Справа № 375/891/23
Провадження № 1-кп/375/49/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2024 року смт Рокитне

Рокитнянський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у смт. Рокитне Київської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001707 від 11 квітня 2023 року по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Запруддя Рокитнянського району Київської області, з неповною середньою освітою, працездатний, працюючого без офіційного працевлаштування будівельником, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Рокитнянського районного суду Київської області перебуває кримінальне провадження, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0001707 від 11 квітня 2023 року по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України.

В судовому засіданні прокурором заявлено клопотання про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого. В клопотанні про продовження строку тримання під вартою прокурор вказав, що метою продовження запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від суду; незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення. Така потреба обумовлена наявністю ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які на цей час не зменшилися, є дійсними та триваючими, що виключають на даний час можливість зміни запобіжного заходу щодо обвинуваченого на більш м`який.

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання та просив його задовольнити, а також заперечував проти обрання обвинуваченому іншого запобіжного заходу, оскільки інший запобіжний захід не забезпечить належного виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків. Щодо обрання іншого запобіжного заходу обвинуваченому, заперечував, оскільки обвинувачений є працездатним, але офіційно не працевлаштований, і перебуваючи на волі, можуть виникнути ризики, зазначені у клопотанні, у тому числі і ризик незаконного впливу на потерпілого та свідків.

Обвинувачений ОСОБА_4 заперечував проти заявленого прокурором клопотання, просив обрати більш м`який, не пов`язаний із триманням під вартою, запобіжний захід, з братом він примирився, для свідків ніякої загрози не несе, обіцяє з`являтися до суду за кожним викликом.

Захисник ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання вважає, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України втратили свою актуальність, просив суд відмовити у задоволенні клопотання прокурора та обрати обвинуваченому запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою..

Розглянувши клопотання прокурора, вислухавши думку учасників судового провадження, суд приходить до такого.

Запобіжні заходи у кримінальному провадженні застосовуються тільки з метою та за наявності підстав, визначених ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Згідно з ст. 183 ч.1 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

При цьому, відповідно до ч. 7 ст.176 КПК України, під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, - тримання під вартою.

Згідно із п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як:- до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Судом встановлено, що ухвалою Рокитнянського районного суду Києва від 21.12.2023 року обвинуваченому ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів до 18 лютого 2024 року включно без визначення розміру застави.

Відповідно до п. п. 61, 62 рішення Європейського суду з прав людини від 24.07.2003 року у справі «Смирнов проти Росії», наявність підстав для утримання під вартою повинно бути оцінено по кожній конкретній справі з урахуванням всіх обставин справи. Довготривале утримання під вартою може бути виправданим лише при наявності конкретних ознак того, що цього вимагають інтереси суспільства, які незважаючи на наявність презумпції невинності, перевищують інтереси забезпечення поваги до свободи.

Згідно зі ст. 178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, а також вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення є одними з обставин, що враховуються при обранні запобіжного заходу.

Вирішуючи питання наявності ризиків стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 , з огляду на невідворотність та тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у випадку визнання його винуватим у вчиненні злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 10 років, суд вважає реальним ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ризик переховування від суду, оскільки наслідки та ризик втечі для обвинуваченого у цьому випадку можуть бути визнаними, як менш небезпечними, ніж покарання та процедура його відбування.

Також суд погоджується із існуванням ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст.177 КПК України та тим, що обвинувачений ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, може незаконно впливати на потерпілого та свідків, оскільки потерпілий є близьким родичем обвинуваченого, що фактично створить умови для здійснення впливу безпосередньо на потерпілого та свідків, у тому числі шляхом вмовляння, підкупу, залякування та здійснення стосовно останніх насильницьких дій. Отже, існує ризик продовження чи повторення протиправної поведінки обвинуваченого.

Крім того, ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення, що підтверджується тим, що обвинувачений раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, реально відбував покарання в місцях позбавлення волі.

При розгляді клопотання про продовження тримання під вартою відносно обвинуваченого судом враховуються обставини, передбачені ст.. 178 КПК України, що характеризують особу обвинуваченого.

Так, судом враховано дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий, має місце реєстрації, не одружений, не має на утриманні неповнолітніх дітей, працездатний, але офіційно не працевлаштований, його вік та стан здоров`я, що не виключають можливості перебування під вартою, та відсутність жодних належних медичних відомостей чи письмових доказів, які б свідчили, що стан здоров`я обвинуваченого не дозволяє, чи взагалі виключає можливість його перебування в умовах тримання під вартою.

Таким чином, суд вважає доведеним наявність ризиків, передбачених ст.177 Кримінального процесуального кодексу України, у такому їх ступені, який є підставою для запобіжного ув`язнення, ці ризики не зменшилися та не перестали існувати на момент продовження даного запобіжного заходу. А також, на даний час жоден із більш м`яких запобіжних заходів не є достатнім для запобігання цим ризикам.

Отже, суд доходить висновку, що на теперішній час підстави для продовження запобіжного заходу тримання під вартою не відпали, альтернативні запобіжні заходи не в змозі гарантувати належну поведінку обвинуваченого, та наявна необхідність у збереженні такої міри запобіжного заходу як тримання під вартою із визначенням строку у межах 60 днів.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 187 КПК України, при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, суд має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненного із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Суд в даному випадку вважає за доцільне не визначати розмір застави.

Зважаючи на вищевикладене, суд вважає, що клопотання прокурора є обґрунтованим і підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177,178, 183, 199, 331 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою - задовольнити.

Строк тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, у Державній установі «Київській слідчій ізолятор» продовжити на строк 60 (шістдесят) днів, а саме до 15 квітня 2024 року включно без визначення розміру застави.

Копію ухвали направити прокурору, обвинуваченому, захиснику, - до відома, та до ДУ «Київській слідчий ізолятор» - для виконання.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а обвинуваченим, що перебуває під вартою, з моменту отримання копії ухвали.

Ухвалу постановлено, складено та підписано в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.

Головуюча суддя ОСОБА_1