печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2023 року м. Київ

Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання адвокатів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , подане в інтересах ОСОБА_5 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0001357 від 02.11.2021, -

Учасники судового провадження:

захисники: ОСОБА_4 , ОСОБА_3 ; підозрюваний ОСОБА_5 ; прокурор ОСОБА_6

В С Т А Н О В И В :

06.11.2023 захисники підозрюваного ОСОБА_5 - адвокати ОСОБА_4 та ОСОБА_3 звернулися до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва із клопотанням про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 14.09.2023 у справі № 757/35539/23-к на речі, документи та транспортний засіб, вилучені 19.07.2023 під час проведення обшуку в транспортному засобі марки «Lexus LS 460», номер кузова - НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 .

У клопотанні адвокати зазначають, що арештовані речі, документи та транспортний засіб, не мають жодного відношення до вказаного кримінального провадження, не можуть бути доказом розслідуваного злочину та знаряддям його вчинення, а тому арешт накладено необґрунтовано, тому він підлягає скасуванню.

Захисники ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та підозрюваний ОСОБА_5 в судовому засіданні вимоги клопотання підтримали, просили скасувати накладений арешт.

Прокурор ОСОБА_6 зазначив, що заперечує проти задоволення клопотання з огляду на те, що арешт накладено законно та обґрунтовано, та в даному заході забезпечення кримінального провадження існує потреба, враховуючи також й те, що санкція інкримінованого ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 255 КК України визначає додаткове покарання у виді конфіскації майна.

Вислухавши думку учасників судового провадження, вивчивши клопотання, дослідивши матеріали, надані учасниками судового провадження, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Судовим розглядом встановлено, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України за процесуального керівництва прокурорів Офісу Генерального прокурора здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0001357 від 02.11.2021 за ч. 1 ст. 255, ч. 2 ст. 255 ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 191, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 206-2, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 358 КК України.

У даному кримінальному провадженні серед інших ОСОБА_5 повідомлено про підозру в участі у злочинній організації; пособництві умисного підроблення офіційних документів, вчиненому у складі злочинної організації; співвиконанні у протиправному заволодінні майном підприємства, у тому числі частками їх засновників, акціонерів, членів, шляхом вчинення правочинів з використанням підроблених документів підприємства, що заподіяли велику шкоду, вчиненому злочинною організацією, тобто у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 5 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 358, ч. 2 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 206-2 КК України.

19.07.2023 з 09 год. 30 хв. по 10 год. 03 хв. на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 29.06.2023 у справі № 757/26995/23-к проведено обшук транспортного засобу марки «Lexus LS 460», номер кузова - НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , де виявлено та вилучено: тримач сім-карти із № НОМЕР_3 ; документи (два аркуші паперу із чорновими записами, довіреність №2 від 25.02.2021 на 1 арк., договір про правовий захист та правову допомогу №28-05 від 28.05.2021 на 2 арк., конституційна скарга від 03.05.2021 на 45 арк.), та транспортний засіб марки «Lexus LS 460», номер кузова - НОМЕР_1 , держ. номер НОМЕР_2 , 2007 року випуску.

Постановою слідчого від 20.07.2023 вказані речі, документи та транспортний засіб серед інших - визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 14.09.2023 у справі № 757/35539/23-к в тому числі на зазначені речі, документи та транспортний засіб як на речові докази накладено арешт.

Слідчий суддя зауважує, що мета накладення арешту, як збереження речових доказів не нівелює правового режиму тимчасово вилученого майна щодо якого клопотання підлягає вирішенню відповідно до спеціальної процедури, передбаченої ч. 5 ст. 171 КПК України.

У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 169 КПК України тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено у випадках, передбачених ч. 5 ст. 171, ч. 6 ст. 173 цього Кодексу.

Згідно з абз. 2 ч. 5 ст. 171 КПК України у разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої ст. 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 04.08.2023 у справі № 757/32931/23-к клопотання прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 повернуто, як таке, що подано поза межами строку, передбаченого ч. 5 ст. 171 КПК України (21.07.2023 о 20 год. 42 хв.).

Відповідно до ч. 6 ст. 173 КПК України ухвалу про арешт тимчасово вилученого майна слідчий суддя, суд постановляє не пізніше сімдесяти двох годин із дня находження до суду клопотання, інакше таке майно повертається особі, у якої його було вилучено.

Натомість, за наявності ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 04.08.2023 у справі № 757/32931/23-к, що набрала законної сили та підлягає безумовному виконанню, майно на виконання вимог ч. 6 ст. 173 КПК України не повернуто особі, у якої його було вилучено.

