Справа № 758/6053/18
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2023 року м. Київ

Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючої-судді ОСОБА_1

за участю :

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0009006 від 16.09.2015 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, із середньою освітою, неодруженого, не маючого на утриманні малолітніх дітей, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190, КК України,-

В С Т А Н О В И В :

Досудовим розслідуванням встановлено, що у невстановленому досудовому розслідуванням місці та у невстановлений досудовим розслідуванням день та час у ОСОБА_4 виник злочинний умисел на заволодіння чужим майном, а саме грошовими коштами шляхом обману. Реалізуючи даний злочинний умисел, у невстановлений досудовим розслідуванням день та час ОСОБА_4 розмістив завідомо неправдиве оголошення з приводу виконання робіт по утепленню фасадів будинків за грошову винагороду із зазначенням свого абонентського номеру телефону НОМЕР_1 . 13 вересня 2015 року приблизно о 10 годині 06 хвилин на абонентський номер телефону ОСОБА_4 зателефонував ОСОБА_5 та повідомив, що хоче провести утеплення фасаду будинку навколо своєї квартири. В той же час у ОСОБА_4 виник злочинний умисел на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_5 . Реалізуючи даний злочинний умисел, ОСОБА_4 під час телефонної розмови домовився про зустріч з ОСОБА_5 на 13 вересня 2015 року о 21 годині 00 хвилин. Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_4 зустрівся з ОСОБА_5 поблизу входу у вестибюль станції Київського метрополітену «Лук?янівська», що знаходиться на території Шевченківського району м. Києва. Перебуваючи у вестибюлі станції київського метрополітену «Лук?янівська», ОСОБА_4 шляхом обману переконав ОСОБА_5 , що необхідно буде сплатити завдаток для купівлі необхідних будівельних матеріалів. Будучи впевненим в дійсності намірів ОСОБА_4 завідомо неправдивою обіцянкою виконання робіт про утеплення фасаду будинку, ОСОБА_5 передав йому грошові кошти в сумі 3000 гривень. Заволодівши грошовими коштами ОСОБА_5 , ОСОБА_4 в обумовлений термін, 14 вересня 2015 року, обіцяні роботи не виконав, грошові кошти не повернув, а навпаки розпорядився ними на власний розсуд, та почав уникати зустрічей з потерпілим, спричинивши потерпілому матеріальну шкоду в розмірі 3000 грн.

Таким чином, ОСОБА_4 , обвинувачується у вчиненні умисних дій, які виразились у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

Крім того, 13 вересня 2015 року приблизно о 10 годині 20 хвилин ОСОБА_4 під час телефонної розмови з ОСОБА_5 дізнався про намір його сусідки ОСОБА_6 також замовити роботи по утеплення фасаду будинку навколо її квартири. Після того, у ОСОБА_4 виник злочинний умисел на повторне заволодіння шляхом обману грошовими коштами ОСОБА_6 . Реалузіуючи даний злочинний умисел, 13 вересня 2015 року приблизно о 18 годині 00 хвилин ОСОБА_4 зателефонував на абонентський номер телефону ОСОБА_6 та домовився під час телефонної розмови про зустріч з нею 14 вересня 2015 року о 14 годині 00 хвилин поблизу входу у вестибюль станції Київського метрополітену "Олімпійська". Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_4 зустрівся з ОСОБА_6 поблизу входу у вестибюль станції Київського метрополітену "Олімпійська" ". Перебуваючи на літньому майданчику кафе на розі вул. Спортивної та вул. В. Васильківської в м. Києві, ОСОБА_4 шляхом обману переконав ОСОБА_6 , що необхідно буде сплатити завдаток для купівлі необхідних будівельних матеріалів. Будучи впевненим в дійсності намірів ОСОБА_4 завідомо неправдивою обіцянкою виконання робіт про утеплення фасаду будинку, ОСОБА_6 передала йому грошові кошти в сумі 3000 гривень. Заволодівши грошовими коштами ОСОБА_6 , ОСОБА_4 в обумовлений термін, 15 вересня 2015 року, обіцяні роботи не виконав, грошові кошти не повернув, а напаки розпорядився ними на власний розсуд, та почав уникати зустрічей з ОСОБА_6 , спричинивши потерпілій матеріальну шкоду в розмірі 3000 грн.

Таким чином, ОСОБА_4 , обвинувачується у вчиненні умисних дій, які виразились у заволодінні чужого майна шляхом обману (шахрайство), повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 заявив клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України та закриття кримінального провадження на вказаній підставі.

Прокурор щодо задоволення клопотання не заперечила, підтвердила, що строки притягнення до кримінальної відповідальності закінчилися, у зв`язку з чим вважав за можливе звільнити обвинуваченого від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України.

Потерпілі ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , будучи належним чином повідомленими про дату час та місце судового розгляду, в судове засідання не з`явились, клопотань про відкладення не подавали. Від потерпілої ОСОБА_8 в матеріалах справи міститься заява про розгляд кримінального провадження у її відсутності.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши надані в розпорядження суду матеріали кримінального провадження, суд дійшов наступного висновку.

