Справа № 368/654/23
провадження № 1-в/368/55/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" червня 2023 р. Кагарлицький районний суд Київської області

В складі:

Головуючий - суддя ОСОБА_1

При секретарі - ОСОБА_2

З участю учасників процесу:

Прокурор - ОСОБА_3

представник ВК - ОСОБА_4

засуджений - ОСОБА_5

- розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кагарлику кримінальне провадження за поданням Начальника Державної установи «Кагарлицька виправна колонія (№115)» полковника внутрішньої служби ОСОБА_6 , про умовно дострокове звільнення від відбування призначеного судом основного покарання у виді позбавлення волі засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Коростень Житомирської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого:

- 24 вересня 2018 року Коростенським міськрайонним судом Житомирської області за скоєння злочину, який передбачено ч. 3 ст. 286 КК України до основного покарання у виді 10 (десяти) років позбавлення волі та додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки;

- 21 березня 2019 року Житомирським апеляційним судом винесено ухвалу, згідно якої апеляційну скаргу обвинуваченого та його захисника, - задоволено частково, - вирок Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 24 вересня 2018 року відносно ОСОБА_5 в частині призначеного покарання змінено, - призначено ОСОБА_5 за ч. 3 ст. 286 КК України покарання у виді 8 (восьми) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки, в решті вирок, - залишено без змін, -

- який з 16.05.2019 року утримувався в ДУ «Київський СІЗО», та з 12.06.2019 року відбуває основне покарання у виді позбавлення волі у Державній установі «Кагарлицька виправна колонія (№115)», який станом на 15.06.2023 року має невідбутий термін покарання у виді позбавлення волі терміном 3 (три) роки 336 днів, суд, -

В С Т А Н О В И В :

02.06.2023 року на адресу Кагарлицького районного суду Київської області надішло подання Начальника Державної установи «Кагарлицька виправна колонія (№115)» полковника внутрішньої служби ОСОБА_6 , про умовно дострокове звільнення від відбування призначеного судом основного покарання у виді позбавлення волі засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Коростень Житомирської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого:

- 24 вересня 2018 року Коростенським міськрайонним судом Житомирської області за скоєння злочину, який передбачено ч. 3 ст. 286 КК України до основного покарання у виді 10 (десяти) років позбавлення волі та додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки;

- 21 березня 2019 року Житомирським апеляційним судом винесено ухвалу, згідно якої апеляційну скаргу обвинуваченого та його захисника, - задоволено частково, - вирок Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 24 вересня 2018 року відносно ОСОБА_5 в частині призначеного покарання змінено, - призначено ОСОБА_5 за ч. 3 ст. 286 КК України покарання у виді 8 (восьми) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки, в решті вирок, - залишено без змін, -

- який з 16.05.2019 року утримувався в ДУ «Київський СІЗО», та з 12.06.2019 року відбуває основне покарання у виді позбавлення волі у Державній установі «Кагарлицька виправна колонія (№115)».

У вищевказаному поданні:

- адміністрація Державної установи «Кагарлицька виправна колонія (№115)» клопочуться перед Кагарлицьким районним судом Київської області про умовно дострокове звільнення засудженого ОСОБА_5 від призначеного судом основного покарання у виді позбавлення волі.

02.06.2023 року автоматизованою системою документообігу суду на підставі ч. 3 ст. 35 КПК України для розгляду даного провадження був визначений суддя Кагарлицького районного суду ОСОБА_1 , та присвоєно справа № 368/654/23, провадження № 1 в/368/55/23.

06.06.2023 року Кагарлицьким районним судом винесено ухвалу, згідно якої:

1. Відкрити провадження у справі.

