УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" січня 2024 р. м. Харків

Слідчий суддя Київського районного суду м. Харкова ОСОБА_1

секретар судового засідання - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові клопотання старшого слідчого в ОВС СВ УСБУ в Харківській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором у кримінальному провадженні ОСОБА_4 , внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001151 від 27.07.2023, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина РФ, одруженого, з неповною вищою освітою, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 436-2, ч. 2 ст. 436-2 КК України,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурор - ОСОБА_4

підозрюваний - ОСОБА_5

захисник - адвокат ОСОБА_6 ,

перекладач - ОСОБА_7

у с т а н о в и в:

До Київського районного суду м. Харкова надійшло клопотання, у якому слідчий просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

1. Зміст поданого клопотання

Клопотання обґрунтовано тим, що слідчим відділом УСБУ в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001151, в якому громадянин російської федерації ОСОБА_5 , підозрюється у: виправдовуванні, визнанні правомірною збройної агресії російської федерації проти України, розпочатої у 2014 році, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 436-2 КК України, а також у поширенні матеріалів, в яких міститься виправдовування, визнання правомірною, заперечення збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, а також глорифікація осіб, які здійснювали збройну агресію Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, представників збройних формувань Російської Федерації, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 436-2 КК України.

Процесуальне керівництво досудовим розслідуванням у вказаному кримінальному провадженні здійснюється працівниками відділу Харківської обласної прокуратури.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 24.08.1991, Верховною Радою УРСР схвалено Акт проголошення незалежності України, яким урочисто проголошено незалежність України та створення самостійної української держави - Україна. У преамбулі Декларації про державний суверенітет України від 16.07.1990 зазначено, що Верховна Рада УРСР проголошує державний суверенітет України як верховенство, самостійність, повноту і неподільність влади Республіки в межах її території та незалежність і рівноправність у зовнішніх зносинах. Відповідно до розділу V цієї Декларації територія України в існуючих кордонах є недоторканною і не може бути змінена та використана без її згоди.

Положеннями Конституції України передбачено, що Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою, унітарною державою (ст. 1), суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною (ст. 2).

Згідно з ч. 1 ст. 65 Конституції України захист незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України є справою всього Українського народу та обов`язком громадян України.

Статтею 68 Конституції України передбачено, що кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

З 19.02.2014 представниками Російської Федерації (далі - РФ) розпочато збройне вторгнення збройних сил РФ (далі - ЗС РФ), приховане твердженням керівників РФ про переміщення військових підрозділів в рамках звичайної ротації сил Чорноморського флоту, які у взаємодії з військовослужбовцями Чорноморського флоту РФ та іншими підрозділами ЗС РФ здійснили блокування й захоплення адміністративних будівель і ключових об`єктів військової та цивільної інфраструктури України, забезпечили військову окупацію території Автономної Республіки Крим (далі - АРК) і м. Севастополя. 18.03.2014 РФ оголосила про офіційне включення Криму до її території.

Одночасно із цим, протягом березня та на початку квітня 2014 року, під безпосереднім керівництвом та контролем представників влади та ЗС РФ представники іррегулярних незаконних збройних формувань, озброєних банд і груп найманців, створених, підпорядкованих, керованих та фінансованих РФ взяли під контроль будівлі, в яких знаходилися органи місцевої влади та місцеві органи виконавчої влади України, військові об`єкти України в окремих районах Донецької та Луганської областей України. 07.04.2014 в м. Донецьку створено терористичну організацію «Донецька народна республіка» (далі за текстом - «ДНР»), а 27.04.2014 в м. Луганську - терористичну організацію «Луганська народна республіка» (далі за текстом - «ЛНР»), у складі яких утворені незаконні збройні формування, які функціонують і по теперішній час.

Датою початку тимчасової окупації РФ окремих територій України є 19.02.2014. Автономна Республіка Крим та місто Севастополь є тимчасово окупованими РФ з 20.02.2014. Окремі території України, що входять до складу Донецької та Луганської областей, є окупованими РФ (у тому числі окупаційною адміністрацією РФ) починаючи з 07.04.2014, відповідно до ч. 2 ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 № 1207-VII.

