№ 1-кп/183/1061/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2024 року Дніпропетровська обл.,

м. Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000977 від 27.07.2023 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець c. Кірове, Дніпропетровського р-ну, Дніпропетровської обл., громадянин України, який має середньо-спеціальну освіту, офіційно не працює, не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

- 18.07.2006 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.3 ст. 185, ч.2 ст.289, ст.69, 70 КК України засуджений до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки 3 місяців, звільнений 04.08.2006 року у зв`язку з відбуттям покарання;

- 16.02.2007 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.3 ст. 185, ст. 75 КК України засуджений до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з випробувальним строком 2 роки,

- 10.09.2007 року Магдалинівським районним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.186, ст.69, ч.1 ст.71 КК України засуджений до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки 3 місяці. На підставі постанови Дзержинського міського суду м. Кривий Ріг Дніпропетровської області звільнений 04.06.2009 року умовно-достроково, невідбутий термін 8 місяців 22 дні;

- 17.06.2011 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.3 ст. 185 КК України засуджений до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки. На підставі постанови Самарського міського суду M. Дніпропетровськ 26.02.2013 року умовно - достроково, невідбутий термін 10 місяців 20 днів;

- 18.02.2014 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.3 ст. 185, ч.1 ст.71 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки 1 місяць. Звільнений 02.12.2016 року у зв`язку з відбуттям покарання;

- 05.03.2019 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.2, ч.3 ст. 185, ч.1 ст.309, ч.1 ст.70, ст.75 КК України, який скасовано та 26.07.2019 року ухвалено вирок Дніпровського апеляційного суду за ч.2, ч.3 ст. 185, ч.1 ст.309, ч.1 ст.70 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі,

- 28.07.2021 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.185, ч.3 ст. 185, ч.1 ст.70 КК України засуджений до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки 2 місяці. На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинання менш сурового покарання більш суворим, призначеним вироком Дніпровського апеляційного суду від 26.07.2019 року до остаточного призначення покарання у вигляді позбавленням волі строком на 3 роки 6 місяців. Звільнений 27.02.2023 року у зв`язку з відбуттям покарання,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» та Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» з 24.02.2022 року на всій території України введено воєнний стан, який в подальшому неодноразово продовжувався та діє на теперішній час.

Водночас, 19 липня 2023 року приблизно о 12 годині 00 хвилин ОСОБА_4 проходячи повз домоволодіння АДРЕСА_2 , де проживає його знайомий ОСОБА_5 , вирішив зайти до останнього в гості, оскільки раніше неодноразово перебував на території вказаного домоволодіння з дозволу останнього,

В цей час ОСОБА_4 , через відчинену хвіртку зайшов на територію вищевказаного домоволодіння та через незачинені вхідні двері всередину будинку.

Перебуваючи у вищевказаний час всередині будинку ОСОБА_4 побачив на полиці перфоратор марки Makita HR 2440 чорно-зеленого кольору та відсутність будь-яких осіб. В цей час та місці у останнього раптово виник прямий злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, вчинене в умовах воєнного стану, а саме вищевказаного перфоратору, який належить ОСОБА_5 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 у вищевказаний час та місці, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, повторно, таємно, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно - небезпечних наслідків, дістав з полиці перфоратор марки Makita HR 2440 чорно-зеленого кольору та, тримаючи його в руках, покинув місце вчинення злочину з викраденим майном, в подальшому розпорядився ним на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду у розмірі 2030 гривень (далі - Епізод № 1).

Таким чином, за Епізодом № 1 ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

Крім того, 22 липня 2023 року приблизно о 08 годині 00 хвилин, ОСОБА_4 , перебуваючи в центрі с. Миколаївка Новомосковського району Дніпропетровської області, зустрів раніше знайомого ОСОБА_6 . В ході усної бесіди ОСОБА_4 та ОСОБА_6 вирішили вжити алкогольні напої за місцем мешкання останнього, а саме за адресою: АДРЕСА_3 .

Цього ж дня (22.07.2023), приблизно о 09 годині 15 хвилин, коли ОСОБА_6 залишив приміщення свого домоволодіння за вище вказаною адресою, у ОСОБА_4 раптово виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, вчиненого в умовах воєнного стану, яке належить ОСОБА_6 та може знаходитись у вищевказаному будинку.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , у вищевказаний час зайшов до приміщення вітальні, яка знаходиться у вищевказаному будинку та переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, повторно, таємно, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно - небезпечних наслідків, від`єднав від телевізору ефірний приймач марки World Vision T65 DVD T2 чорного кольору та, тримаючи його в руках, покинув місце вчинення злочину з викраденим майном, в подальшому розпорядився ним на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду у розмірі 384 гривні (далі - Епізод № 2).

Таким чином, за Епізодом № 2 ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 визнав свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень в межах висунутого обвинувачення, погодившись з юридичною оцінкою інкримінованих йому діянь та пояснив про обставини викладені вище, які стали підставою для пред`явлення останньому обвинувачення, за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України.

Показання обвинуваченого ОСОБА_4 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

За згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які правильно розуміє обвинувачений та інші учасники судового провадження і які ніким не оспорюються. При цьому у суду не було сумнівів в добровільності та істинності їх позиції, суд вважав недоцільним дослідження решти доказів щодо обставин, які сторонами кримінального провадження не оспорювались. Тому, суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченої та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_4 ..

