Провадження № 1-кс/750/5188/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 жовтня 2023 року м. Чернігів

Слідчий суддя Деснянського районного суду міста Чернігова ОСОБА_1 , із секретарем судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника адвоката ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ Чернігівського РУП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003639 від 23.09.2023, стосовно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Вільшане, Сосницького району, Чернігівської області, громадянина України, неодруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не маючого, офіційно не працюючого, з професійно-технічною освітою, раніше судимого: 15.11.2019 Менським районним судом Чернігівської області за ч. 1 ст. 189, ч. 2 ст. 189 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки, на підставі ст. 75, 104 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 1 рік; 03.01.2023 Новозаводським районним судом Чернігівської області за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років; на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 2 роки; зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 185, ч. 4 ст. 186 КК України,

в с т а н о в и л а :

Старший слідчий СВ Чернігівського РУП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_6 , за погодженням з прокурором Чернігівської окружної прокуратури ОСОБА_3 , звернулася до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_5 в межах строку досудового розслідування, тобто до 17.12.2023.

В судовому засіданні прокурор підтримала клопотання, просила задовольнити з наведених у ньому підстав.

Захисник проти задоволення клопотання заперечив. Просив обрати стосовно підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. В усній формі заявив в судовому засіданні скаргу про незаконне затримання підозрюваного, вказавши лише, що зі слів підозрюваного він був затриманий в 9 годин ранку, а в протоколі зазначено, що о 18 год. 36 хв. Раніше скаргу не подавав, бо подає її зараз, під час судового засідання.

Підозрюваний погодився з думкою захисника. Просив обрати йому домашній арешт за адресою, де він проживає з дівчиною та її дитиною. Вказав, що працював неофіційно вантажником, отримував 12-15 тис грн на місяць. Вказав, що зранку перебував у відділку поліції.

Заслухавши доводи прокурора, думку підозрюваного та його захисника, дослідивши матеріали кримінального провадження, приходжу до наступних висновків.

Чернігівським РУП ГУНП в Чернігівській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003639 від 23.09.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч. 4 ст. 186 КК України.

17.10.2023 ОСОБА_5 затримано на підставі ст.615 КПК України (в протоколі про затримання особи час фактичного затримання зазначено «18 год. 36 хв. 17.10.2023»).

17.10.2023 ОСОБА_5 вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки (п.5 ч.2 ст.183 КПК України).

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 статті 177 КПК України.

Згідно із ч.1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

У відповідності до п. «с» ч.1 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом, зокрема: c) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

В рішеннях Європейського суду існує розширене трактування терміну обґрунтована підозра, який означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, N 182), те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають достатніми, щоб виправдати подальше висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року), що будь-яка стороння особа може бути переконаною в тому, що ця особа причетна до даного кримінального провадження.

У справах «Феррарі-Браво проти Італії», «Мюррей проти Сполученого Королівства», «Чеботарь проти Молдови» ЄСПЛ зазначив, що для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення. При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу має враховуватись саме обґрунтованість підозри, а не її доведеність, бо це завдання покладається на слідчого під час проведення ним досудового розслідування і на даному етапі провадження суд не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх належності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчинені кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочинів вірогідною та достатньою для застосування щодо особи запобіжного заходу.

Отже, обґрунтована підозра не передбачає наявності достовірного знання про вчинення особою кримінального правопорушення. Однак, вона повинна бути заснована на об`єктивних фактах, наданих суду стороною обвинувачення.

Таким чином, не вирішуючи питання про доведеність вини та остаточної кваліфікації дій ОСОБА_5 , виходячи з наданих матеріалів клопотання, слідчий суддя дійшла висновку про наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення останнім кримінальних правопорушень за викладених у клопотанні обставин.

Отже, вказане може бути підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді запобіжного заходу.

Оцінюючи доводи слідчого щодо існування ризиків передбачених п.п. 1, 5 ч.1 ст.177 КПК України, слідчий суддя виходить із такого.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

Оцінивши доводи, наведені у клопотанні, слідчий суддя вважає, що сторона обвинувачення у судовому засіданні довела наявність підстав вважати, що існує ризик того, що ОСОБА_5 зможе переховуватися від органів досудового розслідування, з огляду на таке.

