Справа № 301/987/17

В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"15" лютого 2024 р. Іршавський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Іршавського районного суду Закарпатської області в м. Іршава кримінальне провадження № 0000641 від 31 липня 2016 р. за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , освіта середня, одруженого, не працюючого, раніше не судимого,-

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України,

за участю сторін та інших учасників кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_4

обвинуваченого - ОСОБА_3

захисників обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 , адвоката ОСОБА_6 ,

малолітнього потерпілого - ОСОБА_7 ,

законного представника потерпілого - ОСОБА_8 ,

представника потерпілого адвоката ОСОБА_9

В С Т А Н О В И В :

30 липня 2016 року ОСОБА_3 близько 20 години 50 хвилин перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, чим позбавив себе можливістю правильно орієнтуватись в обстановці, керуючи технічно справним автомобілем марки «VOLKSWAGEN PASSAT», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись зі швидкістю 35 км/год., у світлу пору доби, при сухому дорожньому покритті, правою смугою руху, в межах населеного пункту с.Ільниця, по вул. Комсомольській, неподалік будинку №8, у напрямку вулиці 40 річчя Перемоги в с. Ільниця, Іршавського району, в порушення вимог: п. 2.3. б) Правил дорожнього руху, згідно з яким для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміни і не відволікатися від керування цим засобом на дорозі; п. 2.9. а) Правил дорожнього руху, згідно з яким водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або знаходячись під впливом наркотичних чи токсичних речовин; п. 12.3. Правил дорожнього руху, у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, проявляючи злочинну самовпевненість, легковажно розраховуючи на запобігання дорожньо-транспортної події, відповідно не реагуючи на зміни дорожньої обстановки, але маючи об`єктивну можливість спостерігати за дорожньою обстановкою та виявивши з відстані 61.8 м. небезпеку для руху у вигляді попадання в поле зору малолітнього пішохода ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканця АДРЕСА_2 , який рухався без супроводу дорослих, правим краєм проїзної частини дороги у попутному напрямку руху з автомобілем марки «VOLKSWAGEN PASSAT», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_3 який своєчасно не вжив заходів до зниження швидкості або зупинки керованого ним автомобіля, внаслідок чого передньою правою частиною кузова вказаного транспортного засобу скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_7 , після чого залишив місце пригоди, через обставин, які не залежали від волі водія ОСОБА_3 .

Згідно висновку судово-медичного експерта №382 від 07.10.2016 в результаті даної дорожньо-транспортної пригоди малолітній пішохід ОСОБА_7 , отримав тілесні ушкодження, у вигляді: відкритого уламкового косого злому діафізів нижньої третини лівої великогомілкової і поперечного злому малогомілкової кісток зі зміщенням які за ступенем тяжкості кваліфікуються, як тяжкі, небезпечні для життя в момент спричинення тілесні ушкодження.

Згідно висновку судової автотехнічної експертизи №397 від 10 серпня 2016 року водій автомобіля марки «VOLKSWAGEN PASSAT», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_3 мав технічну можливість зупинити керований ним транспортний засіб до місця наїзду на малолітнього пішохода ОСОБА_7 шляхом своєчасного застосування екстреного гальмування з моменту виникнення йому небезпеки для руху.

З технічної точки зору причиною виникнення даної ДТП стали дії водія автомобіля марки «VOLKSWAGEN PASSAT», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_3 який з моменту виникнення йому небезпеки для руху (момент попадання в поле зору водія ОСОБА_3 малолітнього пішохода ОСОБА_7 ) не вжив заходів до своєчасного застосування екстреного гальмування.

