Справа № 336/4244/20
провадження № 1-кп/336/120/2024
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2024 року Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника - адвоката ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Чоршанбе Шахрисавзького району Кашкадар`їнської області Республіки Узбекістан, громадянина України, з повною середньою освітою (11 класів), неодруженого, непрацевлаштованого, що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , судимого вироком Джанкойського міського суду Автономної Республіки Крим від 12 жовтня 2009 року за ч. 1 ст. 115 КК України до тринадцяти років позбавлення волі, звільненого від відбування покарання 4 липня 2019 року умовно-достроково з невідбутим строком в два роки сім місяців двадцять чотири дні,

- обвинуваченого за ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 15 і ч. 2 ст. 194, ч. 2 ст. 194 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений, який має судимість за вчинення злочину проти життя особи, під час невідбутої частини покарання за попереднім вироком скоїв кілька епізодів кримінально караних діянь проти власності за таких обставин.

1 квітня 2020 року, приблизно о 22 годині 30 хвилин, ОСОБА_5 , керуючись умислом на пошкодження чужого майна шляхом підпалу, вчинив замах на пошкодження балкону квартири АДРЕСА_3 , проливши інтенсифікатор горіння на ліву зовнішню частину балкону та за допомогою вогню здійснивши підпал, що потягло полум`яне загорання балкону. Злочинний намір обвинуваченого не був доведений до кінця з причини, що не залежали вій його волі, оскільки пожежу виявлено було ліквідовано мешканцями квартири, а саме: потерпілими ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , а також ОСОБА_8 .

Продовжуючи кримінально карані діяння проти чужої власності, приблизно о 05-00 годині 10 квітня 2020 року, обвинувачений, керуючись умислом на заволодіння чужим майном шляхом шахрайства та зловживаючи довірою потерпілої, в квартирі АДРЕСА_4 під приводом перегляду фільму заволодів належним потерпілій ОСОБА_9 мобільним телефоном «Samsung Galaxy А20» в корпусі червоного кольору imei НОМЕР_1 , imei 2 - НОМЕР_2 , у відсутність наміру його повертати.

Описаними діями потерпілій спричинено майнову шкоду в сумі 3991 грн. 31 коп.

10 травня 2020 року, приблизно о 01-00 годині, ОСОБА_5 біля під`їзду № 2 будинку АДРЕСА_5 , маючи умисел на пошкодження чужого майна шляхом підпалу, пролив інтенсифікатор горіння на автомобільні шини, які обвинувачений розташував перед вхідними дверима в під`їзд, та за допомогою джерела вогню здійснив підпал вказаних шин. Переконавшись у загоранні шин та дверей, видалився з місця пригоди. Описаними діями обвинуваченого завдано майнової шкоди об`єднанню співвласників багатоквартирного будинку «Військбуд-103».

Крім того, 18 травня 2020 року, приблизно о 20 годині 30 хвилин, обвинувачений, керуючись умислом на пошкодження та знищення чужого майна шляхом підпалу, на території дачної ділянки АДРЕСА_6 , що перебуває у власності ОСОБА_7 і куди він потрапив через паркан, скрізь стулку одного з вікон пролив в кімнату інтенсифікатор горіння та за допомогою джерела вогню здійснив підпал. Впевнившись, що будинок горить, ОСОБА_5 , видалився з місця пригоди. Внаслідок підпалу дачний будинок було пошкоджено та завдано шкоди потерпілому ОСОБА_7 .

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений заявив про повну непричетність до жодного з інкримінованих йому епізодів кримінально караних діянь і показав, що обвинувачення проти нього ґрунтується виключно на показаннях потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які випробовують до нього почуття неприязні і, можливо, заради спричинення шкоди його інтересам оговорюють його.

З ОСОБА_10 він познайомився через соціальні мережі, коли відбував покарання в умовах ізоляції від суспільства; під час відбування покарання, а саме: 18 березня 2018 року, одружився з нею. Після його звільнення сім`я проживала в орендованому житлі по АДРЕСА_6 ; через нетривалий строк від початку спільного проживання між подружжям почали виникати суперечки, що переростали в сварки, на підґрунті різних поглядів на проблеми сім`ї та сумісного проживання. ОСОБА_11 то залишала його одного в житлі, яке вони орендували, то поверталась. Вона самостійно приймала рішення щодо вчинення подорожей, в тому числі за кордон, не радившись з ним, в чому її цілком підтримували її батьки, схвалюючи таку її поведінку, за якою вона взагалі не дорожила цінностями подружнього життя. Логічно, що за таких обставин зіпсувалися його стосунки і з тестем та тещою. В лютому 2020 року, коли дружина остаточно залишила його, тесть умовив власницю житла, де жила молода сім`я, вигнати його з квартири, і він був змушений протягом тижня жити на роботі. Вказані обставини свідчать про неприязнь членів родини колишньої дружини до нього, яка і могла зумовити наклепи проти нього.

Між тим він до жодного з епізодів підпалів не причетний, а 18 травня 2020 року взагалі має алібі, так як в час, до якого відноситься підпал, а саме: з 18-00 до 22-00 години18 травня 2020 року, знаходився в товаристві жінки, яка має дачну ділянку за лісонасадженням акціонерного товариства «Мотор Січ», і допомагав їй по господарству. Після цього провів її додому та почекав біля під`їзду, доки вона винесла йому банку з борщем, після чого він направився до крамниці за майонезом, проте в магазин не потрапив, оскільки той вже був закритий через те, що працює до 22-00 години.

Що стосується епізоду з заволодінням мобільним телефоном ОСОБА_9 , показав, що жодного разу до судового засідання, коли відбувся допит потерпілої, він її не бачив, не знає, на чому ґрунтується переконання потерпілої в його винуватості та з якої причини вона його обмовляє.

У зв`язку з непричетністю до інкримінованих йому кримінально караних дій просить про своє виправдання.

Показання обвинуваченого про непричетність до вчинення протиправних посягань проти чужої власності за вказаних обставин спростовує сукупність таких, досліджених у судовому засіданні, доказів, які підтверджують фактичні обставини справи, встановлені судом.

По епізоду шахрайства відносно потерпілої ОСОБА_12 .

