справа № 208/1877/24
№ провадження 1-кс/208/505/24
УХВАЛА

Іменем України

15 березня 2024 р. м. Кам`янське

Слідчий суддя Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю: прокурора Кам`янської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 , старшого слідчого СВ Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кам`янське Дніпропетровської області клопотання старшого слідчого СВ Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Кам`янської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відносно підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення, внесеного в межах кримінального провадження за ЄРДР № 0000327 від 11.03.2024 року за ч.4 ст.186 КК України:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області, громадянина України, розлученого, має дитину яка проживає окремо із матір`ю, офіційно не працевлаштованого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

-24.11.2005 Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська за ст.395 КК України до арешту на строк 1 місяць; звільнений 27.03.2006 із Дніпровського СІЗО № 3 по відбуттю терміну покарання;

-18.12.2006 Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 187 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки; звільнений 27.08.2009 із Солонянської ВК Дніпропетровської області (№21) по відбуттю терміну покарання;

-30.03.2010 Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області до позбавлення волі на строк 4 роки; звільнений 19.10.2013 із Солонянської ВК Дніпропетровської області (№ 21) по відбуттю терміну покарання;

-10.09.2014 Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 186,ч.3ст. 185,ч. 1ст. 70 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки;

-06.09.2016 Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 186 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки 4 місяці; на підставі ч. 4 ст. 70 КК України остаточно 4 роки 4 місяці позбавлення волі; звільнений 12.10.2016 по відбуттю терміну покарання;

-26.07.2021 Заводським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 186 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки;

встановив:

Старший слідчий звернувся із даним клопотанням, яким просить застосувати у рамках кримінального провадження внесеного в ЄРДР за № 0000327 від 11.03.2024 року за ч.4 ст.186 КК України, у відношенні підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів. І згідно до ч.4 ст.183 КПК України не визначати розмір застави.

В обґрунтування клопотання слідчим зазначено, що у провадженні Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області знаходиться кримінальне провадження внесене в ЄРДР за № 0000327 від 11.03.2024 року за ч.4 ст.186 КК України, в межах якого, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 , будучи особою, яка раніше вчинила кримінальні правопорушення, передбачені ст.186, ст. 187 КК України, маючи не зняту та непогашену у встановленому законом порядку судимість, повторно вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст.186 КК України.

07.03.2024 приблизно о 12.30 год. (більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено) ОСОБА_6 , перебував на території КЗ «Ліцей № 22» Кам`янської міської ради за адресою: Дніпропетровська область, м. Кам`янське, Заводський район, вул. С.Коновалова, буд. 21, разом із раніше незнайомим йому ОСОБА_7 , у якого на плечі знаходилася чоловіча сумка чорного кольору із майном. В цей момент у ОСОБА_6 раптово виник протиправний умисел, спрямований на повторне, із корисливого мотиву, відкрите викрадення чужого майна, а саме зазначеної сумки із майном ОСОБА_7 , поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.

Реалізуючи свій протиправний умисел, керуючись корисливим мотивом та корисливою метою, усвідомлюючи протиправний та відкритий характер свого діяння, діючи повторно, в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022, затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, перебуваючи у вказаний час у зазначеному місці, ОСОБА_6 з метою подальшого відкритого викрадення майна потерпілого, наніс один удар рукою в голову ОСОБА_7 , після чого обома руками штовхнув його, від чого останній втратив рівновагу та впав на асфальт. Таким чином, ОСОБА_6 застосував до потерпілого насильство, що не є небезпечним для його життя та здоров`я потерпілого. Скориставшись тим, що потерпілий внаслідок застосування до нього насильства не міг чинити опір його протиправним діям, ОСОБА_6 шляхом ривку відкрито викрав з тниї потерпілого чоловічу сумку чорного кольору (майнової цінності не становить), в якій знаходились належний останньому мобільний телефон Redmi 6 Black З GB RAM 32 GB ROM IMEI НОМЕР_1 , НОМЕР_2 (вартістю 1650 грн.) із sim-картою НОМЕР_3 (майнової цінності не становить), гаманець чоловічий чорного кольору (майнової цінності не становить) із грошовими коштами в сумі 800 грн.

Утримуючи викрадене майно при собі, ОСОБА_6 залишив місце вчинення злочину та отримав реальну можливість розпоряджатись викраденим майном, таким чином довівши свій протиправний умисел до кінця.