Допущені водієм ОСОБА_3 порушення вимог п.2.3. (б), п.2.9. (а), п.12.3. Правил дорожнього руху України, знаходяться у прямому причинно-наслідковому зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної події та настанням суспільно-небезпечних наслідків у вигляді заподіяння малолітньому потерпілому ОСОБА_7 тяжких тілесних ушкоджень.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.286 КК України порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло тяжке тілесне ушкодження.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину та фактичні обставини у вчиненні кримінального правопорушення не визнав, суду показав, що після 20 години 30 липня 2016 року їхав додому вулицею села Ільниця. Ще за метрів 10-20 побачив, що по узбіччі в напрямку його машини бігли двоє дітей приблизно 4-5 років. Коли машина, якою він керував, фактично порівнялась з дітьми, потерпілий ОСОБА_7 перескакуючи калюжу скочив у бік на дорогу під машину якою він керував, а він його не встиг об`їхати, оскільки йшла зустрічна машина, тому наїхав на дитину і зупинився. Із зустрічної машини вийшла ОСОБА_10 , яка була за кермом, він їй крикнув щоб вона викликала швидку допомогу та поліцію. З двору вибіг дід малолітнього потерпілого ОСОБА_7 . ОСОБА_11 і почав погрожувати йому, тому він злякався, сів у машину та поїхав додому. Коли він керував машиною, швидкість у нього була невелика, потерпілий фактично пригнув йому під машину, він не зміг зорієнтуватися та об`їхати його, так як порівнявся з зустрічною машиною. Зразу з двору на місце ДТП прийшли також баба малолітнього потерпілого ОСОБА_12 , яка відразу взяла онука на руки. Так, як дід потерпілого підбіг до нього та почав погрожувати, він злякавшись поїхав додому і щоб зняти стрес, випив невелику кількість горілки. Цивільний позов не визнає, однак добровільно відшкодував 5000 гривень за лікування потерпілого, якого вважає винуватцем даної ДТП. При цьому додав, що вина його в тому, що саме він керував автомобілем, але повна відповідальність лежить на батьках малолітнього потерпілого, які зобов`язанні були навчити його правильно поводитись на вулиці, особливо якщо це проїжджа частина.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_6 просив суд взяти до уваги особу обвинуваченого, а також те, що докази у справі мають певні розбіжності, що не доводить винуватість обвинуваченого у даному кримінальному правопорушення. Просить його виправдати.

Представник малолітнього потерпілого - адвокат ОСОБА_9 зазначила, що вина у вчиненні кримінального правопорушення ОСОБА_3 за ч.2 ст.286 КК України доведено повністю, визначення міри покарання залишила на розсуд суду, щодо цивільного позову, просить такий задовольнити.

Незважаючи на невизнання вини обвинуваченим ОСОБА_3 , вина обвинуваченого в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло тяжке тілесне ушкодження малолітньому потерпілому, підтверджується показами потерпілого, показами законного представника малолітнього потерпілого, показами свідків та дослідженими під час судового розгляду доказами.

Малолітній потерпілий ОСОБА_7 суду показав , що 30 липня 2016 року батько дав йому 10 гривень щоб він пішов в магазин і купив собі морозиво. Коли він виходив з подвір`я з братиком ОСОБА_13 , бабуся ОСОБА_14 відкрила їм хвіртку. До магазину, який розташований від них недалеко, йшли біля дороги по узбіччю з правої сторони. Машин на вулиці не було. Коли він відійшов від будинку, близько 5-10 метрів, то відчув сильний удар, від якого впав на землю, тоді він побачив що біля нього зупинився автомобіль чорного кольору, який переїхав йому ліву ногу, нога сильно боліла і вся була в крові. З даного автомобіля вийшов якийсь чоловік подивився на нього, сів у автомобіль, і кудись поїхав. Після цього підбігла бабуся, взяла його на руки, тому що він не міг сам піднятися, та понесла його до воріт, відразу підійшла мама ОСОБА_8 та інша жінка ( ОСОБА_10 ), яка їхала за кермом машини на зустріч. Потім приїхала швидка допомога і відвезла його в лікарню.

Законний представник малолітнього потерпілого ОСОБА_8 суду показала, що малолітній потерпілий ОСОБА_7 є її сином. Коли трапилась ДТП вона була в будинку на другому поверсі. ЇЇ син взявши гроші на морозиво, з іншим хлопчиком ОСОБА_13 та бабусею ОСОБА_12 , пішли до магазину. З будинку почула як якась машина різко загальмувала. Вийшовши на вулицю через 2-3 хвилини дізналась, що трапилось. Обвинуваченого ОСОБА_3 не бачила, він вже поїхав з місця ДТП. Те, що ОСОБА_3 під час ДТП був в стані алкогольного сп`яніння, сказала їй бабуся потерпілого ОСОБА_12 . Пам`ятає, що на дорозі був гальмівний шлях, але чи на самій дорозі чи на обочині сказати не може. Поліцію і швидку викликала ОСОБА_10 , яка їхала за кермом машини по зустрічній смузі дороги під час ДТП. Вони поїхали з дитиною у лікарню в м.Мукачево, оскільки у дитини був відкритий перелом, то йому терміново провели хірургічне втручання. Коли з сином були в лікарні обвинувачений ОСОБА_3 дав її чоловікові 5000 грн. на лікування сина. Просить притягнути винного до кримінальної відповідальності у вигляді позбавлення волі та заявляє цивільний позов про стягнення з винного 200 000 гривень моральної шкоди.