За змістом рапорту старшого інспектора-чергового чергової частини Шевченківського відділення поліції Дніпровського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області, 11 травня 2020 року до Шевченківського відділення поліції надійшла заява ОСОБА_12 про те, що невідомий шахрайським шляхом заволодів належним їй телефоном «Samsung Galaxy А20» (а. с. 89 т. 2).

Як випливає із протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 11.05.2020 року, потерпіла ОСОБА_12 просить органи поліції притягнути до відповідальності невідомого чоловіка, який в середині квітня 2020 року шахрайським способом заволодів її мобільним телефоном «Samsung Galaxy А20» (а. с. 90 т. 2).

В судовому засіданні потерпіла показала, що між 24-00 та 24-30 годиною 10 квітня 2020 року вона поверталась додому від подруги, з якою в той вечір посварилась, по АДРЕСА_5 . Попереду неї йшов обвинувачений, вдягнений в куртку чорного кольору, джинси сірого кольору, який зупинився, дочекався її та спитав, чи не може він бути їй корисним будь в чому. Вона попросила допомогти їй вийти до АДРЕСА_7 , на що він погодився та привів її до якогось місточка, а потім запросив до себе. Вона прийняла пропозицію і направилась до нього в житло, де вони випили чаю, а потім ОСОБА_5 попросив у неї телефон, щоб подивитися фільм, повідомивши, що піде з цією ціллю на кухню. Він видалився з кімнати і так і не повернувся. Окрім телефона, він взяв з її сумочки незначну суму грошових коштів. Згодом співробітники поліції повернули їй телефон у розібраному вигляді. Їй притаманна дуже добра зорова та образна пам`ять, тому вона беззаперечно впізнала ОСОБА_5 серед осіб, чиї фотографії були їй продемонстровані слідчим. В суді вона також може безсумнівно стверджувати, що обвинувачений і є тією особою, що заволоділа її телефоном.

За змістом заяви ОСОБА_5 від 14.05.2020 року він добровільно видає мобільний телефон «Samsung Galaxy А20», а також ушкоджений екран до телефону, який він викрав у невідомої жінки (а. с. 189 т. 2).

Потерпіла ОСОБА_12 , яка брала участь в огляді телефону «Samsung Galaxy А20» 18 травня 2020 року, впізнала в телефоні той, що належав їй та був викрадений невідомим чоловіком, а також надала коробку з під мобільного телефону та фіскальний чек про його набуття, як свідчить зміст протоколу огляду предмету, що проводився з 11 години 30 хвилин до 11 години 40 хвилин 18 травня 2020 року (а. с. 190-191 т. 2).

Означений телефон визнаний речовим доказом на підставі постанови слідчого від 18.05.2020 року та переданий на зберігання потерпілій ОСОБА_12 (а. с, 192-193 т. 2).

В особі на фото з порядковим номером 4, яке містить зображення ОСОБА_5 , потерпіла ОСОБА_12 впізнала чоловіка, з яким познайомилась 10 квітня 2020 року і який шляхом шахрайства заволодів її телефоном (а. с. 194-196 т. 2).

Ринкову вартість предмету викрадення мобільного телефону «Samsung Galaxy А20 32Gb» з урахуванням зносу на момент вчинення протиправного заволодіння ним підтверджує висновок судової товарознавчої експертизи № 1493 від 19.05.2020 року (а. с. 222-226 т. 2).

По епізоду замаху на пошкодження майна шляхом підпалу 1 квітня 2020 року

У відповідності до рапорту начальнику Шевченківського відділення поліції Дніпровського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області о 22 годині 31 хвилині 1 квітня 2020 року зі служби 102 надійшло повідомлення ОСОБА_6 про те, що її чоловік у зв`язку з подачею нею заяви про розлучення облив вікна житла бензином та погрожував, що знищить усіх членів її родини (а. с. 91 т. 2).

Протокол огляду місця події від 02.04.2020 року та фототаблиці до нього містять інформацію про наявність на зовнішній стороні балкону квартири АДРЕСА_3 нашарування кіптяви та розбитого скла на обшивці балкону (а. с. 126-132 т. 2).

Вилучені з місця події два фрагменти скла зі слідами кіптяви визнані речовими доказами на підставі постанови слідчого від 19.05.2020 року (а. с. 138-140 т. 2).

Як випливає із протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 14.04.2020 року, потерпіла ОСОБА_6 просить органи поліції притягнути до відповідальності ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який систематично погрожує їй фізичною розправою, а також вчинив підпал балкону в квартирі АДРЕСА_3 (а. с. 93 т. 2).

Потерпіла ОСОБА_6 показала суду, що обвинувачений є її колишнім чоловіком, з яким вона познайомилась завдяки спілкуванню в соціальних мережах, не володіючи інформацією про те, що він відбуває покарання в місцях позбавлення волі. Разом з тим означені обставини не вплинули на її рішення укласти з обвинуваченим шлюб в умовах його ізоляції від суспільства, реєстрація якого сталося 21 березня 2018 року. За спливом двох місяців після укладення шлюбу обвинувачений почав проявляти щодо неї ознаки агресії, грубити, висувати вимоги про надання йому грошових коштів для забезпечення його життєдіяльності в умовах виправної установи. Така поведінка ОСОБА_5 зумовила прийняття нею рішення про розлучення ще до його звільнення, проте він вмовив її не поспішати з реалізацією цього наміру, пояснивши, що на нього згубно впливає оточення. Протягом місяця після звільнення обвинувачений дотримувався належної поведінки, проте згодом почав виявляти неадекватні поведінкові прояви, постійно вчиняв сварки, безпідставно дорікав потерпілій. Після того, як він влаштував скандал в громадському місці, під час її святкування з колегами Нового 2020 року, вона остаточно прийняла рішення про розлучення. Проте ОСОБА_5 не змирився з цим і посилив свій тиск на неї, постійно направляючи їй повідомлення з погрозами, що спалить житло, обіллє фекаліями, заріже її. 1 квітня 2020 року йому стало відомо, що вона подала до суду позов про розлучення, а ввечері цього ж дня він здійснив підпал балкону, що на власні очі бачила її племінниця ОСОБА_13 18 квітня 2020 року від сусідів вона дізналася, що ОСОБА_5 обмазав фекаліями домофон, вхідні двері та стіни, і їй довелося відмивати їх. 21 квітня 2020 року над лоджією квартири, де вона проживає з батьками, він повісив скат з написом «Последнее китайское», після цього на стіні в під`їзді написав: «ОСОБА_27, даю сутки! Я не шучу! Спалю дом!». 25 квітня 2020 року на очах у потерпілої він кинув камінь у вікно її кімнати, розбивши скло. 10 травня 2020 року він підпалив під`їзд, поклавши під двері два скати, які він підпалив, внаслідок чого всі мешканці пробудилися від диму та гарі. Членам родини вдалося обманним шляхом організувати зустріч з ним, під час якої були викликані правоохоронці, а ОСОБА_5 був затриманий, проте через два дні його відпустили. 18 травня 2020 року вони отримали телефонний дзвінок від сусіда по дачі, який повідомив, що їх будинок горить. До вказаної дати він висував вимогу про повернення до нього під страхом того, що у противному випадку він усіх розстріляє. В день, коли він вчинив підпал дачі, ОСОБА_5 зателефонував племіннику та вихвалявся, що він підпалив дачу, пояснюючи свій проступок мотивами помсти батьку потерпілої за те, що той забороняє їй спілкуватися з обвинуваченим. Племінник записав вказану розмову. Він також повідомляв племіннику і про підпал під їзда.