Таким чином, ОСОБА_6 підозрюється у відкритому викраденні чужого майна (грабежі), поєднаному із застосуванням насильства, що не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненому повторно, вчиненому в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України.

15.03.2024 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у скоєнні даного кримінального правопорушення за ч. 4 ст. 186 КК України.

Таким чином останній повідомлений про підозру у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років.

Підставами застосування запобіжного заходу у відношенні підозрюваного є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Обґрунтованість підозри повністю підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами, а саме: показаннями потерпілого ОСОБА_7 , зафіксованими у протоколі допиту останнього; протоколом пред`явлення особи ОСОБА_6 для впізнання за фотознімками потерпілому ОСОБА_7 ; показаннями неповнолітнього свідка ОСОБА_8 , зафіксованими у протоколі допиту останньої; відеозаписом, котрий надала свідок ОСОБА_8 ; протоколом огляду предмета, мобільного телефону, наданого ОСОБА_6 ; іншими доказами у їх сукупності.

Також, враховуючи характеризуючи данні на особу підозрюваного ОСОБА_6 , який має не зняті та не погашені в передбаченому законом порядку судимості за корисні злочини, на шлях виправлення не став, та знов підозрюється у скоєнні тяжкого кримінального правопорушення, за ч. 4 ст. 186 КК України, що у своїй сукупності обґрунтовує заявлені ризики визначені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які є актуальними. А тому інший запобіжний захід крім тримання під вартою, не забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваного та на зможе нівелювати заявлені ризики.

В судовому засіданні прокурором та слідчим підтримано клопотання за його змістом та обґрунтуванням та зазначено, що підставами застосування запобіжного заходу у відношенні підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення за ч. 4 ст. 186 КК України, на підставі зібраних в ході досудового розслідування доказів, а саме: протоколів допиту потерпілої особи, свідків, речовими доказами, іншими зібраними доказами в ході досудового слідства у їх сукупності, протоколами впізнання за фотознімками, відеозаписом скоєння підозрюваним кримінального правопорушення, речовими доказами та іншими у їх сукупності які зібрані в межах кримінального провадження. Врахуванням характеризуючи данні на особу підозрюваного, а також наявність ризиків передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які за своїй сукупності дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені п.п.1,3,5, ч.1 ст.177 КПК України, і що запобіжний захід є єдиним видом запобіжного заходу який зможе запобігти заявленим ризикам, які є реальними.

Підозрюваний ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в ході розгляду клопотання не оспорюючи фактичні данні викладені у клопотанні та підозрі, зазначив що у скоєному він кається і обіцяє більше не вчиняти кримінальних правопорушень. Просив обрати відносно нього більш м`який запобіжний захід як то домашній арешт, так як за місцем його проживання і реєстрації, він може бути на цілодобовому домашньому арешті.

Захисник, вважала що клопотання не підлягає задоволенню, так як ні прокурором і слідчим не доведено існування заявлених ризиків. Тим більш не враховано, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має постійне місце проживання, має дитину, є особа яка зможе забезпечити його життєві потреби у разі знаходження його на цілодобовому домашньому арешті. Не зникав з час скоєння злочину, приймав участь у проведенні слідчих дій, та не вчинив з того часу нових кримінальних правопорушень.

Вислухавши сторони, дослідив клопотання, матеріали кримінального провадження, підстави та обґрунтування покладені в його обґрунтування, приходжу до наступного:

Згідно ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Як встановлено під час розгляду клопотання, 15.03.2024 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, ч. 4 ст.186 КК України.

Як вбачається з досліджених судом матеріалів клопотання, прокурор та слідчий підтримуючи клопотання посилаються на підтвердження обґрунтованості підозри пред`явленої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, а саме: витягу з ЄРДР яким зареєстроване кримінальне провадження, заявою-повідомленням про скоєний злочин, показами потерпілої особи, показами свідків.

Фактичні данні щодо обставин, що мають значення для кримінального провадження, надання їм оцінки та встановлення кваліфікаційних складових злочину або їх спростування, не вирішуються слідчим суддею під час розгляду даного клопотання, а тому і не можуть оцінюватися з зазначених підстав.

Так, згідно до вимог ст. 178 КПК України, враховується, що в ході розгляду клопотання, встановлено, що ОСОБА_6 , є особою, який має незняту та непогашену в передбаченому законом порядку судимість за корисні злочини, на шлях виправлення не став, не має офіційного доходу.