З метою повномасштабного військового вторгнення, починаючи з

2021 року по лютий 2022 року на території РФ, Республіки Білорусь та тимчасово окупованій території України сконцентрувались значні сили ЗС РФ, інші збройні формування РФ та підконтрольні їм іррегулярні угруповання.

У подальшому, 24.02.2022 Президент РФ оголосив початок так званої «спеціальної військової операції».

Того ж дня, 24.02.2022 військовослужбовці ЗС РФ, шляхом збройної агресії, з погрозою застосування зброї та фактично застосовуючи її, незаконно вторглись на територію України через державні кордони України в Харківській, Херсонській, Миколаївській, Сумській, Чернігівській, Запорізькій, Київській та інших областях, де здійснили збройний напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення, та окупували частину вказаної території, у тому числі частину Харківської області.

Факт повномасштабного збройного вторгнення не приховувався владою РФ, а також встановлений рішеннями міжнародних організацій, зокрема резолюцією Генеральної асамблеї ООН ES-11/1 від 02.03.2022 «Про агресію проти України», п. п. 1, 3 Висновку 300 (2022) Парламентської Асамблеї Ради Європи «Наслідки агресії Російської Федерації проти України», п. п. 17, 18 Наказу від 16.03.2022 за клопотанням про вжиття тимчасових заходів у справі «Звинувачення в геноциді відповідно до Конвенції про запобігання злочину геноциду та покарання за нього» (Україна проти РФ та ін.)».

У зв`язку з цим на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX (з урахуванням змін, внесених указами Президента України), в Україні введено воєнний стан з 05 год 30 хв 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, який триває по теперішній час.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у громадянина рф ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який перебував у м. Харків (більш точне місце слідством не встановлено), будучи прихильником політичного курсу російської федерації, спрямованого на здійснення збройної агресії рф проти України, у невстановлений період часу, але не пізніше 23.08.2022, виник злочинний умисел, направлений на виправдовування, визнання правомірною збройної агресії російської федерації проти України, розпочатої у 2014 році.

Так, ОСОБА_5 , у період, не пізніше 23.08.2022, перебуваючи у м. Харків (більш точне місце слідством не встановлено), використовуючи свій мобільний телефон «Sony Model: I4213», та особистий профіль в месенджері «Telegram», який зареєстрований на номер « НОМЕР_1 », розпочав листування з громадянином України ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (підписаний у телефоні ОСОБА_5 , як «ОСОБА_14», н.м.т. НОМЕР_2 ), в якому, серед іншого, коментував надіслані йому від ОСОБА_8 повідомлення (текстові висловлювання) та висвітлював свої погляди щодо обставин подій в Україні, в тому числі - щодо військової агресії рф проти України.

Далі, з метою реалізації свого злочинного умислу, у період з 23.08.2022 по 29.03.2023, ОСОБА_5 , використовуючи свій особистий профіль в месенджері «Telegram», який зареєстрований на номер « НОМЕР_1 », вів тривале листування з громадянином України ОСОБА_8 , в змісті якого, неодноразово коментував надіслані йому від ОСОБА_8 повідомлення (текстові висловлювання) та надсилав повідомлення із своїми особистими висловлюваннями, які містять виправдовування, визнання правомірною збройної агресії російської федерації проти України, розпочатої у 2014 році.

Однак, 20.06.2023, під час проведення обшуку за місцем фактичного проживання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_2 , вказана протиправна діяльність ОСОБА_5 , була викрита співробітниками СБ України.