Про те, що о 00-49 годин 13 травня 2020 року до Шевченківського відділення поліції Дніпровського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області надійшов матеріал від Запорізького міськрайрнного управління ГУ ДСНС України у Запорізькій області по факту пожежі за адресою: АДРЕСА_8 , для прийняття рішення, свідчить зміст рапорту старшого чергового чергової частини Шевченківського відділення поліції (а. с. 94 т. 2).

Матеріали по факту пожежі за адресою: АДРЕСА_8 , 1 квітня 2020 року містять акт про пожежу від 27. 04.2020 року, звіт про причину виникнення пожежі, з яких випливає, що ймовірною причиною пожежі, яка сталася 1 квітня 2020 року за адресою: АДРЕСА_8 , 1 квітня 2020 року, є занесення стороннього джерела запалення, а саме: підпал (а. с. 95-98 т. 2).

За висновками комплексної судової експертизи № 6-260/121-49 від 14.07.2020 року, осередок пожежі, якою було пошкоджено зовнішню сторону балкону квартири АДРЕСА_3 , знаходився з зовнішньої сторони балкону на лівій нижній частині віконної рами; причиною пожежі послужив занос вогневого джерела запалювання з ознаками підготовки умов для активного розвитку пожежі; джерелом запалювання була теплова енергія вогневого джерела запалювання (полум`я сірника, запальничка); механізм виникнення пожежі полягав в пролитті інтенсифікатора горіння на ліву зовнішню частину балкону, після чого сталося займання його парів за допомогою теплової енергії вогневого джерела запалювання; пожежа характеризувалася полум`яним горінням; мало місце стимулювання процесу горіння за допомогою інтенсифікатора горіння (а. с. 228-250 т. 2).

Фототаблиці до висновку експерта наглядно демонструють спричинені підпалами ушкодження балкону квартири АДРЕСА_3 (а. с. 1-8 т. 3).

Свідок ОСОБА_8 підтвердила наявність конфліктів між потерпілою ОСОБА_6 та обвинуваченим, пояснивши, що сварки між подружжям почалися ще, коли обвинувачений відбував покарання, Після звільнення він не виправився, вчинював психологічне та фізичне насильство щодо доньки. Така поведінка зумовила її переїзд до батьків 28 грудня 2019 року. Проте обвинувачений умовив її дати йому ще один шанс і 1 січня 2020 року вона знову переїхала до нього, але і це намагання поновити добрі стосунки не увінчались примиренням. ОСОБА_11 прийняла тверде рішення припинити шлюб, і ці наміри розлютили ОСОБА_14 . Свою лють щодо дружини, він переніс на її батьків, розпочавши системні погрози та вимагаючи, щоб вони повернули йому дружину, оскільки, за його словами, вона йому належить. Ввечері 1 квітня 2020 року члени родини відчули запах гарі, а з лоджії свідок бачила, як обвинувачений рухався вздовж будинку. Онука бачила, як ОСОБА_14 підпалював балкон, та закричала: «ОСОБА_28! Не смій!», і обвинувачений втік. В той вечір наслідки було ліквідовано ними самостійно за допомогою води. Про те, що він підпалив під`їзд і дачу, обвинувачений розповів онуку. До того, як ОСОБА_5 став до активних дій, він постійно погрожував підпалами.

За показаннями свідка ОСОБА_13 , вона є онукою ОСОБА_7 та племінницею ОСОБА_6 . Свідок показала, що неодноразово була очевидицею конфліктів між ОСОБА_5 та її тіткою, які обвинувачений втілював в неприйнятні та відразливі форми. Одного разу і їй дісталося від ОСОБА_14 , коли вона намагалася вступитися за тітку. На момент звільнення ОСОБА_5 з колонії тітка вже не мала бажання проживати разом з ним. Що стосується підпалу балкону, свідок на власні очі бачила, як обвинувачений, заливши бензином стінку балкона, підніс полум`я і він спалахнув, швидко загорілась дерев`яна рама, почало тріщати скло. Вона вигукнула: «Навіщо ти це робиш!?». В соціальних мережах він також вихвалявся, що квартира горить.

По епізоду пошкодження майна шляхом підпалу 18 травня 2020 року

Як свідчить зміст рапорту начальнику Шевченківського відділення поліції Дніпровського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області, о 21 годині 29 хвилин 18 травня 2020 року зі служби 102 надійшло повідомлення про те, що в дачному кооперативі « Поліграфіст » на території селища Івано-Ганнівка Шевченківського району м. Запоріжжя стався підпал дачної ділянки (а. с. 99 т. 2).

За змістом протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 19.05.2020 року, потерпілий ОСОБА_7 просить органи поліції притягнути до відповідальності ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який навмисно підпалив належний потерпілому садовий будинок АДРЕСА_6 в дачному кооперативі « Поліграфіст » (а. с. 100-101 т. 2).