Слідчим суддею враховується як обґрунтованість підозри, так і вік та стан здоров`я підозрюваного, який не має будь-яких захворювань, які б мали значення для вирішення питання про обрання запобіжного заходу; тяжкість покарання, у разі доведення його винуватості в межах даного кримінального провадження, яке згідно до санкції ч. 4 ст. 186 КК України передбачає покарання у виді позбавлення полі від 7 до 10 років, тобто реальне покарання.

Також слідчим суддею враховується розуміння підозрюваним наслідків вчинення кримінального правопорушення під час іспитового строку, та факт не оспорення ним вчинення відображеного за підозрою відкритого заволодіння чужим майном в умовах воєнного стану, що свідчить про те, що висновків для себе ОСОБА_6 не зробив, на шлях виправлення не став, та є підозрюваним у скоєні корисливого злочину.

Посилання сторони захисту щодо не доведення прокурором та слідчим заявлених ризиків передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, та можливості перебування підозрюваного на іншому запобіжному заході ніж тримання під вартою, а саме домашньому арешті, передбачає наявність можливості проживати за певною адресою підозрюваного, але як встановлено під час розгляду клопотання, осіб які б заявили намір про його утримання під час перебування на домашньому арешті стороною захисту не підтверджено, що виключає необхідність покладення такого обов`язку на осіб, які не надали такої згоди, а також виключає можливість забезпечення перебування підозрюваного на цілодобовому домашньому арешті своїх життєвих потреб (придбання їжі, ліків, тощо).

А тому враховуючи всі встановлені фактичні обставини, обґрунтованість підозри, клопотання та матеріали подані в обґрунтування підозри та клопотання, на підтвердження заявлених ризиків, передбачених п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, слідчий суддя приходить до наступного.

Стаття 5 Конвенції про захист прав людини та основних свобод гарантує кожному право на свободу та особисту недоторканність.

Згідно вимог ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Практика ЄСПЛ послідовна в підкреслюванні початку розслідування як етапу, коли цей ризик перешкоджання досудовому розслідування або впливу на свідків чи потерпілих може виправдовувати тримання під вартою. Цей підхід випливає з припущення, що розслідування власне і призначене для того, щоб зібрати та зберегти докази. В рішенні ЄСПЛ від 26.01.93 у справі «W. v. Switzerland», § 35 сформульовано правову позицію, що згодом потреби розслідування недостатньо виправдовують тримання підозрюваного під вартою: зазвичай цей ризик зменшується тою мірою, як просувається розслідування, збираються свідчення та здійснюється перевірка. Наразі стадія збору доказів, встановлення дійсних обставин кримінального правопорушення ще триває, що виправдовує використання найсуворішого запобіжного заходу з метою унеможливлення незаконного впливу підозрюваного на хід кримінального провадження у його "вразливій" стадії.

Практика ЄСПЛ не вбачає тяжкість обвинувачення або підозри самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення або підозра у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Виходячи із приписів ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Посилання захисника на наявність у підозрюваного місця реєстрації, як місця за яким може знаходиться на домашньому арешту, як зазначено вище, жодним чином не обґрунтована, так як жодна особа не заявила про своє бажання взяти на себе зобов`язання щодо утримання підозрюваного під час його перебування на домашньому арешті.

Оцінюючи в сукупності встановлені в ході розгляду клопотання обставини, а також доведеність слідчим та прокурором заявлених ризиків (п. 1,3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України), доцільним для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Згідно ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених ч. 4 цієї статті.

Слідчий суддя вважає, що з врахуванням обставин кримінального правопорушення, встановленими під час судового засідання ризиками, обґрунтованої підозрою за ч. 4 ст. 186 КК України, як тяжкого злочину, а тому враховуючи вимоги ч. 4 ст. 183 КПК України, при обранні запобіжного заходу розмір застави не визначати.

На підставі вище зазначеного та керуючись ст.ст. 176-179, 184, 186 КПК України, -

постановив:

Клопотання слідчого - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як підозрюваного в межах кримінального провадження № 0000327 від 11.03.2024 року за ч.4 ст.186 КК України - запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком по 11 травня 2024 року, включно, без визначення розміру застави.

У клопотанні сторони захисту відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню. Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1