Так, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 185, ч. 4 ст. 186 КК України, які відповідно до ст.12 КК України відносяться до категорії тяжких злочинів, за одне з яких передбачено безальтернативне покарання у вигляді позбавлення волі на строк до десяти років. Тому, усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання, що загрожує йому в разі визнання його винуватим, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» зазначає, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

Суд приймає до уваги особу підозрюваного, його сімейний та майновий стан, стан здоров`я. Враховує той факт, що 03.01.2023 Новозаводським районним судом Чернігівської області ОСОБА_5 засуджено за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі, звільнено від відбування покарання з іспитовим строком. Останній нові злочини вчинив у період іспитового строку. Крім того, ОСОБА_5 ніде офіційно не працює та не має постійних та законних джерел до існування, тому перебуваючи на волі, може продовжити вчиняти кримінальні правопорушення майнового характеру.

Таким чином, під час розгляду клопотання сторона обвинувачення довела існування ризиків, передбачених п.п.1,5 ч.1 ст.177 КПК України, що відповідно до п.2 ч.1 ст.194 КПК України є підставою для застосування запобіжного заходу.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, яка міститься у справі «Ладен проти Польщі» зазначено, що рішення суду повинно забезпечити не тільки право підозрюваного (обвинуваченого), а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства (рішення №11036/03 від 18.03.2008).

За таких обставин, клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підлягає задоволенню. Вказаний запобіжний захід є співмірним з існуючими ризиками станом на час судового розгляду, відповідає особі підозрюваного і зможе забезпечити, на відміну від інших більш м`яких запобіжних заходів, належне виконання ним процесуальних обов`язків.

Слідчим суддею розглянута можливість застосування не лише такого запобіжного заходу, як тримання під вартою, а і всіх інших, більш м`яких, визначених ст. 176 КПК України, зокрема, домашнього арешту, з врахуванням позицій, як сторони обвинувачення, так і захисту. Аналіз матеріалів, наданих у судовому засіданні учасниками справи, доводить, що домашній арешт, про застосування якого клопотали захисник і підозрюваний, не забезпечить на даний час належного виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та не зможе запобігти вказаним прокурором ризикам.

Згідно ч.ч. 4, 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього. Розмір застави визначається у таких межах: щодо особи підозрюваної, обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину від 20 до 80 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Виходячи з положень ст.182,183 КПК України, слідчий суддя вважає необхідним встановити заставу в розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, яка в разі її внесення зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та покласти на нього обов`язки, передбачені статтею 194 КПК України, у разі внесення застави.

Розглядаючи скаргу захисника про незаконне затримання ОСОБА_5 за відсутності правових підстав слідчим суддею встановлено наступне.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 206 КПК України якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави у встановленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи.

Слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи.

Згідно до ч. 4 ст. 206 КПК України якщо до доставлення такої особи до слідчого судді прокурор, слідчий звернеться з клопотанням про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя зобов`язаний забезпечити проведення у найкоротший строк розгляду цього клопотання.

Відповідно до ч. 5 ст. 206 КПК України незалежно від наявності клопотання слідчого, прокурора, слідчий суддя зобов`язаний звільнити особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких трималася ця особа, не доведе:

1) існування передбачених законом підстав для затримання особи без ухвали слідчого судді, суду;

2) неперевищення граничного строку тримання під вартою;

3) відсутність зволікання у доставленні особи до суду.

Згідно із ст. 211 КПК України строк затримання особи без ухвали слідчого судді, суду не може перевищувати сімдесяти двох годин з моменту затримання, який визначається згідно з вимогами статті 209 цього Кодексу. Затримана без ухвали слідчого судді, суду особа не пізніше шістдесяти годин з моменту затримання повинна бути звільнена або доставлена до суду для розгляду клопотання про обрання стосовно неї запобіжного заходу.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 278 КПК України письмове повідомлення про підозру затриманій особі вручається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту її затримання. У разі якщо особі не вручено повідомлення про підозру після двадцяти чотирьох годин з моменту затримання, така особа підлягає негайному звільненню.