Потерпілий ОСОБА_7 в суді підтвердив зміст заяви про причетність саме ОСОБА_5 до вчинення підпалу садового будинка, власником якого він є, і показав суду таке.

Він є батьком потерпілої ОСОБА_6 , яка в березні 2018 року заявила батькам, що зустріла хлопця, з яким бажає пов`язати свою долю. Він не перешкоджав доньці в налагодженні особистого життя, навіть постійно відвозив її до місця відбування ОСОБА_5 покарання для побачень, допомагав в організації реєстрації шлюбу в колонії. Після звільнення ОСОБА_5 останній заявив, що бажає почати нове життя. Батьки допомогли подружжю орендувати житло для самостійного проживання, і спочатку їх відносини складались добре. Проте через нетривалий час обвинувачений почав демонструвати негативні поведінкові прояви, став ревнувати ОСОБА_11 , переслідувати, висувати необґрунтовані звинувачення. Така його поведінка обумовила ухід ОСОБА_11 з їх спільного житла, внаслідок чого він активізував свою агресію, почав руйнувати предмети меблів та обстановки в орендованому житлі та присилав ОСОБА_11 фото скоєного. Переслідував доньку, вмовляв повернутися, говорив, що повіситься на балконі квартири потерпілого, якщо вона не повернеться до нього, погрожував потерпілому та членам родини перерізати всіх, якщо ОСОБА_11 не повернеться до нього. ОСОБА_11 намагалась поновити з ним добрі стосунки, повернувшись до нього, але не витримала більше вісімнадцяти днів. Така його поведінка зумовила звільнення доньки за власним бажанням з фінансової установи , де вона обіймала гідну посаду, через побоювання, що він не припинить переслідування. Дізнавшись про подання донькою позову про розлучення, він здійснив підпал балкону в їхньому житлі. Спочатку вони відчули запах диму, почала шукати джерело займання, побачили вогонь на балконі і стали тушити. Коли потерпілий відкрив стулку балконної рами, він побачив чоловіка, що тікає. 18 квітня 2020 року ОСОБА_5 обмазав фекаліями вхідні двері, які потерпілий, потерпіла відмивали, надівши на себе протигази. Обвинувачений на стінах

під їзда писав адресовані доньці заклики повертатися до нього під страхом того, що він підпалить будинок. 10 травня від реалізував свої погрози та підпалив під`їзд, притуливши до дверей зовні автомобільні скати. В цей же день онука запросила його побачитися та випити кави, а потерпілий тим часом організував виклик правоохоронців, які затримали обвинуваченого, але через два дні його відпустили. 18 травня 2020 року він дізнався про підпал на дачі від сусіда, який телефонував йому, і одразу поїхав усувати наслідки пожежі, яку в цілому потушили самостійно, а пожежники завершили дії з ліквідації пожежі. Онук говорив потерпілому, що ОСОБА_14 в день підпалу дачі телефонував йому та збуджено розповідав про вчинені дії.

З протоколу огляду місця події, що проводився з 00 годин 45 хвилин до 04 годин 11 хвилин 19 травня 2020 року, слідує, що внаслідок пожежі зазнали руйнації внутрішні приміщення садового будинку на ділянці АДРЕСА_9 , меблі та інше майно (а. с. 146-156 т. 2).

Огляд фототаблиць до протоколу робить очевидним ушкодження, яких зазнала нерухомість на садовій ділянці внаслідок пожежі 18 травня 2020 року (а. с. а. с. 160-169 т. 2).

Матеріали по факту пожежі за адресою: АДРЕСА_6 , 18 травня 2020 року містять акт про пожежу від 18.05.2020 року, звіт про причину виникнення пожежі від 19.05.2020, з яких випливає, що ймовірною причиною пожежі, яка сталася 18 травня 2020 року за адресою: АДРЕСА_6 , є занесення стороннього джерела запалення, а саме: підпал (а. с. 104-106 т. 2).

У відповідності до довідки про виникнення та хід ліквідації пожежі 18 травня 2020 року в садовому будинку АДРЕСА_9 внаслідок пожежі знищено домашні речі та меблі (а. с. 106 т. 2).

Як випливає із змісту комплексної судової експертизи № 6-260/121-49 від 14.07.2020 року, осередок пожежі (місце виникнення початкового горіння) знаходився на підлозі під вікном напроти газової пічки в кімнаті № 1 будинку дачної ділянки № НОМЕР_3 в дачному кооперативі « Поліграфіст »; причиною пожежі послужив занос вогневого джерела запалювання з ознаками підготовки умов для активного розвитку пожежі; джерелом запалювання була теплова енергія вогневого джерела запалювання (полум`я сірника, запальничка); механізм виникнення пожежі полягав в пролитті інтенсифікатора горіння через стулку одного з віком кімнати № 1, після чого сталося займання його парів за допомогою теплової енергії вогневого джерела запалювання; пожежа характеризувалася полум`яним горінням; мало місце стимулювання процесу горіння за допомогою інтенсифікатора горіння (а. с. 228-250 т. 2).

Фототаблиці до висновку експерта наглядно демонструють спричинені підпалом пошкодження приміщень садового будинку на земельній ділянці НОМЕР_3 в садовому кооперативі « Поліграфіст » (а. с. 1-8 т. 3).

За показаннями свідка ОСОБА_16 , він є онуком ОСОБА_7 та племінником ОСОБА_6 . Зі слів самого обвинуваченого йому відомо, що той запалив дачу. Саме 18 травня 2020 року, близько 21-00 години, йому зателефонував ОСОБА_14 та розповів, що він підпалив дачу, заявивши, що п`ять літрів бензину вирішують все; що вже година, як будинок горить. Очевидно, обвинувачений вважав, шо свідок підтримує його, тому з подробицями розказував про підпал, а свідок ставив запитання, щоб отримати побільше інформації. Обвинувачений повідомив, що на дачу проник через паркан, напилком перепилив решітку на вікні, заховався від сусідів, стягнув всі меблі в одну кучу та підпалив, сподіваючись, що вибухне газовий балон. Коли почув крики, то втік.

