ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №631/559/16-к Головуючий 1-ої інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11-кп/818/1212/23 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.121 КК України
УХВАЛА

Іменем України

20 листопада 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду в складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду м. Харкова в режимі відеоконференції кримінальне провадженняза апеляційними скаргами захисника та прокурора на вирок Зміївського районного суду Харківської області від 27.06.2023 року стосовно ОСОБА_8 ,-

ВСТАНОВИЛА:

Вказаним вироком:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець смт. Нова Водолага Нововодолазького району Харківської області, українець, громадянин України, з повною загально середньою освітою, не працюючий, не одружений, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

засуджений за ч. 2 ст. 121 КК України до 8 (восьми) років позбавлення волі.

Крім того, цим же рішенням суду розв`язаний цивільний позов, вирішена доля речових доказів та процесуальних витрат.

Згідно вироку, 21 листопада 2015 року, близько 01 год 20 хв, ОСОБА_8 разом з ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , знаходився в літній кухні домоволодіння ОСОБА_12 , розташованого по АДРЕСА_2 , де також мешкав ОСОБА_9 , та де вони розпивали спиртні напої. Близько 02 години ночі ОСОБА_9 пішов спати в житловий будинок, а ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 продовжили вживати спиртні напої.

О 02 год 50 хв між ОСОБА_8 та ОСОБА_11 , які знаходились в літній кухні та перебували у стані алкогольного сп`яніння, виникла сварка та неприязні стосунки . В ході сварки у ОСОБА_8 виник намір, спрямований на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_11 . Реалізуючи свій намір, ОСОБА_8 взяв дерев`яну биту, довжиною 582 мм та в діаметрі 66 мм, що знаходилась на підлозі в літній кухні, після чого підійшов до ОСОБА_11 і в ході подальшого конфлікту, наніс останній не менше 6 ударів битою по голові та близько 5 ударів по тулубу і кінцівкам, заподіявши тілесні ушкодження.

Внаслідок умисних протиправних дій ОСОБА_8 ОСОБА_11 згідно висновку судово-медичної експертизи № 117- НВт/15 від 21.11.2015 року отримала закриту черепно-мозкову травму, забій головного мозку, субарахноідальний крововилив в правій півкулі мозку.

В подальшому ОСОБА_11 була госпіталізована до реанімаційного відділення Нововодолазької ЦРЛ, де близько 08 години 30 хвилин, не приходячи до тями померла, згідно висновку експерта № 117-НВт/15 від 25.01.2016 року, смерть ОСОБА_11 настала в результаті гострого порушення мозкового кровообігу на фоні травматичного шоку, розвиток яких зумовила закрита черепно-мозкова травма з крововиливом під тверду мозкову оболонку, забоєм головного мозку та множинними забитими ранами голови. Дана травма полягає в причинному зв`язку з настанням смерті. Кількість ударів і місць додатків травмуючих предметів (знарядь) на тілі ОСОБА_11 обчислюється в межах 1,5 десятків і більше.

Дана травма знаходиться в причинному зв`язку з настанням смерті ОСОБА_11 за ступенем тяжкості, згідно п.4.8 «Правил» судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень вона носить ознаки тяжких тілесних ушкоджень. Інші зазначені ушкодження (синці на задній поверхні тулуба, множинні синці на задній поверхні лівого ліктьового суглоба, тильній поверхні обох кистей, зовнішньої поверхні правого стегна, внутрішньої поверхні лівого гомілковостопного суглоба) мають ознаки легких тілесних ушкоджень».

Характер пошкоджень на волосистій частині голови утворилися в результаті гострого порушення мозкового кровообігу на фоні травматичного шоку, розвиток яких обумовила закрита черепно-мозкова травма з крововиливом під тверду мозкову оболонку, забоєм головного мозку та множинними забитими ранами голови, які утворилися, від впливу одного знаряддя, що має подовжену обмежену форму контактної поверхні, і виключають можливість їх утворення від руки самої потерпілої або при вільному її падінні з висоти власного зросту.

В апеляційній скарзі захисник просить вирок скасувати через невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального процесуального закону та ухвалити новий вирок, яким визнати невинуватим обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України та через не доведення вчинення злочину в якому він обвинувачується виправдати.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок скасувати в частині призначеного покарання через невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості та ухвалити новий вирок, яким визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України та призначити йому покарання у виді 10 років позбавлення волі. У решті вирок залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення захисника та обвинуваченого, які просили задовольнити апеляційну скаргу захисту, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги опонентів та підтримав апеляційну скаргу прокурора, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги слід залишити без задоволення, виходячи з наступних підстав.

Так, згідно ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На переконання колегії суддів, вирок районного суду в повній мірі відповідає вказаним вимогам.

Судом першої інстанції належним чином встановлено час, місце, форму вини, мотив, мету вчинення кримінальних правопорушень, як того вимагають ст. ст. 91, 374 КПК України.

