ПРИМОРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ1
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2023 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

розглянувши у порядку спрощеного провадження кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.11.2023 року за №0000382, за обвинуваченням:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Пологи Пологівського району Запорізької області, українця, має професійно-технічну освіту, не одруженого, військовослужбовця військової служби за мобілізацією, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні солдат, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 27.03.2023 Шевченківським районним судом м. Києва за ч.1 ст. 263 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік, з покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України;

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.296 Кримінального кодексу України,

сторона обвинувачення: прокурор ОСОБА_3

сторона захисту: обвинувачений ОСОБА_2 , захисник ОСОБА_4

встановив:

ОСОБА_2 , проходячи військову службу за мобілізацією, будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», в порушення вимог ст.ст. 3, 28, 29, 68 Конституції України, ст. ст. 9, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, 28 листопада 2023 року о 11 год. 10 хв. діючи з прямим умислом, ігноруючи загально прийняті правила поведінки та моралі, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, перебуваючи біля будівлі ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_2 , почав висловлюватись нецензурною лайкою на адресу працівників вказаної установи.

Надалі, продовжуючи свої дії, направлені на грубе порушення громадського порядку, з мотивів явної неповаги до суспільства, ОСОБА_2 , діючи з прямим умислом, виражаючи явну неповагу до суспільства, розуміючи, що він знаходиться у громадському місці пройшов до внутрішньої частини чергової частини №3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , після чого зірвав дріт електроживлення, внаслідок чого відбувся частковий обвал стелі.

В результаті противоправних хуліганських дій ОСОБА_2 , було тимчасово припинено роботу ІНФОРМАЦІЯ_2 , що розташовано за адресою: АДРЕСА_2 .

Своїми діями ОСОБА_2 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч.1 ст.296 КК України, а саме грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю.

Частиною 2 ст.12 КК України встановлено, що кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

Санкцією ч.1 ст.296 КК України передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі від однієї тисячі до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до п`яти років.

За таких підстав, кримінальне правопорушення у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_2 , є кримінальним проступком.

Відповідно до ч.2 ст.381 КПК України, суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта.

До обвинувального акта додана письмова заява обвинуваченого ОСОБА_2 складена в присутності захисника ОСОБА_4 , якою він погодився із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлений з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з ч.2 ст.302 КПК України та надав згоду на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні, обвинувачений ОСОБА_2 також беззаперечно визнав свою винуватість.

Згідно з ч.1 ст.382 КПК України, суд у п`ятиденний строк з дня отримання обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку, а в разі затримання особи у порядку, передбаченому частиною четвертою статті 298-2 цього Кодексу, невідкладно вивчає його та додані до нього матеріали і ухвалює вирок. А відповідно до другого речення ч.2 ст.382 КПК України, у вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Отже, враховуючи, що учасники судового провадження не оспорюють встановлені під час дізнання обставини і згодні з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні (без проведення судового розгляду, за відсутності учасників судового провадження), про що свідчать відповідні їх письмові заяви, які додані до обвинувального акту, суд, вивчивши обвинувальний акт відносно ОСОБА_2 та додані до нього матеріали, які містять належні, допустимі, достовірні та достатні докази, оцінені судом відповідно до ст.94 КПК України, суд дійшов висновку про відсутність необхідності призначати розгляд у судовому засіданні обвинувального акта, викликати для участі в ньому учасників кримінального провадження, та про наявність підстав для ухвалення вироку відносно ОСОБА_2 у спрощеному провадженні (без проведення судового розгляду, за відсутності учасників судового провадження).

Оцінені судом додані до обвинувального акта матеріали також дають підстави для висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_2 , про винуватість останнього в його вчиненні, про наявність фактичних підстав для визнання ним винуватості та про відповідність встановлених органом досудового розслідування обставин наявним матеріалам досудового розслідування та формулюванню обвинувачення, визнаного судом доведеним. Суд також погоджується з кваліфікацією дій обвинуваченого за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.296 КК України.

До обставин, які відповідно до ст.66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_2 , суд відносить щире каяття.

Стороною обвинувачення не зазначено в обвинувальному акті про наявність обставин, які відповідно до ст.67 КПК України обтяжують покарання ОСОБА_2 , та які відповідно до п.4 ч.1 ст.91, ч.1 ст.92 КПК України підлягають доказуванню саме прокурором. Такі обставини судом не встановлені та в силу положень ст.337 КПК України суд позбавлений можливості додатково встановлювати та враховувати такі обставини, оскільки це погіршить становище обвинуваченого ОСОБА_2 .

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_2 , суд у відповідності до ст.ст.65-67 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують покарання, а також відсутність обставин, які обтяжують покарання винного.