Прокурор, здійснюючи нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва, через місяць після вилучення майна повторно звернувся до слідчого судді із клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна, що очевидно виходить за встановлені ч. 5 ст. 171 КПК України строки та є безпідставним втручанням у право на мирне володіння майном, гарантоване ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, враховуючи наступне.

Як вбачається з мотивувальної частини ухвали Печерського районного суду м. Києва від 14.09.2023 задовольняючи клопотання прокурора слідчий суддя виходив з того, що арешт вказаних речей, документів та транспортного засобу необхідний з метою збереження речових доказів, оскільки вони відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Чинним Кримінальним процесуальним кодексом України передбачено, що арешт на майно з метою збереження речових доказів можливий, коли існує сукупність розумних підстав і підозр вважати, що таке майно є доказом злочину.

Висновок органу досудового розслідування щодо відповідності майна тим чи іншим ознакам, передбаченим ст. 98 КПК України може бути зроблений лише на підставі постанови, яка має відповідати вимогам ч. 5 ст. 110 КПК України, зокрема містити мотиви прийнятого рішення.

Слідчим суддею встановлено, що відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 , вилучений у ОСОБА_5 під час обшуку транспортний засіб марки «Lexus LS 460», номер кузова - НОМЕР_1 , держ. номер НОМЕР_2 , 2007 року випуску належить ОСОБА_8 .

Наряду із цим, визнаючи речовим доказом у кримінальному провадженні вказані речі, документи та транспортний засіб, який належить ОСОБА_8 , слідчий виходив із положень ч. 1 ст. 98 КПК України.

Проте з постанови слідчого в частині визнання цих речей, документів та транспортного засобу, не вбачається мотивів прийнятого рішення щодо його відповідності в даному конкретному випадку тим чи іншим ознакам, передбаченим ч. 1 ст. 98 КПК України.

Таким чином, означена постанова слідчого, яка обґрунтовує мету накладення арешту, таку, як збереження речових доказів в частині зазначення критеріїв, визначених ч. 1 ст. 98 КПК України, яким би могли відповідати зазначені речі, документи та транспортний засіб містить формальні посилання на них, як на такі, що визначаються знаряддям вчинення злочину, що позбавляє слідчого суддю можливості встановити, що дійсно вказані речі, документи та транспортний засіб можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Значення для кримінального провадження вилучених у ОСОБА_5 речей, документів та транспортного засобу в судовому засідання навести не спромігся й прокурор.

Слідчий суддя вважає неспроможними доводи прокурора щодо необхідності збереження майна під арештом з мотивів того, що санкція інкримінованого ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 255 КК України визначає додаткове обов`язкове покарання у виді конфіскації майна, адже арешт із такою метою не накладався.

За такого, надані слідчому судді матеріали, з урахуванням відомостей, які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні, не містять даних, які б давали розумні підстави вважати, що зазначені речі, документи та транспортний засіб є знаряддями вчинення розслідуваних кримінальних правопорушень, як про це зазначає слідчий у постанові про визнання речовими доказами та прокурор в судовому засіданні.

Таким чином, на думку слідчого судді, за відсутності сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що вказані речі, документи та транспортний засіб, вилучені у ОСОБА_5 , є доказом злочину, сам факт визнання їх речовими доказами, не може бути правовою підставою для подальшого утримання під арештом.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

За наведеного, враховуючи те, що значення речей та документів, вилучених у ОСОБА_5 для розслідуваного кримінального провадження не доведено, а арешт на транспортний засіб, який належить ОСОБА_8 , який немає жодного відношення до розслідуваного кримінального правопорушення накладено поза принципом пропорційності втручання у права та свободи особи, слідчий суддя вважає, що арешт накладено необґрунтовано, тому він підлягає скасуванню, а майно у відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 169 КПК України поверненню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 22, 26, 170-175, 309, 392, 532 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання - задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 14.09.2023 у справі № 757/35539/23-к на речі, документи та транспортний засіб, вилучені 19.07.2023 під час проведення обшуку в транспортному засобі марки «Lexus LS 460», номер кузова - НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , а саме на:

-тримач сім-карти із № НОМЕР_3 ;

-документи (два аркуші паперу із чорновими записами, довіреність № 2 від 25.02.2021 на 1 арк., договір про правовий захист та правову допомогу №28-05 від 28.05.2021 на 2 арк., конституційна скарга від 03.05.2021 на 45 арк.);

-транспортний засіб марки «Lexus LS 460», номер кузова - НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , 2007 року випуску.

Зобов`язати слідчого Головного слідчого управління Національної поліції України чи прокурора, якого включено до групи слідчих/прокурорів у кримінальному проваджені № 0001357 від 02.11.2021, негайно повернути ОСОБА_5 або уповноваженій (довіреній) від його імені особі зазначені речі, документи та транспортний засіб.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню і оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Світлана ГРЕЧАНА