Обґрунтовуючи встановлені фактичні обставини суд першої інстанції послався на показання свідків та документи, якими у повному обсязі підтверджуються встановлені фактичні обставини вчинення ОСОБА_8 злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Доводи сторони захисту про самостійне дослідження судом доказів, а не надання їх прокурором пояснюється, тим що прокурор ОСОБА_13 приймав участі в судовому засіданні в режимі відеоконференції, а матеріали провадження знаходились в суді та вивчались відповідні документи.

Суд першої інстанції перед дослідженням доказів справи роз`яснив учасникам провадження права на заперечування, подачу зауваження, клопотань про визнання доказів неналежними, недопустимими, тощо. Проте цим правом сторона захисту не скористалась.

Сторона захисту в апеляційній скарзі зазначає про те, що наявність крові на одязі обвинуваченого не може підтверджувати факту наявності складу злочину в діях ОСОБА_8 . Однак, ці твердження спростовуються матеріалами кримінального провадження.

Судом першої інстанції досліджено: висновки експерта №106-ц від 16.02.2016 та №415-МК від 13.01.2016, а також протокол огляду місця події від 21.11.2015 та додані до нього фото-таблиці, показання свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_9 , ОСОБА_14 та інші докази, які не залишають сумніву у тому, що показання ОСОБА_10 є правдивими, а пояснення ОСОБА_8 не узгоджуються з цими доказами.

Так, наявними помарками крові, зазначеними в експертизі, підтверджується версія ОСОБА_10 і повністю спростовується версія ОСОБА_8 , про що і зазначено у вироку суду першої інстанції.

Питання здійснення впливу на ОСОБА_8 з боку правоохоронних органів перевірялось судом першої інстанції та не знайшло свого підтвердження.

Отже, за наявності суперечливих доказів, які мають істотне значення для висновків, суд першої інстанції у своєму рішенні зазначив, чому він взяв до уваги одні докази і відкинув інші, що на переконання колегії суддів відповідає вимогам чинного процесуального закону.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що судове рішення відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, оскільки висновки суду підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду.

Аналізуючи вирок в межах апеляційної скарги прокурора, щодо невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченому ОСОБА_8 внаслідок м`якості, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції достатньо та правильно врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину та особу винного, а також наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Дії ОСОБА_8 суд правильно кваліфікував за ч. 2 ст. 121 КК України, а саме умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілої.

Відповідно до вимог ч. ч. 1 та 2 ст. 65 КК України при призначенні покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі має бути призначено покарання необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно роз`яснень, наведених в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , суд першої інстанції врахував характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, який у відповідності до статті 12 КК України, відноситься до категорії тяжкого злочину, а також особу обвинуваченого.

Так, судом враховано, що ОСОБА_8 , на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, не працює, вчинення умисного кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння, що вказаний стан є підвищеною суспільною небезпекою в поведінці та діях обвинуваченого.

Обставин, які пом`якшують покарання. ОСОБА_8 , суд не встановив, обставиною, яка обтяжує покарання, суд визнав, вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння.

Санкція статті за якою обвинуваченого визнано винним передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_8 виду та міри покарання відповідно до ст. 65 КК України суд врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є тяжким, пом`якшуючи та обтяжуючи обставин, дані про особу обвинуваченого, та дійшов вірного висновку, що обвинуваченому необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі, яке йому належить відбувати реально, оскільки його виправлення, а також попередження вчинення ним нових злочинів не можливе без ізоляції від суспільства.

Таким чином судом першої інстанції було досліджено та належним чином враховано усі обставини, на які прокурор посилається як на невідповідність призначення покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.

За таких обставин колегія суддів вважає, що обвинуваченому призначено покарання, яке адекватне вчиненому та яке є необхідним і достатнім для виправлення та запобігання вчиненню обвинуваченим ОСОБА_8 нових злочинів, а відтак є таким, що відповідає вимогам ст. ст. 50, 65 КК України.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дотримався вимог процесуального і матеріального права, ухвалив законне та обґрунтоване рішення, а розмір призначеного покарання, виходячи з положення ст. 414 КПК України, за переконанням колегії суддів, не можна вважати явно несправедливим через м`якість.

Таким чином, постановляючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дотримався вимог процесуального та матеріального права, ухвалив законне та обґрунтоване рішення. Підстав для скасування судового рішення у зв`язку з неповнотою судового розгляду, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні фактичним обставинам, виходячи з положення ст. ст. 410, 411 КПК України, колегію суддів, не встановлено.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції не вбачає законних та обґрунтованих підстав для задоволення апеляційних вимог.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги слід залишити без задоволення, а оскільки апеляційною інстанцією не встановлені підстави для зміни чи скасування судового рішення, то вирок суду залишається без змін.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги залишити без задоволення.

Вироки Зміївського районного суду Харківської області від 27.06.2023 року стосовно ОСОБА_8 залишити без змін.

Зарахувати строк запобіжного заходу з 27.06.2023 року по 20.11.2023 року в строк відбуття покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, в редакції Закону № 838-VIII.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Головуючий

Судді