ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3312/23 Справа № 229/1239/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2023 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

судді-доповідача: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю

секретаря судового засідання: ОСОБА_5

обвинуваченого: ОСОБА_6 (в режимі відео конференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського апеляційного суду у м.Кривий Ріг апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Дружківського міського суду Донецької області від 24.08.2023 року, про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Дружківського міського суду Донецької області від 24.08.2023 року, задоволено клопотання прокурора про продовження обвинуваченому дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 60 діб з утриманням в умовах Державної установи «Дніпропетровська установа виконання покарання (№ 4) », за адресою: м. Дніпр, вул. Надії Алексеєнко, 80. до 22 жовтня 2023 року включно.

Із вказаною ухвалою не погодився обвинувачений ОСОБА_6 та оскаржив її в апеляційному порядку вважаючи її необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню. В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що він має ряд хронічних захворювань ВІЛ і гепатит "С", також щиро кається і сприяв на досудовому розслідуванні. Вказує, що потерпілий моральних та матеріальних претензій не має. Вважає, що ризики вказані прокурор нічим не підтверджені. Вказує, що сума залогу 93 740 гривень є занадто великою. Просить змінити запобіжний захід з тримання під варти на нічний домашній арешт, з особистим зобов`язанням або визначити розмір застави в сумі до 45 000.

Від прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_7 подані заперечення на апеляційну скаргу, в яких просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін.

Відповідно до ч. 4 ст. 422-1 КПК України розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.

Учасники кримінального провадження були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги, клопотань про проведення апеляційного розгляду за участі захисника та прокурора до суду не надійшло, а отже колегія суддів вважає за можливе розглянути дану апеляційну скаргу за відсутності захисника та прокурора.

Заслухавши суддю доповідача, думку обвинуваченого, перевіривши матеріали, що надійшли на запит апеляційного суду в порядку ст. 422-1 КПК України, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Колегією суддів встановлено, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, а саме у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, вчинена в умовах воєнного стану.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів встановила, що судом першої інстанції, відповідно до ст. 177 КПК України, повно та об`єктивно досліджені усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження цього запобіжного заходу, а також враховані інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України, в тому числі дані про особу обвинуваченого ОСОБА_6 , які, в сукупності, давали суду достатні підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_6 може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 цього Кодексу, зокрема переховуватись від суду, до чого його може спонукати тяжкість можливого покарання, незаконно впливати на свідків.

У клопотанні прокурора про продовження дії запобіжного заходу, належним чином обґрунтована наявність кожного заявленого ризику передбаченого ч. 1 ст. 177 КПК України та неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Доводи апеляційної скарги про те, що прокурором не було надано доказів, які свідчать про обґрунтованість подальшого тримання під вартою ОСОБА_6 , колегія суддів вважає безпідставними, оскільки судом апеляційної інстанції встановлено, що клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 відповідає вимогам ч. 3 ст. 199 КПК України, так як в ньому, в тому числі, зазначені обставини, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися, а також щодо неможливості застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою.

Отже, при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого суд правильно виходив не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а врахував наявність існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також положення статті 178 КПК України, з якої слідує, що і тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_6 у разі визнання його доведеності вини у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, є обставиною, що враховується при обранні запобіжного заходу. Тому доводи обвинуваченого в цій частині не знайшли свого підтвердження.

При вирішенні питання щодо доцільності продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 , судом 1-ї інстанції було враховано і стан здоров`я обвинуваченого, який не перешкоджає його перебуванню у місці позбавлення волі. Доказів, які б спростовували такі фактичні дані під час апеляційного розгляду ніким із учасників судового розгляду надано не було, тож доводи апеляційної скарги обвинуваченого в цій частині є необґрунтованими.

Враховуючи стадію судового розгляду, колегія суддів вважає наявним і ризик незаконного впливу на свідків, оскільки проживає у м. Дружківка Донецької області та має реальну можливість відвідувати магазин, в якому було вчинено крадіжку, у вчиненні якої його обвинувачено.

Стан здоров`я, наявність хронічних захворювань та наявність соціальних зв`язків не може бути тим стримуючим фактором, який забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого, оскільки наявність соціальних зв`язків не була для нього стримуючим фактором для правової поведінки.

На підставі викладеного, колегія суддів зазначає, що за наявними матеріалами справи у ОСОБА_6 відсутні будь-які стримуючі фактори для забезпечення належної, законної поведінки, у разі обрані запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, що беззаперечно свідчить про наявність ризиків переховуватись від суду та незаконно впливати на свідків, продовжувати злочинну діяльність.

Обговорюючи питання щодо зменшення обвинуваченому ОСОБА_6 , розміру застави, слід зазначити, що відповідно до ч. 4, 5 ст. 182 КПК України розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним. Суд першої інстанції дотримався вимог діючого законодавства в повному обсязі.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що виправданість подальшого тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 підтверджується наявністю ризиків, які передбачені п.п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України та той факт, що жоден із вказаних ризиків за час проведення судового розгляду не зменшився, що свідчить про неможливість обрання стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу, оскільки він не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого під час розгляду кримінального провадження.

На даний час, таке обмеження права ОСОБА_6 на свободу не суперечить положенням ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, так як існують ознаки суспільного інтересу, які, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають принцип поваги до особистої свободи.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає не переконливими доводи апеляційної скарги щодо можливості зміни запобіжного заходу на нічний домашній арешт, оскільки рішення суду першої інстанції про продовження строку тримання під вартою не суперечить вимогам закону та загальним засадам кримінального провадження.

Підстав для скасування оскаржуваної ухвали та відмови у задоволенні клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою колегія суддів не вбачає та вважає рішення суду законним та обґрунтованим.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при розгляді справи суддею, які були б підставою для скасування ухваленого судового рішення, колегією суддів не встановлено.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 177, 182, 183, 194, 376, 405, 407, 422-1 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Дружківського міського суду Донецької області від 24.08.2023 року, про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України без змін.

Ухвала є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді