Справа № 392/625/20
провадження № 1-кп/405/124/20
УХВАЛА

21.12.2023 м. Кропивницький

Ленінський районний суд м. Кіровограда в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Кропивницький кримінальне провадження № 0000106 відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.02.2020 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні злочину, передбаченого п.4 ч. 2 ст. 115 КК України,

за участі:

прокурора ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченої ОСОБА_3 ,

встановив:

в провадженні Ленінського районного суду м. Кіровограда знаходиться кримінальне провадження за №0000106 від 08.02.2020 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального праовопрушення, передбаченого п.4 ч. 2 ст. 115 КК України.

У судовому засіданні прокурором подано клопотання щодо продовження обвинуваченій ОСОБА_3 строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів. Прокурор у клопотанні посилається на те, що на даний час ризики, враховані судом при обранні щодо підозрюваної ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, передбачені п. 1-5 ст. 177 КПК України, до цього часу не зменшилися та не перестали існувати. Вказав, що більш м`які запобіжні заходи, зазначені у ст. 176 КПК України, не зможуть забезпечити належне виконання обвинуваченою процесуальних обов`язків. Крім того, у зв`язку з тим, що ОСОБА_3 , обвинувачується у вчиненні злочину, пов`язаного із застосуванням насильства, просив не визначати розмір застави.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання та просив задовольнити.

Обвинувачена та захисник заперечували щодо задоволення клопотання.

Дослідивши подане прокурором клопотання, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення прокурора, обвинуваченої та захисника, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

При розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до ч.1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Так, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосовано до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років (п. 4 ч. 2 ст.183 КПК України).

Під час розгляду клопотання, суд встановив про продовження існування таких ризиків:

- обвинувачена може переховуватися від суду, так у разі визнання винуватою судом обвинуваченій ОСОБА_3 може загрожувати покарання у вигляді позбавлення волі строком від десяти до п`ятнадцяти років, або довічне позбавлення волі, тож з метою уникнення відповідальності остання, маючи для цього всі можливості, може виїхати за межі Кіровоградської області.

Відповідно до рішення ЄСПЛ від 20.05.2010 у справі «Москаленко проти України», суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.

-незаконно впливати на свідків з метою уникнення покарання, що їй загрожує в разі визнання її винуватою, а також з урахуванням бажання уникнути відповідальності, усвідомлюючи тяжкість покарання та вагомості доказів обґрунтованості підозри, незаконно впливати на свідків, як тих, що вже допитані у проваджені і дають свідчення, з метою зміни та дачі показів останніми на її користь. Реальність настання вказаного ризику беззаперечно підтверджується, тим що підозрювана особисто знайома зі свідками, які надали показання, що доводять причетність останньої до вчинення злочину, так як разом проживають на невіддаленій відстані один від одного та являються мешканцями с. Нововознесенка Маловисківського району Кіровоградської області, у зв`язку з чим, для досягнення мети уникнення кримінальної відповідальності може використовувати будь-які засоби впливу, в тому числі і пов`язані з насильством, що також підтверджено й самими обставинами вчинення злочину, які їй інкриміновано, зокрема тим, що ОСОБА_3 , обвинувачується у вчиненні злочину проти життя та здоров`я особи;

Рішенням ЄСПЛ у справі « Воляник проти України» від 02 жовтня 2014 року зазначено, що допустимими для взяття й утримання особи під вартою є наявність таких загроз як: перешкоджання розслідуванню, вплив на свідків та інших осіб, ухилення від слідства та суду або повторне вчинення злочину.

Вказане свідчить, що більш м`які запобіжні заходи, зазначені у ст. 176 КПК України, не зможуть забезпечити належне виконання обвинуваченою процесуальних обов`язків, а також запобігти встановленим ризикам, а тому не буде забезпечено виконання завдань кримінального судочинства.

При цьому, судове провадження ще триває, а достатні відомості про усунення та відсутність на теперішній час тих обставин, які раніше стали підставою для обрання та продовження у відношенні ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, відсутні, а отже, підстав для зміни чи скасування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченої судом не встановлено.

Відповідно до обвинувального акту вбачається, що ОСОБА_3 не заміжня, не має утриманців, не працює, тобто не має стійкого джерела доходу. Раніше не судима, обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.4 ч. 2 ст. 115 КК України, яке відноситься до категорії особливо тяжкого злочину, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі від 10 до 15 років, або довічне позбавлення волі.

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 30.10.2023 обвинуваченій ОСОБА_3 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 30.12.2023.

Відповідно до положень ст. 331 КПК України до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Враховуючи наведене і зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», суд дійшов висновку про необхідність продовження ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, з метою виконання забезпечення належної поведінки та покладених процесуальних обов`язків на обвинувачену.

Оскільки, ОСОБА_3 обвинувачується у злочині, передбаченому п.4 ч. 2 ст. 115 КК України, який спричинив загибель людини, то керуючись ч.4 ст.183 КПК України, суд вважає за неможливе визначення застави.

Керуючись ст.ст.177, 178, 183, 331, 369, 395 КПК України,

постановив:

клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 21.12.2023 до 21.02.2024.

Ухвала суду може бути оскаржена безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою яка перебуває під вартою з моменту вручення їй копії ухвали суду.

Головуючий суддя ОСОБА_6