Під час огляду предмету, який проходив 6 червня 2020 року, потерпілий ОСОБА_7 , свідок ОСОБА_8 , потерпіла ОСОБА_6 після прослуховування аудіозапису телефонної розмови свідка ОСОБА_16 та ОСОБА_5 , яка відбулася 18 травня 2020 року, впізнали голоси вказаних осіб (а. с. 41-95 т. 3).

Зміст вказаної розмови, аудіозапис якої був відтворений в судовому засіданні, підтверджує показання свідка ОСОБА_16 про те, що ОСОБА_5 після вчинення підпалу дачного будинка зізнався свідкові у вчиненні цих дій (а . с. 68 т. 3).

Висновок експертизи № 10-50 від 30.07.2020 року містить висновки про те, що вартість спричиненої підпалом шкоди вхідній двері становить 1663 грн. 33 коп. (2495 грн. вартості двері до пожежі - 831 грн. 67 коп. вартості після пожежі (а. с. 20-27 т. 3).

По епізоду пошкодження майна шляхом підпалу 10 травня 2020 року

В рапорті чергового начальнику Шевченківського відділення поліції Дніпровського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області зазначено, що о 01 годині 02 хвилини 10 травня 2020 року зі служби 102 надійшло повідомлення від мешканця квартири АДРЕСА_10 про підпал під`їзду в цьому будинку (а. с. 111 т. 2).

У відповідності до наявних в матеріалах Запорізького міськрайонного управління головного управління ДСНС України у Запорізькій області акті про пожежу та звіті про причину пожежі ймовірною причиною пожежі, яка сталася 10 травня 2020 року в будинку АДРЕСА_5 , є занесення стороннього джерела запалення, а саме: підпал (а. с. 114-117 т. 2).

В протоколі огляду місця події, який проводився з 03 години 23 хвилин до 03 години 44 хвилин 10 травня 2020 року, зазначено, що предметом огляду є під`їзд будинку АДРЕСА_5 , в якому наявне щільне нашарування кіптяви на стінах, сходах, підлозі, квартирних дверях, механічні ушкодження на вхідних дверях (а. с. 141-143 т. 2).

Фототаблиці до протоколу огляду наглядно підтверджують наявність вказаних наслідків пожежі (а. с. 144-145 т. 2).

Звернення до начальника Шевченківського відділення поліції Дніпровського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області голови об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Військбуд-103» від 10.05.2020 року містить виклад епізодів погроз та пошкодження майна, вчинених ОСОБА_5 (а. с. 197 т. 2)

Допитаний в судовому засіданні в якості представника потерпілого - ОСББ «Військбуд-103» - ОСОБА_17 показав, що протягом квітня-травня 2020 року колишній чоловік мешканки квартири АДРЕСА_11 ОСОБА_6 . ОСОБА_5 тримав в страху та напрузі правління об`єднання співвласників та всіх мешканців будинку, особливо тих, хто проживає в другому під`їзді. Зокрема, 1 квітня 2020 року він здійснив підпал балкону в житлі сім`ї ОСОБА_18 ; 17 квітня 2020 року обмазав фекаліями вхідні двері до під`їзду і домофон; 21 квітня 2020 на ганку під їзда написав : «ОСОБА_27, даю сутки времени. Не позднее, спалю дом. Слово даю», на лоджії в квартирі родини ОСОБА_18 написав: «Последнее китайское»; 25 квітня 2020 року він розбив скло у вікні в одній з кімнат квартири, де проживає сім`я; в ніч з 9 на 10 травня 2020 року ОСОБА_5 підпалив автомобільну шину, яку притулив до вхідної двері до під`їзду, внаслідок підпалу зайнялося полум`я, дим потрапляв до під`їзду та піднімався на верхні поверхи, в квартири, в під`їзді та житлі запанував запах гарі, згоріла штукатурка до самих верхніх поверхів, на стінах залишились сліди гарі та кіптяви, були зламані двері та домофон.

Свідок ОСОБА_19 суду показала, що проживає в тому ж під`їзді, що і сім`я ОСОБА_18 ; в квітні 2020 року вона бачила забруднені фекаліями двері, адресовані ОСОБА_20 надписи, що містили погрози. В ніч, коли в травні 2020 року в під`їзді сталася пожежа, було дуже страшно, під`їзд був наповнений димом та запахами горіння, мешканці терміново виводили з житла, дітей, свідок виводила батька з інвалідністю. Наслідки руйнації та ушкодження не усунені до теперішнього часу.

За показаннями свідка ОСОБА_21 , він є сусідом потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_7 Вночі в травні 2020 року, коли в під`їзді сталася пожежа, він пробудився від запаху гару, виглянув у вікно, що виходить у двір, та побачив яскраве полум`я, потім вийшов з квартири до загального коридору, де сильне задимлення заважало побачити що-небудь. Він з сусідом ОСОБА_7 з трудом відкрив вхідні двері, які зовні були прижаті колісною шиною, що горіла, та внаслідок впливу полум`я сильно деформовані. Одразу ж була викликана пожежна служба.

Свідок ОСОБА_22 дала аналогічні пояснення, пояснивши, що вночі в травні 2020 року прокинулася від сильного задимлення; вона виглянула з квартири та побачила на міжповерховому майданчику сусідку з двома дітьми, дуже наляканих. Було важко відкрити двері на вулицю, у мешканців склалося враження, що вони заблоковані. Наслідки пожежі усували зусиллями мешканців дуже довго. До теперішнього часу на стінах багато невиведених плям сажі. Свідок також пояснила, що добре знаю сім`ю ОСОБА_18 та їй відомо, що між ними та колишнім чоловіком ОСОБА_23 існує конфлікт.

Свідок ОСОБА_24 підтвердив показання свідків ОСОБА_19 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , зазначивши що вночі 10 травня 2020 року усі мешканці під`їзду АДРЕСА_12 пробудилися від задимлення, що утворилося внаслідок горіння скату біля дверей під`їзду. До місця пригоди була викликана пожежна служба. Внаслідок пожежі був зіпсований механізм домофона, який довелося змінювати, деформовані вхідні двері, плафон над дверима, закопчені стіни, стелі в приміщенні під`їзду. За інформацією ОСОБА_7 , підпал вчинив колишній чоловік його доньки ОСОБА_11 .