Свідок ОСОБА_15 у судовому засіданні показала, що обвинувачений є її чоловіком. 30.07.2016 року, у вечірній час доби ОСОБА_3 поїхав за хлібом і через півгодини повернувся на своєму автомобілі марки Вольсваген пасат Б-3 чорного кольору, державний номер НОМЕР_1 , та повідомив їй, що декілька хвилин тому в с.Ільниця трапилась ДТП, він збив дитину, яка вибігла на дорогу, та скочила йому під машину. Крім цього, повідомив, що він намагався допомогти дитині, але в цей час вибіг його дід ОСОБА_11 та батько, які почали погрожувати та кричати, що вб`ють його. ОСОБА_11 вийшов з двору у руках у нього були вили, тому чоловік злякався і втік. Вдома йому стало зле і він випив горілки, до того як поїхати до магазину її чоловік був тверезий та алкогольні напої не вживав.

Свідок ОСОБА_10 , яка суду показала, що 30.07.2016 року в вечірній час доби вона на своєму автомобілі Дейво Матіз державний номерний знак НОМЕР_2 , при ясній погоді, їхала по вулиці Комсомольській що в с. Ільниця, у напрямку центра с.Ільниця. По дорозі, десь за 100 метрів, вона побачила, що із-за воріт одного із будинків вибігли двоє дітей віком близько 5-6 років і бігли по узбіччю дороги, яке приблизно до 1 метра, в напрямку магазину, один із хлопчиків намагався перескочити калюжу, яка була саме на узбіччі дороги, при цьому також повідомила, що тротуару біля даної частини дороги не має, сама по собі проїжджа частина не широка, і щоб розминутися двом зустрічним автомобілям потрібно пригальмувати і одному з них взяти частину узбіччя. В той час вона бачила, що назустріч їхала машина, як пізніше дізналась водієм був обвинувачений ОСОБА_3 . Яка була швидкість зустрічної машини сказати не може. Фактично, коли машини порівнялись трапилась ДТП і зустрічна машина, водієм якої був обвинувачений, правим переднім колесом здійснила наїзд на одного з хлопчиків. Пам`ятає, що ОСОБА_3 різко гальмував, але чи був на дорозі гальмівний шлях не памятає. Відразу після ДТП обвинувачений ОСОБА_3 почав їй говорити, щоб вона викликала швидку допомогу та поліцію, при цьому хотів підійти до хлопчика та допомогти. Відразу після ДТП до хлопчика підбігла його бабуся ОСОБА_14 , яка схопила ОСОБА_16 на руки і почала голосно кричати на ОСОБА_17 , а той на неї, почалась сварка, в цей час на вулицю вибіг чоловік ОСОБА_14 , який також почав кричати на ОСОБА_18 , а саме нецензурно виражався та намагався схопити ОСОБА_18 за верхній одяг. Сварка була не більше 2-3 хвилин, під час якої ОСОБА_18 сів у свій автомобіль і поїхав у невідомому їй напрямку. Вона відразу зателефонувала на 103 до швидкої та поліції і повідомила про даний випадок , через декілька хвилин приїхала швидка. Чи був ОСОБА_3 в стані алкогольного сп`яніння вона сказати не може, так як за той короткий час за який вона його бачила, ніяких ознаків даного стану вона не помітила.

Свідок ОСОБА_19 суду показав, що 30.07.2016 року після 20.00 години він разом із своєю дружиною ОСОБА_8 , знаходились вдома і доглядали за меншим сином ОСОБА_20 2014 року народження. В цей час на вулицю вийшли його сини ОСОБА_7 та ОСОБА_19 , через декілька секунд він почув звук гальмування автомобіля, коли подивився у вікно то побачив, що трапилась ДТП та його син ОСОБА_16 під правим переднім колесом автомобіля, син лежав саме на узбіччі. Вибігши на вулицю побачив їх сина ОСОБА_21 на руках у бабусі ОСОБА_12 . Обвинуваченого ОСОБА_3 в той час вже не було. При цьому також додав, що проїжджа частина дороги приблизно десь 4-5 метрів, узбіччя дороги до 80 сантиметрів. Пам`ятає, що на проїжджій частині дороги був гальмівний шлях.