Згідно отриманого висновку експерта № 22935 від 25.10.2023, за результатами проведення судової лінгвістичної семантико-текстуальної експертизи мовлення, встановлено, що у повідомленнях (текстових висловлюваннях) ОСОБА_5 :

1) від 23.08.2022 о 22:10, до співрозмовника «ОСОБА_14» ( ОСОБА_8 ), що містить текст наступного змісту (мовою оригіналу): «Корпусную операцию планировали, стратеги - не хухри-мухры. Правда, с ограниченными целями... Но замисел - чистий как слеза ребенка)) Решение - изящное, как задачка по тактике для 3-его курса ВВУЗ. Лихим молодецким ударом..., шашки наголо, рысью марш..., пуля - дура, штик - молодец! Айне колонен марширен... Все чин-чинарем)) А шож паровоз энтот не поехал?? А русские, суки, даже в предбоевой порядок розвернуться не дали! Ай-яй-яй! На этапе сосредоточения выбили ударную группу… Печалька...» та повідомлення від 23.08.2022 о 22:13 з текстом: «Этим гигантам ума пока даже батальонного уровня наступы не удаются... Ага, давай сразу корпусом усиленным бахнем. Жаль, наши не дали им на поля викатиться - эпическое сражение бы было...»;

міститься інформація щодо підтримки збройної агресії РФ проти України.

2) від 21.02.2023 о 13:10, до співрозмовника « ОСОБА_14 » ( ОСОБА_8 ), що містить текст наступного змісту (мовою оригіналу): «Еще бы... РФ возвращает штанги дозаправки на ТУ-22М и они становятся стратегическим. У Искандеров дальность становится до З тыс. и т.д. Опа, и мир изменился в один момент. Дело в том, что это все у РФ уже есть. Амеры очень этого не хотели. ОСОБА_15 первым делом договорился продлить этот договор. Теперь - все.»;

міститься інформація щодо схвалення та підтримки збройної агресії РФ проти України.

3) від 29.03.2023 о 00:58, до співрозмовника « ОСОБА_14 » ( ОСОБА_8 ), що містить текст наступного змісту (мовою оригіналу): «не забывай - цель не взять города, а уничтожить ВСУ... или ты хочешь здесь что-нибудь типа Артемовска?» та від 29.03.2023 о 01:04 текст наступного змісту (мовою оригіналу): «город не берут, потому что сейчас 2 млн человек и город (Харьков и ХО) висят на шее Украины и Запада и ВСУ еще боеспособно, а когда ВСУ настанет хана - эта территория просто отойдет РФ...»

міститься інформація щодо схвалення та підтримки збройної агресії РФ проти України.

Разом з тим, досудовим розслідуванням встановлено, що у громадянина рф ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючого у м. Харків (більш точне місце слідством не встановлено), будучи прихильником політичного курсу російської федерації, спрямованого на здійснення збройної агресії рф проти України, у невстановлений період часу, але не пізніше 23.08.2022, виник злочинний умисел, направлений на поширення матеріалів, в яких міститься виправдовування, визнання правомірною, заперечення збройної агресії російської федерації проти України, розпочатої у 2014 році, а також глорифікація осіб, які здійснювали збройну агресію російської федерації проти України, розпочатої у 2014 році - представників збройних формувань російської федерації.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_5 , у невстановлений час, але не пізніше 24.08.2022, перебуваючи у м. Харків (більш точне місце слідством не встановлено), використовуючи свій мобільний телефон «Sony Model: I4213», та особистий профіль в месенджері «Telegram», який зареєстрований на номер « НОМЕР_1 », розпочав листування з громадянином України ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (підписаний у телефоні ОСОБА_5 , як « ОСОБА_10 », н.м.т. НОМЕР_2 ), в якому, серед іншого, коментував надіслані йому від ОСОБА_8 повідомлення (текстові висловлювання), висвітлював свої погляди щодо обставин подій в Україні, а також поширював матеріали проросійського спрямування, в тому числі - щодо військової агресії рф проти України.

Так, встановлено, що з метою реалізації свого злочинного умислу, у період з 24.08.2022 по 16.03.2023, ОСОБА_5 , використовуючи свій особистий профіль в месенджері «Telegram», який зареєстрований на номер « НОМЕР_1 », вів тривале листування з громадянином України ОСОБА_8 , в змісті якого, неодноразово поширював матеріали, в яких міститься виправдовування, визнання правомірною, заперечення збройної агресії російської федерації проти України, розпочатої у 2014 році, а також глорифікація осіб, які здійснювали збройну агресію російської федерації проти України, розпочатої у 2014 році - представників збройних формувань російської федерації.