Свідок ОСОБА_16 , який є онуком ОСОБА_7 та племінником ОСОБА_6 , розказав суду, що від самого обвинуваченого знає про здійснення ним підпалу під`їзду, до вхідної двері якого він притулив автомобільний скат, облив його бензином та запалив, а сам відійшов в бік та спостерігав за горінням. Крім того, свідок пояснив, що в телефонній розмові з ОСОБА_25 дізнався, що той вимазав фекаліями двері під`їзду, погрожував, що заллє хлорною кислотою вхідні прилади, проникне до житла потерпілих в день народження дідуся та всіх повбиває.

З висновку комплексної судової експертизи № 6-260/121-49 від 14.07.2020 року випливає таке. Осередок пожежі (місце виникнення початкового горіння) знаходився в нижній частині з зовнішньої сторони дверей під`їзду № 2 будинку АДРЕСА_5 ; причиною пожежі послужив занос вогневого джерела запалювання з ознаками підготовки умов для активного розвитку пожежі; джерелом запалювання була теплова енергія вогневого джерела запалювання (полум`я сірника, запальничка); механізм виникнення пожежі полягав в пролитті інтенсифікатора горіння на автомобільні шини, які були розміщені з зовнішньої сторони під`їзду, після чого сталося займання його парів за допомогою теплової енергії вогневого джерела запалювання; пожежа характеризувалася полум`яним горінням; мало місце стимулювання процесу горіння за допомогою інтенсифікатора горіння (а. с. 228-250 т. 2).

В силу п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України у разі визнання особи винуватою у мотивувальній частині вироку зазначаються формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення; докази на підтвердження встановлених судом обставин.

Обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, зазначені в статті 91 КПК України, встановлюються на підставі безпосередньо досліджених судом фактичних даних (доказів).

Перелічені судом докази підтверджують фактичні обставини, що утворюють зміст обвинувачення, визнаного судом доведеним.

Вказані фактичні дані послідовні, не містять протиріч та не викликають сумнівів щодо їх достовірності, логічно поєднуються одне з одним, об`єктивно відтворюють події злочину.

Сукупність наведених судом фактичних даних, які належні до цього провадження, достовірні, добуті у встановленому законом порядку, тому є допустимими, відтворюють обставини, що підлягають доказуванню в цьому провадженні, і можуть бути використані для визнання обвинувачення доведеним.

Дійшовши висновку, що винні дії обвинуваченого ОСОБА_5 утворюють диспозицію частини статті Закону про кримінальну відповідальність, а сукупність зазначених фактичних даних може бути використана судом при прийнятті процесуального рішення на користь обвинувачення, суд виходить з висловленого висновку про достатність та взаємозв`язок досліджених доказів, оцінку яких навів.

До процесуальних джерел доказів в силу ст. 84 КПК України відносяться і показання обвинуваченого, тому суд вважає за необхідне оцінити їх у відповідності до ст. 94 КПК України у співставленні з іншими фактичними даними, безпосередньо дослідженими судом.

Заяви обвинуваченого про непричетність до вчинення протиправних дій проти чужої власності спростовуються сукупністю досліджених судом процесуальних джерел, посилання на які зробив суд і які об`єктивно вказують на вчинення ним кримінальних правопорушень за викладених в обвинуваченні обставин, на користь висновку про що суд використав належні та допустимі докази, перелічені судом.

Кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, яка є однією з засад кримінального судочинства, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Положеннями цієї статті кримінального процесуального закону внормовано роль суду у здійсненні кримінального провадження, відповідно до якої суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їх процесуальних прав та обов`язків.

Хоча кримінальним процесуальним законодавством і закріплений принцип презумпції невинуватості, між тим в силу згаданого судом принципу змагальності сторони кримінального провадження наділені рівними правами у збиранні доказів та доведенні перед судом їх переконливості, тому суд вважає, що за бажання сторона захисту мала можливість надати зібрані у встановленому процесуальним законом порядку докази в обґрунтування алібі обвинуваченого.

Разом з тим, під час здійснення розгляду означеного кримінального провадження в умовах дотримання положень засади змагальності кримінального судочинства та надання сторонам рівних прав в обстоюванні своїх позицій версія обвинуваченого про його непричетність до вчинення інкримінованих йому дій не підтверджена жодними фактичними даними.

У зв`язку з викладеним суд доходить висновку про необ`єктивність показань ОСОБА_5 про непричетність до кримінально караних дій та їх суперечливість сукупності інших процесуальних джерел.

Показання обвинуваченого в цій частині суд оцінює як вияв позиції захисту від пред`явленого обвинувачення, яка застосовується особами, підданими кримінальному переслідуванню, що не є суб`єктами відповідальності за неправдиві свідчення, на власний розсуд.

Дійшовши висновку про те, що сукупність зазначених фактичних даних може бути використана судом при прийнятті рішення про визнання обвинувачення доведеним, суд відкидає показання свідка ОСОБА_26 про те, що в час, коли стався підпал дачного будинку, а саме: о 20-00-22-00 годині 18 травня 2020 року, потерпілий перебував у її товаристві, виконуючи доручення з благоустрою дачної ділянки, оскільки навіть, якщо припустити перебування обвинуваченого в цей день на дачі свідка, вона не надала беззаперечних даних про те, що обвинувачений невідлучно знаходився поряд з нею протягом вечора 18 травня 2020 року і не мав можливості відлучитися.

За вказаних обставин показання свідка суд оцінює як необ`єктивні і такі, що підпорядковані меті допомогти обвинуваченому уникнути відповідальності за дії, які наповнені кримінально караним змістом.

Дійшовши висновку про винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінально караних діянь за обставин, що зазначені в обвинувальному акті, суд не бере до уваги твердження сторони захисту про відсутність в діях ОСОБА_5 ознак складу кримінального правопорушення, що передбачене статтею 194 КК України, враховуючи таке.

Про відсутність кримінально караних дій, на думку захисника, свідчить відсутність інформації про заподіяну підпалами шкоду на тлі того, що диспозиція вказаного злочину передбачає в якості обов`язкового елементу настання наслідків у виді спричинення шкоди у великих розмірах.