Свідок ОСОБА_12 суду показала, що 30.07.2016 року, близько 21.00 години, вона вийшла на вулицю з онуками, щоб піти до магазину купити морозиво. Вийшовши з подвір`я вона йшла з меншим онуком позаду, а ОСОБА_21 по узбіччю дороги побіг трішки вперед. Вона бачила, що позаду них їде машина. Але машина їхала дуже швидко, і коли порівнялась з ОСОБА_21 трапилась ДТП. Наїзд був на межі узбіччя. При цьому автомобіль, за кермом якого їхав ОСОБА_3 , дуже гальмував. Вона була за 2 метри до зіткнення автомобіля з внуком ОСОБА_7 , яке відбулося на межі грунтової дороги з асфальтом. Автомобіль переднім колесом вдарив і переїхав дитині ногу. ОСОБА_3 вийшов з автомобіля та почав на всіх кричати, чому не слідкують за дітьми, бо діти ходять по дорозі. На його крик з двору вибіг її чоловік ОСОБА_11 у якого у руках нічого не було. Він лише кричав на ОСОБА_3 і просив викликати швидку, потім вибігли і батьки дітей. Вважає, що ОСОБА_3 був в станні алкогольного сп`яніння, оскільки він був червоний і дуже кричав, а потім сів у машину і поїхав. Швидку викликала водій зустрічної машини.

Свідок ОСОБА_22 суду показав, що 30.07.2016 у вечірній час доби його батько ОСОБА_3 , з яким проживає разом, сів до свого автомобіля марки «Вольсваген пасат В-3» універсал, чорного кольору з номерним знаком НОМЕР_1 та поїхав до магазину, а він залишився вдома, де порався по господарству, після чого, близько 21.00 години, батько повернувся додому і розповів, що їдучи на своєму автомобілі по вулиці Комсомольська, що в с. Ільниця, дитина вискочила спереду його автомобіля на дорогу, в результаті чого він наїхав на дитину, після чого з двору вибіг дід дитини , який був агресивний, тому батько приїхав додому, а оскільки був знервований то випив біля 100 грам горілки і ліг спати .

Вина обвинуваченого ОСОБА_3 стверджується також матеріалами справи, зокрема:

-рапортом про подію від 30.07.2016 (а.с.3-4);

-протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 30.07.2016 року (а.с.10-11);

-протоколом огляду місця ДТП від 30.07.2016 року (а.с.16-24, 26-32) ;

-схема до протоколу ДТП (а.с. 22) ;

-фототаблиці до протоколу огляду місця події від 30.07.2016 року (а.с. 23-24) ;

-висновком №388 судової автотехнічної експертизи по дослідженню технічного стану автомобіля «Вольсваген- Пасат В-3»д.н.з. НОМЕР_1 та фототаблицями до нього , згідно якої на момент огляду ексертного дослідження гальмівна система , система рульового керування , система освітлення та світлової сигналізації автомобіля «Вольсваген- Пасат В-3»д.н.з. НОМЕР_1 , знаходилися у працездатному стані і могли виконувати свої функції передбачені конструкцією (а.с. 92-99) ;

-протоколом проведення слідчого експерименту від 07.08.2016 року та схемою до даного протоколу ( а.с.100-104 ) ;