Норма ст. 206 КПК України, крім іншого, покликана врегулювати питання незаконного тримання особи під вартою та її звільнення з-під варти за доведеності такого тримання.

Аналізуючи доводи, наведені у клопотанні, слідчий суддя враховує практику Європейського суду з прав людини зокрема рішення ЄСПЛ "Мюррей проти Сполученого Королівства", "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства", в яких зазначено, що для підозри достатньо існування інформації про те, що особа могла вчинити правопорушення.

Така інформація щодо ОСОБА_5 існує. При цьому в ході досудового розслідування при обранні підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідна наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, а саме: існування фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити правопорушення. При цьому мета затримання - продовжити розслідування й підтвердити або спростувати підозри, які стали підставою для затримання.

Норма ст. 206 КПК України, крім іншого, покликана врегулювати питання забезпечення законного тримання особи під вартою та її звільнення з-під варти за недоведеності підстав для такого тримання.

Слідчий суддя при розгляді скарги захисника враховує, що визначені КПК України строки затримання ще не закінчилися, слідчим стосовно останнього подано клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою 18 жовтня 2023 року о 10 год 00 хв, тобто до спливу 60 годин від часу затримання.

При цьому в судовому засіданні не встановлено, що органом досудового розслідування допущено зволікання у доставленні особи у статусі підозрюваного до суду.

В протоколі затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, стосовно ОСОБА_5 зазначено час складання протоколу, фактичний час затримання останнього, підстави затримання, роз`яснено права та обов`язки затриманому згідно ст. 42 КПК України, копія протоколу затримання була вручена затриманому. Затримання відбувалося в присутності захисника. Однак, під час затримання зауважень не надходило.

Крім того, згідно матеріалів клопотання, підозрюваний добровільно надавав свої пояснення з приводу обставин кримінального провадження, приймав участь в слідчих діях, відмовився від послуг захисника. Після оголошення підозри ОСОБА_5 допитувався, проте протокол від 17.10.2023 не містить застережень ОСОБА_5 щодо бажання мати захисника, в тому числі у зв`язку із незаконним його затриманням.

За твердженням захисника йому стало відомо про незаконне затримання ОСОБА_5 фактично після його затримання, десь о 20 годині 17.10.2023.

Клопотання про обрання запобіжного заходу було вручено захиснику о 21 год 30 хв. 17.10.2023, а подано до суду 18.10.2023 о 10 год 00 хв. Розгляд клопотання судом було призначено на 12 годину 00 хв.

Разом з тим, захисником у відповідності до ст. 206 КПК України в період часу з 08 години до 12 години 18.10.2023 не було подано до слідчого судді скаргу на незаконне затримання. Така позиція сторони захисту розцінюється як заперечення проти обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

За таких обставин скарга є необґрунтованою і не може бути задоволена.

Керуючись ст.ст. 176 - 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 205, 309, 372, 376 КПК України, слідчий суддя

п о с т а н о в и л а:

У задоволенні скарги захисника адвоката ОСОБА_4 на незаконне затримання підозрюваного - відмовити.

У задоволенні клопотання захисника та підозрюваного про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту - відмовити.

Клопотання слідчого - задовольнити.

Обрати стосовно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 14 грудня 2023 року з подальшим утриманням в ДУ «Чернігівський слідчий ізолятор», з визначенням розміру застави.

Строк закінчення дії ухвали - 14.12.2023.

Заставу визначити у розмірі 20 (двадцяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб в сумі 53 680 (п`ятдесят три тисячі шістсот вісімдесят) грн., яка може бути внесена, як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем).

У разі внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_5 наступні обов`язки:

-прибувати за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду;

-не відлучатися із населеного пункту, в якому він перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає негайному виконанню після її оголошення.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали виготовлено та проголошено 19 жовтня 2023 року о 13 год. 00 хв.

Слідчий суддя ОСОБА_1