Згідно з ч. 3 ст. 288 КПК України, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду від 04 червня 2020 року (справа №127/26665/16-к; провадження № 51-1066км20), положеннями ч. 4 ст. 286 КПК визначено, що в разі, якщо під час судового розгляду сторона у кримінальному провадженні звернеться до суду з клопотанням про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності, суд має невідкладно розглянути таке клопотання. Ця норма, як і положення ст. 49 КК України є імперативними нормами, які передбачають не право суду, а його обов`язок розглянути відповідне питання.

Згідно з вимогами ст. 44 КК України, особа, яка вчинила злочин, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

Процесуально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: притягнення особи як обвинуваченого; згода обвинуваченого на таке звільнення від кримінальної відповідальності (статті 284-288 КПК України).

Як встановлено судом, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, що мали місце 13 вересня 2015 року.

Крім того, інкриміновані ОСОБА_4 кримінальні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190 КК України (в редакції від 12.08.2015), згідно вимог ст. 12 КК України (в редакції від 12.08.2015), відносилися до злочинів невеликої та середньої тяжкості.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.49 КК України (в редакції від 12.08.2015) особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло п`ять років - у разі вчинення злочину середньої тяжкості.

Згідно з ч. 2, 3 ст. 49 КК України (в редакції від 12.08.2015) перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила злочин, ухилилася від досудового слідства або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення злочину минуло п`ятнадцять років. Перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин. Обчислення давності в цьому разі починається з дня вчинення нового злочину. При цьому строки давності обчислюються окремо за кожний злочин.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_4 перебував у розшуку з 31.01.2023 по 06.03.2023, провадження у справі на вказаній підставі було зупинено.

Як зазначено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 02 лютого 2023 року у справі №735/1121/20), особа, котра ухилялася від досудового розслідування або суду, підлягає звільненню від кримінальної відповідальності або покарання за давністю після спливу диференційованих строків, передбачених частиною першою статті 49 КК, подовжених на час ухилення. Встановлені частиною другою цієї статті загальні строки повинні застосовуватися лише в разі, якщо вони сплинули на час розгляду справи судом, тобто минуло більш як п`ять років з дня вчинення кримінального проступку і понад п`ятнадцять років з дня вчинення злочину.

На підставі викладеного, у разі ухилення від досудового розслідування або суду особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності або покарання за давністю після спливу диференційованого строку, передбаченого частиною першою статті 49 КК, подовженого на період ухилення.

Крім цього, судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 22.03.2018 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.190 КК України, та був засудженний вироком Миргородського районного суду Полтавської області від 17.04.2018 до покарання у виді штрафу, що вбачається з вимоги про судимість від 12.09.2023.

Таким чином, з урахуванням періоду перебування обвинуваченого у розшуку по даному кримінальному провадженню, та тієї обставини, що з моменту вчинення нового кримінального правопорушення 22.03.2018 року станом на день розгляду судом клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_4 закінчилися строки притягнення останнього до кримінальної відповідальності, визначені ст.49 КК України.

Враховуючи наведене, перевіривши законність заявленого клопотання, згоду обвинуваченого ОСОБА_4 на звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі вимог ст.49 КК України, з огляду на те, що кримінальні правопорушення, за яким обвинувачується останній є нетяжким злочином та злочином середньої тяжкості (у редакції на момент вчинення кримінального правопорушення), та з моменту їх вчинення минуло більше п`яти років (з врахуванням спливу диференційованих строків), а також з моменту вчинення нового кримінального правопорушення 22.03.2018 року минуло більше п`яти років, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 , звільнення його від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження щодо нього за ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190 КК України.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не подавався.

Питання речових доказів у кримінальному провадженні слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Стосовно стягнення процесуальних витрат у кримінальному провадженні, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові ОП ККС ВС від 12.09.2022 (справа №203/241/17, провадження №51-4251кмо21), якщо особа звільняється від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК у зв`язку із закінченням строків давності, процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, в тому числі й витрати на проведення експертизи, не стягуються з особи, кримінальне провадження щодо якої закрито на цій підставі, а відносяться на рахунок держави, окрім витрат, пов`язаних, зокрема, із залученням експерта стороною захисту.

Враховуючи викладене, витрати за проведення експертиз у кримінальному провадженні слід віднести на рахунок держави.

З огляду на викладене та керуючись ст. 49 КК України, ст. 100, 284, 286, 369-372 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про закриття кримінального провадження та звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченого ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190 КК України, від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190 КК України, відомості щодо якого внесено до ЄРДР за №0009006 від 16.09.2015, - закрити.

Процесуальні витрати на проведення експертизи №1583 від 27.12.2016, що становить 1540,70 грн. віднести на рахунок держави.

Речові докази у кримінальному провадженні, а саме експертний пакет №4106631, який містить договір №12, - залишити при матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 7 (семи) днів з дня її оголошення через Подільський районний суд м. Києва.

Ухвала набирає законної сили на наступний день після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1