Суд не погоджується з означеними твердженнями захисника, виходячи з такого.

Статтею 194 КК України передбачена кримінальна відповідальність за умисне знищення або пошкодження майна.

Частиною першою вказаної статті дійсно встановлено відповідальність за умисне знищення або пошкодження чужого майна, що заподіяло шкоду у великих розмірах, тобто диспозицією частини першої охоплюються наслідки умисного знищення або пошкодження чужого майна у виді заподіяння шкоди у великих розмірах, лише наявність якої у сукупності зі знищенням або пошкодженням майна тягне кримінальну відповідальність.

Проте дії обвинуваченого кваліфіковані за частиною другою вказаної статті, яка встановлює відповідальність за ті самі дії (знищення або пошкодження чужого майна), що вчинені шляхом підпалу, вибуху (1) чи іншим загальнонебезпечним способом (2), або заподіяли шкоду в особливо великих розмірах (3), або спричинили загибель людей чи інші тяжкі наслідки (4).

З наведеного випливає, що знищення або ушкодження майна шляхом підпалу є самостійною дією, а для кваліфікації дій особи за вказаною ознакою не потрібна констатація настання шкоди у великих розмірах, на що також вказує семантика розподільних сполучників «чи» та «або».

Як зазначено в постанові Касаційного кримінального суду Верховного Суду № 536/621/16-к від 04.01.2021 року, об`єктивна сторона злочину, передбаченого ч. 1 ст. 194 КК України, характеризується діями, які полягають у знищенні чи пошкодженні майна, наслідками у вигляді шкоди у великих розмірах і причинно-наслідковим зв`язком між указаними діями та наслідками.

Знищення або пошкодження чужого майна може бути здійснене у будь-який спосіб. При цьому умисне знищення чи пошкодження майна шляхом підпалу, вибуху чи іншим загальнонебезпечним способом утворює кваліфікований склад цього злочину і потребує кваліфікації за ч. 2 ст. 194 КК України.

Так, зазначена норма передбачає відповідальність за «те саме діяння, вчинене шляхом підпалу, вибуху чи іншим загальнонебезпечним способом, або заподіяло майнову шкоду в особливо великих розмірах, або спричинило загибель людей чи інші тяжкі наслідки».

Словосполучення «те саме діяння», вжите в диспозиції ч. 2 ст. 194 КК України, вказує на те, що до діяння, передбаченого цією статтею, слід відносити тільки знищення (пошкодження) майна, а шкода у великих розмірах є наслідком, який виступає криміноутворюючою ознакою лише для ч. 1 ст. 194 КК України, і не є необхідною для кваліфікації за ч. 2 цієї статті. При кваліфікації випадків умисного знищення чи пошкодження майна шляхом підпалу, вибуху чи іншим загальнонебезпечним способом (ч. 2 ст. 194 КК України) розмір спричиненої майнової шкоди не має правового значення.

Обов`язковою характеристикою злочину, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України, є не наслідки (шкода у великих розмірах), а саме діяння (спосіб вчинення), оскільки воно в цьому випадку має більшу суспільну небезпеку порівняно зі шкодою у великих розмірах.

Наведене узгоджується із судовою практикою ККС ВС у постанові від 27 березня 2019 року (провадження № 51-1581км18).

Як убачається з вироку, відмічено у вказаній постанові, особа реалізувала свій намір, спрямований на умисне знищення майна потерпілої, саме шляхом підпалу, що з урахуванням зазначеного вище повністю спростовує доводи засудженого стосовно неправильної кваліфікації його дій, у зв`язку з чим колегія суддів ККС ВС дійшла висновку, що кваліфікація дій особи за ч. 2 ст. 194 КК України з огляду на обсяг висунутого обвинувачення та встановлені судами фактичні обставини є правильною.

Принцип презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, які є однією з засад кримінального судочинства, внормований статтею 17 КПК України, відповідно до якої ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Зміст принципу «поза розумним сумнівом» сформульований у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України», з якого випливає, що доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом. Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

Встановивши обставини справи на підставі наданих суду фактичних даних, суд знаходить сукупність цих даних, які є допустимими, належними та достовірними, достатньою для прийняття процесуального рішення на користь обвинувачення, яке поза розумним сумнівом доведене в цьому провадженні.

Таким чином, з`ясувавши обставини справи і перевіривши їх доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими у відповідності до вимог закону, суд кваліфікує дії ОСОБА_5 :

-за ч. 1 ст. 190 КК України як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство);

-за ч. 2 ст. 15 і ч. 2 ст. 194 КК України як закінчений замах на умисне знищення або пошкодження чужого майна шляхом підпалу;

-за ч. 2 ст. 15 і ч. 2 ст. 194 КК України як умисне знищення або пошкодження чужого майна шляхом підпалу.

При призначенні покарання суд у відповідності до ст. 65 КК України виходить із ступеня тяжкості вчинених діянь, особи винного, обставин, що пом`якшують та обтяжують його покарання, бере до уваги думку потерпілого про вид та розмір покарання.

Як випливає із змісту ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

За змістом роз`яснення п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

З наведених положень закону про кримінальну відповідальність і роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України випливає, що в усякому випадку призначення покарання суди повинні враховувати перелічені в законі обставини і керуватись лише загальними засадами призначення покарання (ст. 65 КК), призначаючи покарання конкретній особі за конкретне кримінальне правопорушення, максимально індивідуалізуючи покарання.

З урахуванням наведених положень законодавства при призначенні покарання суд враховує, що ОСОБА_5 під час невідбутої частини покарання за попереднім вироком скоїв кілька епізодів кримінальних правопорушень проти чужої власності, до сукупності яких входять тяжкі в розумінні ст. 12 КК України злочини.

Означені обставини вказують на схильність обвинуваченого до вчинення кримінально караних діянь та свідчать про певний рівень його соціальної небезпеки.

Враховує суд і зміст кримінально караних дій, що охоплюються диспозицією частини 2 ст. 194 КК України, який характеризується особливою зухвалістю, протиставленням своїх інтересів міркуванням благополуччя та мирного проживання оточення, містять виклик загальносуспільним інтересам, коли обвинуваченим ігнорується можливість настання набагато тяжчих наслідків з урахуванням обставин протиправних посягань.