При цьому суд роз`яснив обвинуваченому ОСОБА_4 та іншим учасникам судового провадження, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати визнанні ними фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, доходить до висновку про те, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 повністю доведена під час судового розгляду та кваліфікує його дії за:

-Епізодом № 1 за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану;

-Епізодом № 2 за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

При призначенні покарання, суд, відповідно до вимог ст.ст. 65 - 67 КК України,враховує ступінь тяжкості та конкретні обставини вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 р. «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання суд в кожному випадку і щодо кожного засудженого, який визнається винним у вчиненні злочину, повинен дотримуватися вимог ст. 65 КК України, а саме: враховувати характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, особу засудженого та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, оскільки саме через останні реалізується принцип законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначене судом покарання повинно бути достатнім, для виправлення засуджених і попередження здійснення ними нових злочинів.

Згідно класифікації, передбаченої ст. 12 КК України, обвинувачений вчинив тяжкі злочини.

Обставиною, яка згідно зі ст. 66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченому в обвинувальному акті зазначене щире каяття.

В постанові від 15 листопада 2021 р. у справі № 199/6365/19 Верховний Суд зробив висновок про те, що щире каяття - це певний психічний стан особи винного, коли він засуджує свою поведінку, прагне усунути заподіяну шкоду та приймає рішення більше не вчиняти злочинів, і це об`єктивно підтверджується визнанням особою своєї вини, розкриттям усіх обставин справи, вчиненням дій, спрямованих на сприяння розкриттю злочину або відшкодуванню завданих збитків чи усуненню заподіяної шкоди.

Судом встановлено, що кримінальні правопорушення у справі що розглядається вчинені обвинуваченим 19 липня та 22 липня 2023 р.

Також судом встановлено, що обвинувачений вироком Дніпровського апеляційного суду від 26.07.2019 р. був визнаний винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 та ч.3 ст. 185, ч.1 ст.309 КК України. Ці кримінальні правопорушення вчинені 27 червня та 02 липня 2017 р., 12 лютого та 27 вересня 2018 р.

Вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28.07.2021 р. обвинувачений був визнаний винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 та ч. 3 ст. 185 КК України. Ці кримінальні правопорушення вчинені 11 січня, 26 січня та 13 лютого 2019 р.

Отже, обвинувачений після вчинених в 2017 р., 2018 р., 2019 р. кримінальних правопорушень не надав критичної оцінки своїй протиправній поведінці та не прийняв для себе рішення більше не вчиняти кримінальних правопорушень та вчинив нові кримінальні правопорушення.

На підставі викладеного суд не визнає щире каяття обставиною, яка згідно зі ст. 66 КК України, пом`якшує покарання обвинуваченому.

Обставинами, які згідно зі ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченому є вчинення кримінальних правопорушень у стані алкогольного сп`яніння.

Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що він на обліку у лікаря психіатра, лікаря фтизіатра та лікаря нарколога не перебуває, не одружений, утриманців не має, за місцем мешкання зарекомендувала себе з посередньої сторони, постійного місця роботи не має, раніше судимий.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд виходить із положень ст.ст.50,65 КК України, враховує принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, кількість епізодів вчинених кримінальних правопорушень, відношення особи до скоєних кримінальних правопорушень, відсутність пом`якшуючої обставини та наявність обтяжуючої обставини, дані про особу обвинуваченого, думку сторони обвинувачення у зв`язку з чим, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_4 за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі, саме таке покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Вирішуючи питання можливості звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробовуванням, із застосуванням положень ст. 75 КК України, суд дійшов наступного.

Вироком Дніпровського апеляційного суду від 26.07.2019 р. обвинувачений був визнаний винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 та ч.3 ст. 185, ч.1 ст.309 КК України та йому було призначене покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців.

Зазначена судимість не знята та не погашена.

Вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28.07.2021 р. обвинувачений був визнаний винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 та ч. 3 ст. 185 КК України та йому було призначене покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців.

Зазначена судимість не знята та не погашена.

Маючи не зняті та непогашені судимості за вчинення кримінальних правопорушень, в тому числі і проти власності, обвинувачений на шлях виправлення не став та знову вчинив злочини проти власності.

Таким чином судом встановлено, що обвинувачений систематично вчиняє злочини проти власності, що свідчить про його високу суспільну небезпечність та відсутність переконань, направлених на дотримання законів України, про кримінальну спрямованість поведінки обвинуваченого та стійке небажання стати на шлях виправлення та перевиховання.

Наведене характеризує обвинуваченого як суспільно - небезпечну особу.

Таким чином для звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробовуванням, із застосуванням положень ст. ст. 75 та 76 КК України, суд не находить підстав.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати відсутні.

Запобіжний захід стосовно обвинуваченого не обирався та підстав для його обрання не має.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 100, 124, 349, 368 - 374, 376, 392 - 395 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 відраховувати з часу його добровільного з`явлення до установи виконання покарань для відбування покарання, або з часу його затримання в порядку виконання вироку.

Речові докази:

- ефірний приймач марки World Vision T65 DVD T2 чорного кольору, який переданий на зберігання потерпілому ОСОБА_6 , залишити у останнього та вважати переданими за належністю;

- перфоратор марки Makita HR 2440 чорно-зеленого кольору, який переданий на зберігання потерпілому ОСОБА_5 , залишити у останнього та вважати переданими за належністю.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя ОСОБА_1