З урахуванням вказаних обставин, суд у відповідності до вимог закону України про кримінальну відповідальність та передбачених цим законом санкцій вважає, що ОСОБА_2 необхідно для його виправлення та запобігання нових злочинів призначити покарання у виді штрафу в максимальному його розмірі, передбаченому санкцією частини статті, за якою обвинувачений визнається винним.

В даному випадку, за переконанням суду, покарання у виді штрафу саме у максимальному його розмірі повністю досягне мети його призначення та призведе до позитивних змін в особистості обвинуваченого, які створять у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, у зв`язку з чим суд не вбачає необхідності призначати більш суворе покарання винному.

Саме таке покарання суд вважає пропорційним, необхідним, достатнім і справедливим для виправлення винного та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень, в даному випадку мета застосування кримінального покарання буде досягнута при призначенні ОСОБА_2 саме такого виду покарання.

При призначенні остаточного покарання обвинуваченому ОСОБА_2 суд також враховує те, що він вчинив кримінальний проступок під час іспитового строку, встановленого йому вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 27.03.2023 року, яким він засуджений за ч. 1 ст. 263 КК України до позбавлення волі на строк три роки та на підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на один рік. Суд також враховує те, що призначене ОСОБА_2 покарання по вказаному вироку не відбуте ним повністю.

У зв`язку із зазначеним вчинення обвинуваченим ОСОБА_2 кримінального проступку період встановленого йому іспитового строку слід розцінювати як порушення ним умов застосування ст. 75 КК про звільнення від відбування покарання з випробуванням, тому суд дійшов висновку про те, що в силу ч. 3 ст. 78 КК обвинуваченому ОСОБА_2 слід призначити покарання за правилами, передбаченими ст. 71 КК, а саме за сукупністю вироків.

Вказані висновки суду повністю збігаються з роз`ясненнями Пленуму Верховного Суду України, викладеними в абз. 4 п. 10 його постанови від 24.10.2003 №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» в редакції від 06.11.2009, відповідно до яких, виходячи з положень ч. 2 ст. 75 КК (в редакції 2001 р.), а також зі змісту частини 3 статті 78 КК, у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину суди мають розцінювати це як порушення умов застосування статті 75 КК про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі статті 71 КК. У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим.

При цьому, враховуючи те, що обвинуваченому ОСОБА_2 за цим вироком підлягає призначенню покарання у виді штрафу, то слід застосувати положення ч. 3 ст. 72 КК, згідно яким основні покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю при призначенні їх за сукупністю кримінальних правопорушень і за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно, а також положення ч. 4 ст. 71 КК, згідно яким остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

При цьому суд також враховує правову позицію Верховного Суду, викладену у його постанові від 17.08.2021 у справі №185/10985/19, згідно якій положення ч. 3 ст. 72 КК не тільки не виключають можливості застосування положень ст. ст. 70, 71 КК щодо призначення покарання за сукупністю злочинів та за сукупністю вироків, але й прямо вказують на необхідність такого застосування. У той же час ч. 3 ст. 72 КК передбачає не самостійне виконання вироків, якщо одним чи кількома з них призначено покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю, а лише неможливість складення цих покарань з іншими видами покарань при призначенні їх за сукупністю злочинів або за сукупністю вироків і необхідність самостійного (окремого) виконання цих покарань.

Таким чином, в силу ст. 71, ч. 3 ст. 72, ч. 3 ст. 75, ч. 3 ст. 78 КК обвинуваченому ОСОБА_2 повністю невідбуте ним покарання у виді позбавлення волі на строк три роки, призначене йому за попереднім вироком, слід приєднати до покарання, призначеного за цим вироком у виді штрафу, та ці покарання слід виконувати самостійно.

Процесуальні витрати, заходи забезпечення кримінального провадження та речові докази відсутні.

Керуючись ст. ст. 369 371, 373 375 КПК, суд

ухвалив:

ОСОБА_2 , визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.296 КК України, та призначити йому покарання за ч.1 ст.296 КК України у виді штрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 34000 (тридцять чотири тисячі) гривень.

В силу ст. 71, ч. 3 ст. 72, ч. 3 ст. 75, ч. 3 ст. 78 КК України ОСОБА_2 повністю невідбуте ним покарання у виді позбавлення волі на строк три роки за вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 27.03.2023 року приєднати до покарання, призначеного за цим вироком у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 34000 (тридцять чотири тисячі) гривень, та ці два покарання у виді позбавлення волі та штрафу виконувати самостійно.

З набранням вироком законної сили, з метою його виконання ОСОБА_2 затримати та взяти під варту.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м. Одеси протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Одеським апеляційним судом.

Не пізніше наступного дня після ухвалення вироку надіслати його копію учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні. Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя

Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1

26.12.2023

Єдиний унікальний номер справи: №522/23230/23

Номер провадження № 1-кп/522/3477/23

Головуючий суддя ОСОБА_1