-висновком №397 судової автотехнічної експертизи від 10.08.2016 року, згідно якої повний зупиночний шлях автомобіля «Вольсваген- Пасат В-3»д.н.з. НОМЕР_1 в даних дорожніх умовах становить відстань 15.3…15.8 метра . В даній дорожній ситуації для забезпечення безпеки дорожнього руху водій автомобіля «Вольсваген- Пасат В-3»д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_3 повинен був діяти згідно вимоги п.12.3 ПДРУкраїни , а малолітній пішохід ОСОБА_7 згідно вимог пункту 4.8 та 4.14 (а) ПДР України. Водій автомобіля «Вольсваген- Пасат В-3»д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_3 мав технічну можливість зупинити керований ним транспортний засіб до місця наїзду на малолітнього пішохода ОСОБА_7 шляхом своєчасного застосування екстренного гальмування з моменту виникнення йому небезпеки для руху. З технічної точки зору причиною виникнення даної ДТП стали дії водія автомобіля «Вольсваген- Пасат В-3»д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_3 , який з моменту виникнення йому небезпеки для руху (момент попадання в поле зору водія малолітнього ОСОБА_7 ) не вжив заходів до своєчасного застосування екстренного гальмування (а.с.108-114);

-висновком №382 від 25.08.2016 року судово-медичної експертизи на момент проведення експертизи у малолітнього ОСОБА_7 виявлено на лівій нижній кінцівці в ділянці гомілки накладено фібсаційний апарат від якого через шкірно заходять чотири стержні та діагнозтовано відкритий уламковий косих злом діафізів нижньої третини лівої великогомілкової і поперечного злому малогомілкової кісток зі зміщенням та були спричинені в терміни зазначені в обставинах справи від дії тупих предметів з обмеженою травмуючою поверхнею за ударним механізмом спричинення чи ударів об такі предмети , які могли бути окремі зовнішні виступаючі частини легкового автомобіля при наїзді пішохода та за ступенем тяжкості кваліфікуються, як тяжкі, небезпечні для життя в момент спричинення тілесні ушкодження (а.с. 117-121);

-відповідно до висновку експерта за результатами проведення судової автотехнічної експертизи по матеріалам кримінального провадження від 28 червня 2023 року № 2090-Е зазначено, що з технічної точки зору , в момент виникнення небезпеки для руху автомобіля «VOLKSWAGEN PASSAT» державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_3 знаходився на віддалі біля 77,7…81,6 м місця наїзду. З технічної точки зору, в момент здійснення пішоходом виходу на смугу руху вліво, автомобіль «VOLKSWAGEN PASSAT» державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_3 . За умови настання небезпеки для руху водію ОСОБА_3 , з моменту попадання в поле зору водія ОСОБА_3 малолітнього пішохода ОСОБА_7 значення зупинного шляху автомобіля «VOLKSWAGEN PASSAT» державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 є більшим за значення віддалення вказаного автомобіля, в момент виникнення небезпеки для руху, а тому при таких вихідних даних водій ОСОБА_3 мав технічну можливість уникнути настання даної ДТП шляхом своєчасного зменшення швидкості руху аж до зупинки транспортного засобу. Якщо ж приймати небезпеку для руху водієві ОСОБА_3 з моменту виходу малолітнього пішохода ОСОБА_7 на смугу руху автомобіля «VOLKSWAGEN PASSAT» державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , то при таких даних значення зупинного шляху автомобіля «VOLKSWAGEN PASSAT» державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 є меншим за віддалення вказаного автомобіля , у запропонований момент виникнення небезпеки, а тому при таких вихідних даних водій ОСОБА_3 не мав технічної можливості уникнути настання даної ДТП шляхом своєчасного зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу (т.3 а.с. 202-206).

Так, згідно ч.1 ст.104 КПК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, хід і результати проведення процесуальних дій фіксуються у протоколі, який відповідно до вимог ст.99 КПК України відноситься до документу спеціально створеного з метою збереження інформації, який містить зафіксовані за допомогою письмових знаків, відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. До документів належать складені в порядку, передбаченому цим Кодексом, протоколи процесуальних дій. Отже, вищевказані протоколи слідчих дій, зокрема оглядів місця події, предметів, що в сукупності із висновками експертів беззаперечно доводять винуватість ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286КК України.

Аналізуючи досліджені в суді докази та матеріали справи, суд вважає, що обвинувачення, пред`явлене ОСОБА_3 знайшло своє підтвердження у судовому засіданні в повному обсязі, а його дії слід кваліфікувати за ч.2 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяли тяжке тілесне ушкодження, і вина у вчиненні такого йому повністю доведена в судовому засіданні.

Невизнання вини обвинуваченим ОСОБА_3 суд оцінює критично як спробу уникнути відповідальності за скоєний злочин.

Відповідно до ч.2 ст. 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. За положеннями ч.4 цієї статті, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь цієї особи.