Однак, 20.06.2023, під час проведення обшуку за місцем фактичного проживання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_2 , вказана протиправна діяльність ОСОБА_5 , була викрита співробітниками СБ України.

Згідно отриманого висновку експерта № 22935 від 25.10.2023, за результатами проведення судової лінгвістичної семантико-текстуальної експертизи мовлення, встановлено, що у повідомленнях (текстових висловлюваннях/репостах) ОСОБА_5 :

1) від 24.08.2022 о 14:46, до співрозмовника « ОСОБА_14 » ( ОСОБА_8 ), репост з телеграм-каналу « ІНФОРМАЦІЯ_4 », що містить текст наступного змісту (мовою оригіналу): «Укрепрайон укров перемололся в труху. Русские освободители показали рецепт запекания свинины в горшочке. Бесславная смерть! Демилитаризация украинского укрепрайона от первого лица пехотинца 2 стрелкового батальона 100-й бригади. Не читали хохлы гуманитарный проект Ищи хохлов, сейчас проект читает про них... Вмерли за що?»;

міститься інформація щодо схвалення та підтримки збройної агресії РФ проти України, а також звеличування (глорифікації) військовослужбовців росії.

2) від 02.09.2022 о 20:03, до співрозмовника « ОСОБА_14 » ( ОСОБА_8 ), репост з телеграм-каналу « ІНФОРМАЦІЯ_5 », що містить текст наступного змісту (мовою оригіналу): «Предположительно первое видео спецназа ГУР ВСУ, высадившегося брать ЗАЗС. Браво нашим парням. Расх*ярили просто в щи бандеровскую элиту. Хохлы, трупы то заберете? А хотя никакого ж штурма не было, я забыл. Видео из неофициальных источников, подлинность проверить сложно (есть версия, что утопленники с баржи)»;

міститься інформація щодо схвалення та підтримки збройної агресії РФ проти України, а також звеличування (глорифікації) військовослужбовців росії.

3) від 07.09.2022 о 14:54, до співрозмовника « ОСОБА_14 » ( ОСОБА_8 ), репост з телеграм-каналу « ІНФОРМАЦІЯ_6 », що містить текст наступного змісту (мовою оригіналу): «Спецназ Росгвардии уже вторые сутки героически держит оборону Балаклеи - несмотря на то, что противник бросил превосходящие силы в контрнаступление. Парни дают адекватный огневой отпор и все-таки выходят на связь. Отступать никто не собирается - не смотря на жесткое рубилово. По периметру города в «серой зоне» идут активные стрелковые бои. В сомом населённом пункте - и даже на его окраинах, по нашим данным - закрепиться противнику не удалось. Бойцы спецназа Росгвардии - реально Герои. Как и все те, кто вместе с ними держит рубежи русской армии на Харьковском направлении. Мужики - вы делаете героическую работу!»

міститься інформація щодо схвалення та підтримки збройної агресії РФ проти України, а також звеличування (глорифікації) військовослужбовців росії.

