Справа № 577/4704/23
Провадження № 1-кп/577/111/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"18" січня 2024 р.

Конотопський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Конотопа кримінальне провадження, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000420 від 01.05.2023 року по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , за ознаками скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_4 під час судового розгляду подав клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, а саме: про надання дозволу щодо проведення тимчасового доступу до матеріалів кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000420 від 01.05.2023 року по обвинуваченню ОСОБА_5 , ОСОБА_4 за ознаками скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, які перебувають у розпорядженні ІНФОРМАЦІЯ_1 та містять протокол складений в порядку ч. 9 ст. 290 КПК України щодо відкриття стороні захисту (обвинуваченому ОСОБА_4 ) матеріалів кримінального провадження з можливістю ознайомитися з таким протоколом та зробити з нього копії.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав клопотання та просив його задовольнити.

Прокурор заперечував проти клопотання обвинуваченого про тимчасовий доступ до документів.

Інші учасники підтримали клопотання.

Вислухавши думку учасників судового засідання, суд вважає, що клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 тимчасовий доступ до речей та документів не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частиною 1 ст. 333 КПК України передбачено, що заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються під час судового провадження згідно з положеннями розділу ІІ цього Кодексу з урахуванням особливостей, встановлених цим розділом.

Згідно зі ст. 159 КПК України тимчасовий доступ до речей і документів полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії та, у разі прийняття відповідного рішення слідчим суддею, судом, вилучити їх (здійснити їх виїмку). Тимчасовий доступ до речей і документів здійснюється на підставі ухвали слідчого судді, суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 333 КПК України під час розгляду клопотання про надання тимчасового доступу до речей і документів суд також враховує причини, через які доступ не був здійснений під час досудового розслідування.

Крім того, у відповідності до положень ч.2 ст.93 КПК України, сторона захисту, потерпілий здійснює збирання доказів шляхом витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, службових та фізичних осіб речей, копій, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій, актів, перевірок; ініціювання проведення слідчий (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, а також шляхом здійснення інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів.

Системний аналіз положень ч. 1 ст. 86, частин 2 та 3 ст. 93 КПК України, ч. 1 ст. 160 КПК України, вказує на те, що застосування стороною кримінального провадження такого способу збирання доказів як вилучення речей чи документів (ч. 7 ст. 163 КПК України) під час отримання доступу до речей і документів може здійснюватися у випадках, якщо: 1) особа, у володінні якої знаходяться речі або документи, не бажає добровільно передати їх стороні кримінального провадження або є підстави вважати, що вона не здійснить таку передачу добровільно після отримання відповідного запиту чи намагатиметься змінити або знищити відповідні речі або документи; 2) речі та документи згідно зі ст. 162 КПК України містять охоронювану законом таємницю і таке вилучення необхідне для досягнення мети застосування цього заходу забезпечення. В інших випадках сторона кримінального провадження може витребувати та отримати речі або документи за умови їх добровільного надання володільцем без застосування процедури, передбаченої главою 15 КПК України.

Пунктом 15 ч.1 ст.7 КПК України встановлює, що зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться змагальність сторін та свобода в подані ними суду своїх доказів і у доведені перед судом їх переконливості.

Згідно з вимогами ч.1 ст.131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

У відповідності до ч. 5 ст. 163 КПК України слідчий суддя, суд постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, якщо сторона кримінального провадження у своєму клопотанні доведе наявність достатніх підстав вважати, що ці речі або документи: 1) перебувають або можуть перебувати у володінні відповідної фізичної або юридичної особи; 2) самі по собі або в сукупності з іншими речами і документами кримінального провадження, у зв`язку з яким подається клопотання, мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні; 3) не становлять собою або не включають речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю.

Отже, кримінальний процесуальний закон покладає обов`язок обґрунтовувати наявність передбачених законом підстав для надання тимчасового доступу до речей та документів на особу, яка звертається з відповідним клопотанням, та лише за одночасної наявності трьох вказаних підстав суд може постановити відповідне рішення про надання доступу.

Згідно з ч. 6 ст. 163 КПК України визначено, що слідчий суддя, суд постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю, якщо сторона кримінального провадження, крім обставин, передбачених частиною п`ятою цієї статті, доведе можливість використання як доказів відомостей, що містяться в цих речах і документах, та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів.

За умовами ж ч. 1 ст. 84 КПК України доказами у кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд встановлюють наявність або відсутність фактів, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

В той же час, у взаємозв`язку ст.ст. 91, 92 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення, винуватість обвинуваченого у вчиненні правопорушення, вид і розмір шкоди, тощо, а обов`язок доказування покладається на слідчого, прокурора, а у відповідних випадках на потерпілого.

З огляду на викладене, відомості, які просить за цим клопотанням обвинувачений ОСОБА_4 отримати в порядку тимчасового доступу до протоколу про відкриття матеріалів кримінального провадження №0000420 від 01.05.2023 року, не є доказами в розумінні вимог ст.84, 91,92 КПК України, а тому підстав для надання такого тимчасового доступу до таких відомостей в порядку вимог ст.160,163 КПК України суд не вбачає.

Окрім цього, суд вважає, що обвинуваченим ОСОБА_4 не доведено наявність сукупності передбачених кримінальним процесуальним законом підстав для задоволення його клопотання.

Керуючись ст.ст. 110, 159, 163, 369, 371, 372 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про тимчасовий доступ до матеріалів кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000420 від 01.05.2023 року по обвинуваченню ОСОБА_5 , ОСОБА_4 за ознаками скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, які перебувають у розпорядженні ІНФОРМАЦІЯ_1 , зокрема протоколу складеного в порядку ч. 9 ст. 290 КПК України відмовити.

Ухвала набирає чинності негайно і оскарженню не підлягає. Заперечення проти ухвали може бути включено до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч. 1 ст. 392 КПК України.

СуддяОСОБА_1