Обов`язок доказування обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, покладається на сторону обвинувачення безпосередньо у судовому засіданні.

Згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви стосовно доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно ч.3 ст. 373 КПК України обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

За змістом обвинувачення ОСОБА_3 30 липня 2016 року близько 20 години 50 хвилин перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, чим позбавив себе можливістю правильно орієнтуватись в обстановці, керуючи технічно справним автомобілем марки «VOLKSWAGEN PASSAT» скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_7 , після чого залишив місце пригоди, через обставини, які не залежали від волі водія ОСОБА_3 .

Однак, вказане твердження спростовується показаннями свідків ОСОБА_22 та ОСОБА_15 , які дали показання про те, що обвинувачений після того як приїхав додому та повідомив їм, що сталось ДТП випив алкогольні напої, а також показаннями свідків які були допитані під час розгляду справи та жоден з них не підтвердив те, що обвинувачений ОСОБА_23 під час скоєння кримінального правопорушення був в стані алкогольного сп`яніння.

Висновок №50 щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, складеного о 23 год. 45 хв. 30.07.2016 підтверджує, що ОСОБА_3 перебуває у стані алкогольного сп`яніння (а.с.34), згідно до протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що готується зазначено, що заявник повідомив про те, що 30.07.2016 близько 20 год.30 хв. у с.Ільниця по вул.Комсомольській невідома особа чоловічої статті на автомобілі марки Фольцваген-Пассат скоїв наїзд на малолітнього ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.10), відповідно до протоколу огляду місця події від 30.07.2016 початого о 22 год. 00 хв. та закінчено о 22 год. 30 хв. вбачається, що огляд місця події проведений без участі обвинуваченого ОСОБА_3 (а.с. 16), відповідно до протоколу огляду місця події від 30.07.2016 початого о 22 год. 30 хв. та закінчено о 23 год. 00 хв. вбачається, що огляд місця події проведений за участю обвинуваченого ОСОБА_3 (а.с. 26-28). Зазначене свідчить лише про перебування ОСОБА_3 в стані алкогольного сп`яніння після ДТП, а тому не спростовують доводів сторони захисту про керування ОСОБА_3 транспортним засобом в тверезому стані та вживання ОСОБА_3 алкоголю після ДТП у себе вдома, що також підтверджується показаннями як самого обвинуваченого ОСОБА_3 , так і вищевказаних свідків. Інших доказів керування ОСОБА_3 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння не надано, а тому вказані сумніви тлумачаться на користь обвинуваченого.

Згідно п.9 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року N 1452/735, з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Суд зазначає, що освідування обвинуваченого було проведено після спливу двох годин з моменту дорожньо-транспортної пригоди. За таких обставин, суд визнає недоведеним твердження обвинувачення про перебування ОСОБА_3 30 липня 2016 року близько 20 год. 30 хв. під час керування автомобілем «VOLKSWAGEN PASSAT», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, що свідчить про необґрунтованість обвинувачення в цій частині у зв`язку з чим вказана обставина підлягає виключенню з обвинувачення.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику призначення судами кримінального покарання" від 24.10.2003 р. із послідуючими змінами, звернуто увагу судів на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. У п. 2 вказаної постанови зазначено, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 65 КК суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 за ч.2 ст.286 КК України, суд врахував характер та ступінь суспільної небезпечності і тяжкість скоєного злочину, який згідно із ст. 12 КК України є тяжким злочином, дані про особу обвинуваченого: згідно вимоги про судимість ОСОБА_3 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, за місцем проживання характеризується позитивно, одружений, відповідно до висновку досудової доповіді від 06.07.2021 ДУ «Центр пробації» орган пробації вважає, що виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства можливе та не становить високої небезпеки для суспільства. Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому у відповідності до п.2 ч.1 ст.66 КК України судом не встановлено, обставини, що обтяжують покарання, передбачені ст.67 КК України - вчинення злочину щодо малолітньої особи та тяжкі наслідки завдані злочином.

З врахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 з обранням покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті, яка передбачає покарання за вчинений злочин, передбачений ч.2 ст.286 КК України, із наданням на підставі ст.75 КК України іспитового строку і покладенням на нього обов`язків у відповідності до ст.76 КК України, і таке покарання буде справедливим, необхідним й достатнім для її виправлення та попередження нових злочинів.