Бере до уваги суд і об`єкт злочинних посягань, яким є охоронювана Основним Законом України соціальна цінність - право власності.

Наведені обставини виключають звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням або застосування інституту призначення покарання нижче від найнижчої межі або більш м`якого ніж те, що передбачено санкцією частини статті обвинувачення.

Разом з тим суд в силу ст. 65 КК України враховує і задовільні дані про особу обвинуваченого, який має постійне місце проживання; роботу, хоча й у відсутність офіційного працевлаштування; фактично створив сім`ю; відсутність захворювань, що становлять небезпеку для оточення; його молодий вік, що свідчить на користь здатності переоцінити зміст своєї згубної поведінки та повернутися до справжніх духовних і соціальних цінностей та в цілому вказує на достатньо високий рівень його соціалізації.

Сукупність наведених даних про обвинуваченого дають суду підстави для призначення покарання у вигляді позбавлення волі в мінімальному розмірі, передбаченому санкцією частини найбільш тяжкої статті обвинувачення, та призначення покарання за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарань, що входять у сукупність.

З описаних міркувань виходить суд при ухваленні про часткове приєднання невідбутого за вироком Джанкойського міського суду Автономної Республіки Крим від 12 жовтня 2009 року покарання до покарання, призначеного цим вироком.

Суд вважає, що вказані вид та розмір покарання не зашкодять реалізації загальних цілей покарання, якими, як зазначено, є не лише кара, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів.

Пом`якшуючих покарання обвинуваченого обставин в провадженні немає.

Обтяжуючою його покарання обставиною є рецидив злочинів, тобто наявність судимості за вчинення іншого умисного злочину.

Долю речових доказів належить вирішити у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Цивільний позов в кримінальному провадженні не заявлений.

Процесуальні витрати з оплати експертних досліджень у відповідності до вимог ст. 124 КПК України належить стягнути з обвинуваченого на користь держави.

Керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_5 винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 15 ч. і 2 ст. 194, ч. 2 ст. 194 КК України та призначити йому покарання:

за ч. 1 ст. 190 КК України у виді двох років обмеження волі;

за ч. 2 ст. 15 і ч. 2 ст. 194 КК України у виді трьох років позбавлення волі;

за ч. 2 ст. 194 КК України у виді трьох років позбавлення волі.

При складанні покарання за сукупністю злочинів два роки обмеження волі перевести у відповідний їм один рік позбавлення волі.

Покарання за сукупністю злочинів у відповідності до ч. 1 ст. 70 КК України призначити шляхом часткового складання покарань, що входять у сукупність, у виді трьох років шести місяців позбавлення волі.

У відповідності до ч. 1 ст. 71 КК України покарання за сукупністю вироків призначити шляхом часткового приєднання невідбутого за вироком Джанкойського міського суду Автономної Республіки Крим від 12 жовтня 2009 року покарання до покарання, призначеного цим вироком, встановивши, що відбуванню підлягають чотири роки позбавлення волі.

Початок строку покарання обчислювати з моменту затримання обвинуваченого на виконання цього вироку.

Зарахувати до призначеного покарання строк попереднього тримання обвинуваченого з 19 травня 2020 року по 24 листопада 2021 року включно.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили не застосовувати.

Скасувати арешт, накладений на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду від 20.05.2020 року на спортивну куртку чорного кольору зі вставками синього кольору та з капюшоном; сіру сорочку; спортивні брюки темно-сині; шкарпетки чорні з візерунком; спортивні туфлі чорного кольору з червоною підошвою; зв`язку з двох ключів; мобільний телефон Samsung Galaxy J1 в корпусі чорного кольору, imei 1 НОМЕР_4 , imei 2 - НОМЕР_5 , з сім-карткою мобільного оператору «Vodafone» з абонентським номером НОМЕР_6 .

Скасувати арешт, накладений на підставі ухвал слідчого судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 20.05.2020 року на чорну чоловічу куртку з капюшоном,

пара тканинних рукавичок, чоловічу спортивну куртку із вставками тканини зеленого та синього кольорів, ключі від квартири АДРЕСА_13 , три фрагменти скла із нашаруванням кіптяви та сажі, фрагмент тканини зі слідами термічної дії, змив з поверхні рами вікна, фрагмент полімерного матеріалу зі слідами термічної дії з поверхні віконної решітки вікна, змив на марлевий тампон з поверхні підвіконня, фрагмент тканини з дивану зі слідами термічної дії.

Речовий доказ - відеозапис з нагрудних камер відеоспостереження патрульних поліцейських, який зберігається в матеріалах кримінального провадження, - зберігати з матеріалами кримінального провадження.

Речові докази - два фрагменти скла зі слідами кіптяви, змив та контроль до нього кіптяви з балкону, чорну чоловічу куртку з капюшоном, пару тканинних рукавичок (з поверхні чавунної батареї кімнати №1), чоловічу спортивну куртку із вставками тканини зеленого та синього кольорів, ключі від квартири АДРЕСА_13 , три фрагменти скла із нашаруванням кіптяви та сажі, фрагмент тканини зі слідами термічної дії, змив з поверхні віконної рами, фрагмент полімерного матеріалу зі слідами термічної дії з поверхні віконної решітки, змив на марлевий тампон з поверхні підвіконня, фрагмент тканини з дивану зі слідами термічної дії, які зберігаються у відділі поліції № 3 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області, - знищити.

Речовий доказ - мобільний телефон марки «Samsung Galaxy А20» в корпусі червоного кольору, imei НОМЕР_1 , imei 2 - НОМЕР_2 , який передано на зберігання потерпілій ОСОБА_9 , - повернути їй за належністю.

Стягнути з ОСОБА_5 в дохід держави витрати з проведення судових експертиз у розмірі 9957 грн. (8826 грн. 30 коп. + 980 грн. 70 коп. +150 грн.).

На вирок суду може бути подана апеляція до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасникам провадження, які не були присутні в залі судового засідання під час проголошення вироку, його копію буде направлено не пізніше наступного дня після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1