4) від 04.10.2022 о 11:38, до співрозмовника « ОСОБА_14 » ( ОСОБА_8 ), репост з невідомого джерела, що містить текст наступного змісту (мовою оригіналу): «СВО начали вынужденно. Деремся мы там не с НАТО за украину, а со штатами за европу. Тянули 8 лет, старались подготовить экономику и армию, потянули бы еще, но не дали. По результату - правильно, превентивний удар достиг своих целей. Ход СВО менялся трижды, от «ребята, одумайтесь, давайте домой» до вполне конкретных кровопусканий середины лета «будете воевать - умрете», при которых достижение успеха казалось близкой перспективой, хохлы отходили целыми подразделениями, теряя боеспособность. Очередной этап противостояния и смены тактики будем наблюдать сейчас. Сейчас противник метнул на стол все, что сумел скопить и обучить за эти 6 месяцев. Сейчас его цель - усадить нас за стол, имея «хорошую переговорную позицию». Цель переговоров - пережить зиму и оправиться от оглушительных успехов своего наступления, ибо думается мне, если они так понаступают еще недели три, то ничем хорошим для них это не закончится. Они изобрели ключик к нашей тактике, но это скоропортящийся продукт, мы найдем действенние средства. Мы старались избегать мобилизации, мы старались избегать потерь, основная масса населення страны жила в режиме мирного времени. Сейчас идет ответ на очередной виток эскалации, учеличение численности СВ вдвое, принятие Республик в состав РФ, как следствие, приведение «союзних войск» единому командованию. Инфраструктура, ковровые бомбардировки, и прочее о чем мечтается, рассматривая конечной целью военную победу над украиной, тоже могут наступить, но плох политик, который во время войны не думает о будущем мире. Нам с ними жить. И нам жить там. Это наша земля, ми ее вернем и если можно избежать там двух миллионов убитых, ВПР постарается их избежать. Это СВО, а не война, именно потому, что военные действия наши должны принудить к смене политики тех граждан, которые стороной конфликта сейчас себя не признают и пока ей не являются, зато являются его основной движущей силой. Назада у нас нет, проиграть мы не можем.»

міститься інформація щодо схвалення, виправдовування та заперечення збройної агресії РФ проти України.

5) від 27.11.2022 о 19:10, до співрозмовника « ОСОБА_14 » ( ОСОБА_8 ), репост з телеграм-каналу « ІНФОРМАЦІЯ_7 », що містить відеозапис та текст наступного змісту (мовою оригіналу): «Зимние красавцы (прапор рф) в зону СВО».

міститься інформація щодо заперечення збройної агресії РФ проти України.

6) від 27.12.2022 о 23:53, до співрозмовника « ОСОБА_14 » ( ОСОБА_8 ), репост з телеграм-каналу « ІНФОРМАЦІЯ_8 », що містить відеозапис та текст наступного змісту (мовою оригіналу): «Раненый русский солдат взорвал себя гранатой, чтобы не сдаваться в плен. Можно ли такой поступок назвать геройским? Конечно! Герои - это люди чьи принципы и ценности важнее собственной жизни. Боец сделал очень сложный и сильный выбор. (...)».

міститься інформація щодо глорифікації російських військовослужбовців.

7) від 16.03.2023 о 21:32, до співрозмовника « ОСОБА_14 » ( ОСОБА_8 ), репост з сайту «ВКонтакте» « ІНФОРМАЦІЯ_9 що містить відеозапис та репост о 21:33 тексту до даного відео наступного змісту (мовою оригіналу): «И один в поле воин, если он по русски скроен. На видео подвиг Героя , рядового ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_10 . Призван по мобилизации 14.10.22 г. Попал в 20 ОА, 144 мсд, 488 мсп. ОСОБА_17 стал бойцом штурмового отряда 488 мсп. 10 марта он смог в ОДИНОЧКУ захватить траншею противника, уничтожить троих солдат ВСУ и взять в плен двоих. Посмотрите внимательно, он мог спокойно добить сдавшихся, но Воин пощадил тех, кто поднял руки. ІНФОРМАЦІЯ_11 рядовой ОСОБА_16 пал смертью храбрых. Сейчас готовятся документы для представления рядового ОСОБА_12 к званию Героя России посмертно».

міститься інформація щодо глорифікації російських військовослужбовців, а саме російського військовослужбовця ОСОБА_13 .

Таким чином, своїми умисними і протиправними діями ОСОБА_5 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 436-2 та ч. 2 ст. 436-2 КК України.

Разом з тим, 26.06.2023 т.в.о. начальника управління міграційного контролю, протидії нелегальній міграції та реадмісії ГУДМС у Харківській області, винесено рішення про примусове видворення ОСОБА_5 . З метою встановлення необхідного пакету документів для проведення видворення, ОСОБА_5 , на підставі рішення суду від 26.06.2023, було затримано та поміщено до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України, де він перебував до 26.01.2024. Під час перебування в ПТПІ, ОСОБА_5 шукав можливості виїхати за межі України за допомогою організації Червоний Хрест. Тож слідством було отримано інформацію, що ОСОБА_5 має намір покинути територію України з метою ухилення від притягнення до кримінальної відповідальності.