Разом з тим, з урахуванням конкретних обставин справи та враховуючи, що ОСОБА_3 , діючи всупереч вимог пунктів п.2.3. (б), п.12.3. Правил дорожнього руху, скоїв дорожньо-транспортну пригоду та в результаті якої спричинено тяжкі тілесні ушкодження малолітньому потерпілому, суд вважає необхідним при призначенні йому покарання, окрім основного, застосувати також покарання додаткове - у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на певний строк.

Цивільні позови слід задовольнити частково виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч.1, 5 ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого. Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Згідно до ч. 1 ст. 129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Згідно з вимогами статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 26 КПК України визначено, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Отже згідно принципу диспозитивності суд розглядає цивільний позов у межах пред`явленого ОСОБА_3 обвинувачення.

В судовому засіданні законним представником малолітнього потерпілого ОСОБА_8 заявлено цивільний позов про стягнення з винного 200 000 моральної шкоди, яка полягає в тому що діями ОСОБА_3 було спричинено важкі травми дитині, він яких її син ОСОБА_7 тривалий час лікувався в лікарні та продовжує лікуватися по теперішній час, від якого він пережив сильний фізичний біль, втратив спокій, змінилося сприйняття ним навколишнього світу, підвищилася нервозність, поганий сон, лікарями неврологом та психіатром встановлено діагноз посттравматичний стресовий розлад.

Частина 1 статті 1167 ЦК України визначає загальні підстави відшкодування моральної шкоди: моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, котра її завдала, за наявності її вини у заподіянні такої шкоди.

Статтею 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Аналізуючи встановлені та досліджені судом обставини справи суд приходить до висновку, що малолітньому потерпілому ОСОБА_7 внаслідок ДТП дійсно була завдана моральна шкода, яка полягала у тому, що через спричинення йому тілесних ушкоджень він змушений був пережити страх, як під час події, так і після неї, перенести тривалий фізичний біль, пройти тривале лікування, яке безсумнівно потягло за собою зміни у його звичному житті, через втрату можливості вільно пересуватися, відпочивати, спілкуватися із однолітками та рідними.

Керуючись вимогами розумності і справедливості, враховуючи вік обвинуваченого, однак враховуючи вік потерпілого і розмір страждань, які переніс потерпілий через отримані тілесні ушкодження, а також норму Закону, згідно якої моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню та не пов`язана з розміром цього відшкодування, суд вважає, що належною грошовою компенсацією в частині задоволення моральної шкоди за заявленим позовом законного представника потерпілого буде сума в розмірі 150 000 гривень, оскільки мотиви позову стверджуються довідкою Ільницької ЗОШ І-ІІІ ступенів від 06.07.2017 року №01-16/130 (т.1 а.с.55), випискою епікризом із історії хвороби за № 7765 (т.1 а.с.56), консультацією невролога (т.1 а.с.57).

Відповідно до ст. 118 КПК України до процесуальних витрат відносяться витрати пов`язані із залученням експерта, які згідно ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку стягуються з обвинуваченого на користь держави, тому суд прийшов до висновку про необхідність стягнення з ОСОБА_3 витрат за проведення судових експертиз у загальній сумі 1780 гривень 00 копійок в дохід Держави.

Долю речових доказів вирішити у порядку ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 100, 124, 368,370, 371, 373, 374, 615 КПК України, ст.ст. 23, 1167 ЦК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст. 286 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 ( три ) роки.

На підставі ст.75 КК України засудженого ОСОБА_3 звільнити від відбування призначеного основного покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю 3 (три) роки.

Згідно зі ст.76 КК України протягом іспитового строку покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання/роботи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Цивільний позов ОСОБА_8 - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце проживання: АДРЕСА_3 , моральну шкоду у розмірі 150 000 (сто п`ятдесят тисяч) гривень 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 процесуальні витрати в сумі 1780,00 гривень (одна тисяча сімсот вісімдесят) гривень на користь Держави.

Речовий доказ по справі, а саме: - автомобіль марки «Вольсваген- Пасат В-3»д.н.з. НОМЕР_1 - залишити у власника ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Закарпатського апеляційного суду через Іршавський районний суд Закарпатської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя Іршавського

районного суду : ОСОБА_1