення апеляційних скарг.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 424, 425, 532 КПК України, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Заводського районного суду м. Миколаєва від 12 жовтня 2023 року щодо ОСОБА_6 , - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_17