25.01.2024 слідчим СВ УСБУ в Харківській області ОСОБА_5 повідомлено про підозру за ч. 1 ст. 436-2 та ч. 2 ст. 436-2 КК України.

26.01.2024, після закінчення терміну перебування ОСОБА_5 в Миколаївському ПТПІ ДМС України, останнього було затримано на підставі ст.615 КПК України.

Даний виклад обставин, а також той факт, що ОСОБА_5 є громадянином рф, не має громадянства України та планує покинути територію України, доводить, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів крім тримання під вартою не може запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

2. Позиція учасників у судовому засіданні

У судовому засіданні прокурор вимоги клопотання підтримав, просив задовольнити з підстав, наведених у його обґрунтування.

Підозрюваний та його захисник у судовому засіданні проти задоволення клопотання слідчого заперечували, просили відмовити або обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

3. Мотиви та оцінка слідчого судді

3.1. Законодавчі підстави для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою .

Розділ ІІ КПК України визначає, що з метою досягнення дієвості кримінального провадження застосовуються заходи його забезпечення. До них, згідно з п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України, віднесені також запобіжні заходи.

Порядок застосування до особи запобіжних заходів визначений главою 18 КПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 176 КПК України запобіжними заходами є: особисте зобов`язання, особиста порука, застава, домашній арешт, тримання під вартою.

Частина третя ст. 176 КПК України встановлює, що слідчий суддя відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: (1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; (2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; (3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; (4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; (5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності інші обставини, перелік яких визначено ч. 1 ст. 178 КПК України.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: (1) до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що підозрюваний, обвинувачений не виконав обов`язки, покладені на нього при застосуванні іншого, раніше обраного запобіжного заходу, або не виконав у встановленому порядку вимог щодо внесення коштів як застави та надання документа, що це підтверджує; (2) до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років, виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що, перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину; (3) до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину; (4) до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років; (5) до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки; (6) до особи, яку розшукують компетентні органи іноземної держави за кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким може бути вирішено питання про видачу особи (екстрадицію) такій державі для притягнення до кримінальної відповідальності або виконання вироку, в порядку і на підставах, передбачених розділом ІХ цього Кодексу або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України; (7) до особи, стосовно якої надійшло прохання Міжнародного кримінального суду про тимчасовий арешт або про арешт і передачу, у порядку і на підставах, передбачених розділом IX-2 цього Кодексу (ч. 2 ст. 183 КПК України).

При цьому, ч. 3 ст. 183 КПК України визначає, що слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою зобов`язаний визначити альтернативний запобіжний захід у виді застави, у розмірі достатньому для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України, крім випадків, передбачених ч. 4 вказаної статті. В ухвалі слідчого судді зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому ч. 4 вказаної статті.

Згідно з положеннями ч.ч. 1-4 та 7 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать (1) про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, (2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор, (3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Слідчий суддя має право зобов`язати підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого органу державної влади, визначеного слідчим суддею, судом, якщо прокурор доведе обставини, передбачені пунктом 1 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктами 2 та 3 частини першої цієї статті.

Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців.

3.2. Набуття статусу підозрюваного

Запобіжні заходи на стадії досудового розслідування можуть застосовуватися лише до підозрюваного.

За змістом ч. 1 ст. 42 КПК України, статус підозрюваного має, зокрема, особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру.

Частиною 1 статті 276 КПК України визначено, що повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, у випадках: (1) затримання особи на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення; (2) обрання до особи одного з передбачених цим Кодексом запобіжних заходів; (3) наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень (ч. 1 ст. 278 КПК України).

Як встановлено слідчим суддею, письмове повідомлення про підозру ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 436-2, ч. 2 ст. 436-2 КК України, складено, підписано та вручено останньому 25.01.2024.

