Справа №523/1157/23
Провадження №1-кс/523/3758/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.12.2023 року

Слідчий суддя Суворовського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , слідчого СВ ВП №2 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , скаржниці ОСОБА_4 розглянувши, скаргу ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого, у кримінальному провадженні №0000049 за ст. 115 ч. 1 КК України, -

встановив:

ОСОБА_4 звернулась зі скаргою на бездіяльність слідчого СВ ВП №2 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0000049 за ст. 115 ч. 1 КК України.

Зі скарги встановлено, що ОСОБА_4 подала ряд клопотань, заяв та скарг щодо проведення слідчих та процесуальних дій у кримінальному провадженні №0000049 за ст. 115 ч. 1 КК України, а саме допитати додаткових свідків, провести слідчий експеримент, вилучити кулю.

Слідчий ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснив, що всі необхідні процесуальні та слідчі дії вже було проведено, експертиза проводиться на основі зібраних матеріалів, тому допит свідків на разі не потрібен. Слідчий експеримент провести не можливо, оскільки матеріали провадження перебувають на експертизі, та крім того на місці не можливо відтворити обставини, що сталися.

ОСОБА_4 свою скаргу підтримала, просила виконати вимоги її клопотань поданих слідчому.

Дослідивши надані суду докази, заслухавши слідчого та скаржницю, суд приходить до висновку, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, стаття 19 Конституції України вказує, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Саме в запроваджені механізму реального захисту громадянами своїх прав у суді полягає здійснення функцій правової держави та її утвердження як такої.

Згідно ч. 3 ст.26 КПК України, слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Статтею 26 КПК України також встановлено засади диспозитивності кримінального провадження. Зокрема, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Згідно з приписами ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора:

1) бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування;

2) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зупинення досудового розслідування - потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження;

3) рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником;

4) рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи - заявником, одним із близьких родичів або членом сім`ї, коло яких визначено цим Кодексом, та/або захисником померлого, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження;

5) рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою;

6) рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора при застосуванні заходів безпеки - особами, до яких можуть бути застосовані заходи безпеки, передбачені законом;

7) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником;

8) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу, - підозрюваним, його захисником чи законним представником, потерпілим, його представником чи законним представником;

9-1) рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, дізнавачем, прокурором під час досудового розслідування - особою, якій відмовлено у задоволенні скарги, її представником, законним представником чи захисником;

10) повідомлення слідчого, дізнавача, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником;

11) відмова слідчого, дізнавача, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, - стороною захисту, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, її представником.

У матеріалах даного кримінального провадження проведено ряд слідчих та процесуальних дій для встановлення обставин події та проведення експертних досліджень.

Згідно ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Приймаючи до уваги викладене, зважаючи на те, дані про вчинення кримінального правопорушення внесено до ЄРДР, за таких обставин, приходжу до висновку про необхідність відмови у задоволенні скарги, оскільки за правилами ч. 2 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про:

1)скасування рішення слідчого чи прокурора;

2)зобов`язання припинити дію;

3)зобов`язання вчинити певну дію;

4)відмову у задоволенні скарги.

Отже, вимога про визнання бездіяльності не ґрунтується на процесуальному законі, її вирішення не охоплюється повноваженнями слідчого судді, які мають реалізовуватися в спосіб, передбачений процесуальним законом.

Слідчий суддя вважає за необхідне зазначити, що відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 21 КПК України, кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону. Вирок та ухвала суду, що набрали законної сили в порядку, визначеному цим Кодексом, є обов`язковими і підлягають безумовному виконанню на всій території України.

Стаття 307 КПК України визначає, що за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4ст. 110 КПК України, рішення слідчого, дізнавача, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також коли слідчий, дізнавач, прокурор визнає це за необхідне.

Враховуючи вищевикладене, оскільки у кримінальному провадженні було проведено ряд слідчих та процесуальних дій для проведення ряду експертних досліджень, та зібраної інформації шляхом проведення слідчих та процесуальних дій достатньо, при цьому слідчому судді можуть оскаржуватися рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора під час досудового розслідування, тому слідчий суддя приходить до висновку, що для розгляду скарги по суті на разі не має підстав, у зв`язку з чим суд приходить до висновку про відмову в задоволенні скарги.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 303, 304, 307 КПК України,-

постановив:

В задоволенні скарги ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого, у кримінальному провадженні №0000049 за ст. 115 ч. 1 КК України, відмовити.

Ухвала слідчого судді є остаточною та оскарженню не підлягає, набирає законної сили з моменту її оголошення і підлягає негайному виконанню.

Слідчий суддя ОСОБА_1