ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження: 11-сс/819/34/24
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

15 січня 2024 року м. Херсон

Херсонський апеляційний суд у складі суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

адвоката ОСОБА_7 ,

власника майна ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора на ухвалу слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 24 листопада 2023 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання прокурора Херсонської окружної прокуратури про арешт тимчасово вилученого майна,

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення.

Ухвалою слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 24 листопада 2023 року відмовлено в задоволенні клопотання прокурора Херсонської окружної прокуратури ОСОБА_6 про арешт майна в кримінальному провадженні №0001602 від 16 листопада 2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, а саме автомобіля «Volkswagen Crafter», держаний номер НОМЕР_1 та ключі від автомобіля «Volkswagen Crafter», держаний номер НОМЕР_1 .

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погодившись із таким судовим рішенням, прокурор ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу в якій просить ухвалу слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 24 листопада 2023 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою накласти арешт на транспортний засіб «Volkswagen Crafter», держаний номер НОМЕР_1 та ключі до нього.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги прокурор зазначив, що висновок слідчого судді є помилковими, адже матеріалами, що долучені до клопотання підтверджено існування правових підстав для накладення арешту майно. Так, автомобіль та ключі до нього визнані речовими доказами в кримінальному провадженні та мають важливе значення для встановлення істини в кримінальному провадженні, а тому з метою забезпечення речового доказу, а також запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, є необхідність в накладенні арешту на майно.

Позиції учасників апеляційного розгляду.

Прокурор підтримав доводи апеляційної скарги, просив ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою накласти арешт на майно, що зазначене в клопотанні.

Адвокат ОСОБА_7 та власник майна ОСОБА_8 просили відмовити в задоволенні апеляційної скарги прокурора, а ухвалу слідчого судді залишити без змін.

В судових дебатах сторони залишилися на своїх позиціях.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, позиції сторін, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Відділом поліції №2 ХРУП ГУНП в Херсонській області здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні №0001602 від 16 листопада 2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, з приводу того, що невстановлена особа в період часу з 15 листопада 2023 року по 16 листопада 2023 року знаходячись в м.Херсон, вул.Острівське шосе, здійснила крадіжку мідного кабелю довжиною 400 метрів, що належить ТОВ «Херсонелектротранс».

В даному кримінальному провадженні 16 листопада 2023 року в ході огляду місця події за адресою: м.Херсон, вул.Острівська, було вилучено автомобіль «Volkswagen Crafter», держаний номер НОМЕР_1 та ключі від автомобіля «Volkswagen Crafter», держаний номер НОМЕР_1 . В салоні вказаного автомобіля було виявлено мідний кабель.

17 листопада 2023 року прокурор Херсонської окружної прокуратури звернувся до слідчого судді із клопотанням арешт автомобіля та ключів від нього, із забороною відчуження, розпорядження, користування вказаним майном.

Своє клопотання прокурор обґрунтував тим, що вилучене майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні, оскільки може містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Таким чином, задля збереження зазначеного майна, а також запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення чи відчуження, а також для проведення слідчих дій, необхідно накласти на нього арешт.

Ухвалою слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 24 листопада 2023 року у задоволенні клопотання прокурора відмовлено.

Таке рішення слідчий суддя аргументував тим, що клопотання прокурора не вмотивоване та не містить належного обґрунтування щодо існування правових підстав для накладення арешту на майно. Зокрема стороно обвинувачення не доведено мету арешту, завдання яке може бути виконано шляхом застосування заходу забезпечення кримінального провадження, а також існування ризиків неправомірного впливу на майно.

Перевіривши наведені висновки у відповідності із доводами апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції погоджується із доводами слідчого судді та не вбачає підстав для скасування оскаржуваної ухвали.

Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України, одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є арешт майна.

Застосування заходів забезпечення кримінального провадження, зокрема і арешту майна, можливе за таких умов: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням (ч. 3 ст. 132 КПК України).

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Частиною 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч.3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

У відповідності до ч. 1 та ч. 2 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абз. 2 ч. 1 ст. 170 цього Кодексу.

При цьому, відповідно до ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

- правову підставу для арешту майна;

- можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

- розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

- наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді щодо відсутності правових підстав для накладення арешту на вилучене у ОСОБА_8 майно, адже стороною обвинувачення не наведено жодного належного обґрунтування щодо доцільності застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження.

Зокрема, як клопотання прокурора, так і його апеляційна скарга не містять інформації яким саме критеріям ст.98 КПК України відповідають автомобіль та ключі до нього, та які саме відомості воно містить, що можуть бути використані як доказ факту чи обставин кримінального правопорушення.

Також, стороною обвинувачення не обґрунтовано можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні та не зазначено, яке доказове значення щодо даного кримінального правопорушення мають вилучені автомобіль та ключі.

Також, ні клопотання, ні апеляційна скарга не містять конкретних відомостей про існування ризиків того, що вилучене майно може бути приховане, пошкоджене, знищене, перетворене чи відчужене. Із вказаного питання клопотання прокурора про арешт майна та апеляційна скарга містять лише цитування норми КПК України. При цьому, які вірно звернув увагу слідчий суддя, клопотання прокурора містить лише абстрактні посилання на існування ризиків знищення, пошкодження, псування, перетворення вилученого майна, адже незрозуміло, що може спонукати власника автомобіля, знищити, пошкодити, зіпсувати чи перетворити його.

З огляду на те, що доводи апеляційної скарги фактично дублюють клопотання про арешт майна, та не містять конкретних відомостей про існування правових підстав для арешту майна, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала слідчого судді постановлена у відповідності до вимог чинного законодавства, із з`ясуванням всіх обставин, які мають значення для вирішення справи, а відтак вважає постановлене рішення законним і обґрунтованим та не вбачає підстав для його скасування.

Керуючись статтями 376 ч.2, 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 24 листопада 2023 року, якою прокурору відмовлено в задоволенні клопотання про арешт майна в кримінальному провадженні №0001602 від 16 листопада 2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, а саме автомобіля «Volkswagen Crafter», держаний номер НОМЕР_1 та ключі від автомобіля «Volkswagen Crafter», держаний номер НОМЕР_1 , - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3