Отже, у відповідності до вимог ст. 42 КПК України, ОСОБА_5 набув статусу підозрюваного у цьому кримінальному провадженні і щодо нього може вирішуватися питання про застосування запобіжного заходу.

3.3. Наявність обґрунтованої підозри

Відповідно до положень ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є, зокрема, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення.

Разом з тим, кримінальне процесуальне законодавство України не містить визначення поняття «обґрунтована підозра», а тому, керуючись приписами ч. 5 ст. 9 КПК України, слідчий суддя при встановленні змісту вказаного поняття враховує практику Європейського суду з прав людини.

Зокрема, у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 зазначено, що «обґрунтована підозра» означає існування фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, крім того, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним злочином, вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях ЄСПЛ, зокрема, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994 суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Так, для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри, оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а з метою визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

У пункті 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» зазначено, що «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок.

За такого, слідчий суддя на стадії досудового розслідування для вирішення питання, зокрема, щодо обґрунтованості підозри не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини особи/осіб у вчиненні кримінального правопорушення чи її відсутності, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи/осіб до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Отже, при вирішенні питання щодо обґрунтованості підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність останнього до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення вірогідною та достатньою для обрання відносно нього запобіжного заходу.

Згідно з доводами, викладеними у клопотанні, та документами, наданими на підтвердження цих доводів, обґрунтованість підозри щодо вчинення ОСОБА_5 інкримінованих йому злочинів, підтверджується сукупністю зібраних доказів, зокрема, рапортом слідчого про виявлення кримінального правопорушення від 06.12.2023; рапортом слідчого про виявлення кримінального правопорушення від 14.12.2023; протоколом огляду від 13.07.2023; протоколом огляду від 31.07.2023; висновком експерта № 22935 за результатами проведення судової лінгвістичної семантико-текстуальної експертизи мовлення від 25.10.2023 (вх. №13628 від 06.12.2023); протоколом допиту ОСОБА_8 від 08.01.2024, протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_5 від 25.01.2024.

Ураховуючи вищезазначені загальні підходи до обґрунтованості підозри, а також встановлені згідно з матеріалами судового провадження факти, слідчий суддя вважає, що наявна інформація, яка може переконати об`єктивного спостерігача у тому, що ОСОБА_5 своїми діями, про які йдеться у повідомленні про підозру, міг вчинити інкриміновані йому кримінальні правопорушення.

Разом з тим, вищенаведеним висновком про обґрунтованість підозри не констатується наявності в діях ОСОБА_5 вини у вчиненні злочинів. Так, на цій стадії слідчий суддя не вправі наперед вирішувати питання про фактичні обставини кримінального правопорушення, кваліфікацію дій підозрюваної, доведеність чи недоведеність винуватості підозрюваної, давати оцінку доказам щодо їх належності, допустимості, достовірності та достатності, оскільки ці питання вирішуються судом при ухваленні судового рішення по суті обвинувачення на підставі обвинувального акта, а не під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу щодо особи, якій повідомлено про підозру у вчиненні злочину, що свідчать про вірогідність причетності особи до вчинення інкримінованого злочину та необхідність застосування щодо такої особи обмежувального заходу.

Обставини здійснення підозрюваним ОСОБА_5 конкретних дій та доведеність його вини потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

3.4. Наявність ризиків

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (частина 1 статті 177 КПК).

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність, зокрема, ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною 1 статті 177 КПК (частина 2 статті 177 КПК).

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій. При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Так, у клопотанні слідчий посилається на наявність ризиків, які свідчать про можливе вчинення ОСОБА_5 дій, передбачених пунктами 1, 3, 5 частини 1 статті 177 КПК.

3.4.1. Ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду

Ризик переховування від органу досудового розслідування/суду є актуальним безвідносно до стадії кримінального провадження та обумовлений серед іншого можливістю притягненням до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю передбаченого покарання. Тяжкість ймовірного покарання особливо сильно підвищують ризик переховування від органу досудового розслідування та/або суду на перших етапах притягнення особи до кримінальної відповідальності.

Співставлення можливих негативних наслідків для підозрюваного у вигляді його можливого ув`язнення у невизначеному майбутньому з можливим засудженням до покарання у виді позбавлення волі у найближчій перспективі доводять, що цей ризик є достатньо високим безвідносно стадії кримінального провадження та характеру слідчих та процесуальних дій, які належить провести органу досудового розслідування.

При цьому, слідчий суддя при встановленні даного ризику враховує ОСОБА_5 , будучи громадянином рф, розуміючи тяжкість можливого покарання (наявності в санкції статті виду покарання у вигляді позбавлення волі), маючи намір покинути територію України, може приховуватися від органу досудового розслідування, тим самим ухиляючись від можливого притягнення до кримінальної відповідальності.

3.4.2. Ризики незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється

Слідчий суддя не погоджується із доводами сторони обвинувачення про існування ризиків, передбачених п. п. 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки вони не доведені ані слідчим у клопотанні, ані прокурором під час судового розгляду.

3.5. Наявність інших обставин, передбачених ст. 178 КПК України

При вирішенні питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу, крім встановлених ризиків кримінального провадження, слідчий суддя, на підставі наданих сторонами матеріалів, оцінює в сукупності існування інших обставин, передбачених ст. 178 КПК України, а саме: вагомість наданих стороною обвинувачення доказів про ймовірне вчинення підозрюваною злочинів, у разі визнання винуватою у вчиненні яких, їй може загрожувати покарання у виді позбавлення волі; наявність стійких соціальних зв`язків та постійного місця проживання у м. Харкові; відсутність судимостей; низький ризик продовження чи повторення протиправної поведінки.

3.6. Наявність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу.

З урахуванням тієї обставини, що інкриміновані органом досудового розслідування кримінальні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 436-2, ч. 2 ст. 436-2 КК України, класифікуються, як нетяжкі злочини, і у ході судового розгляду прокурором не доведено обставин, передбачених п. 3 ч. 2 ст. 183 КПК України, - що перебуваючи на волі, ОСОБА_5 переховувався від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджав кримінальному провадженню або йому повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину, слідчий суддя визначився , що до останнього слід застосувати запобіжний захід у вигляд домашнього арешту, який полягає у забороні підозрюваному залишати житло цілодобово, з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

4. Висновки за результатами розгляду клопотання

З урахуванням встановлених вище обставин кримінального правопорушення та наданих стороною обвинувачення доказів на підтвердження викладених у клопотанні доводів, що свідчать про набуття ОСОБА_5 статусу підозрюваного у кримінальному провадженні, про наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення останнім інкримінованих злочинів, про наявність достатніх підстав вважати, що існує ризик вчинення ним дій, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку про наявність обґрунтованих підстав для відмови у задоволенні клопотання слідчого про застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та застосуванні до нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, що полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово.

Слід зазначити, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси підозрюваного з метою забезпечення кримінального провадження.

При цьому, слідчий суддя вважає за необхідне відзначити, що відповідно до положень частини 1 статті 198 КПК України, висловлені в ухвалі слідчого судді за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень..

Керуючись ст. 177, 178, 181, 183, 194, 197 КПК України, слідчий суддя -

п о с т а н о в и в:

Клопотання старшого слідчого в ОВС СВ УСБУ в Харківській області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001151 від 27.07.2023, - залишити без задоволення.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у межах строку досудового розслідування по 07.03.2024 (включно), який полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово за адресою: АДРЕСА_1 , зобов`язавши прибувати за кожною вимогою до суду.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до вимог ч. 5 ст. 194 КПК України, наступні обов`язки:

- не відлучатися із населеного пункту - м. Харків без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

Встановити строк дії ухвали по 07.03.2024 (включно).

Роз`яснити ОСОБА_5 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а підозрюваним в той же строк з моменту отримання копії ухвали.

Ухвала складена і підписана 01.02.2024.

Слідчий суддя - ОСОБА_1