2. Судове засідання по справі № 368/654/23, провадження № 1 в/368/55/23, за поданням Начальника Державної установи «Кагарлицька виправна колонія (№115)» полковника внутрішньої служби ОСОБА_6 , про умовно дострокове звільнення від відбування призначеного судом основного покарання у виді позбавлення волі засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Коростень Житомирської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого:

- 24 вересня 2018 року Коростенським міськрайонним судом Житомирської області за скоєння злочину, який передбачено ч. 3 ст. 286 КК України до основного покарання у виді 10 (десяти) років позбавлення волі та додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки;

- 21 березня 2019 року Житомирським апеляційним судом винесено ухвалу, згідно якої апеляційну скаргу обвинуваченого та його захисника, - задоволено частково, - вирок Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 24 вересня 2018 року відносно ОСОБА_5 в частині призначеного покарання змінено, - призначено ОСОБА_5 за ч. 3 ст. 286 КК України покарання у виді 8 (восьми) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки, в решті вирок, - залишено без змін, -

- який з 16.05.2019 року утримувався в ДУ «Київський СІЗО», та з 12.06.2019 року відбуває основне покарання у виді позбавлення волі у Державній установі «Кагарлицька виправна колонія (№115)», -

- призначити до слухання на 09 год. 00 хв. 15.06.2023 року, та провести дистанційно в режимі відеоконференції з Державною установою ВК 115, 09214, Київська область, Кагарлицький район, с. Зікрачі.

3. Державній установі ВК 115 забезпечити відеоконференцзв`язок з Кагарлицьким районним судом 15.06.2023 року о 09 годині 00 хвилин.

4. Виконання ухвали суду в частині забезпечення відеозв`язку з Кагарлицьким районним судом Київської області доручити спеціалісту з інформаційних технологій Державної установи ВК 115, 09214, Київська область, Кагарлицький район, с. Зікрачі.

Застосовувані в дистанційному судовому провадженні технічні засоби і технології мають забезпечувати належну якість зображення і звуку, дотримання принципу гласності та відкритості судового провадження, а також інформаційну безпеку. Учасникам кримінального провадження має бути забезпечена можливість чути та бачити хід судового провадження, ставити запитання і отримувати відповіді, реалізовувати інші надані їм процесуальні права та виконувати процесуальні обов`язки, передбачені КПК України.

Хід і результати процесуальних дій, проведених у режимі відеоконференції, фіксувати за допомогою технічних засобів відеозапису.

5. З метою підготовки до слухання кримінального провадження по суті поданого подання зобов`язати Державну установу ВК 115, 09214, Київська область, Кагарлицький район, с. Зікрачі, в строк до 17 год. 00 хв. 14.06.2023 року надати на адресу Кагарлицького районного суду Київської області, адреса: 09201, Київська область, м. Кагарлик, вул. Володимира Великого, будинок 3, особову справу засудженого ОСОБА_5 , - для її огляду в судовому засіданні.

6. В судове засідання викликати учасників процесу:

- засудженого ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції з ДУ Кагарлицька ВК № 115, - в спецкімнаті установи виконання покарань);

- представника Державної установи «Кагарлицька виправна колонія (115)», (в режимі відеоконференції з ДУ Кагарлицька ВК № 115, - в спецкімнаті установи виконання покарань);

- прокурора Кагарлицького районного відділу Обухівської окружної прокуратури Київської області, (в приміщенні Кагарлицького районного суду Київської області, адреса: 09201, Київська область, м. Кагарлик, вул. Володимира Великого, будинок 3);

В судовому засіданні, яке відбулося 15.06.2023 року, представник ДУ «Кагарлицька ВК № 115» ОСОБА_4 подання установи виконання покарань щодо застосування умовно дострокового звільнення від призначеного судом покарання у виді позбавлення волі у відношенні засудженого ОСОБА_5 , - підтримав.

Свою позицію представник установи виконання покарань обгрунтовував тим, що, на думку адміністрації установи виконання покарань засуджений ОСОБА_5 зарекомендував себе з позитивної сторони, довів своє виправлення, тому заслуговує на застосуванню умовно ддострокового звільнення згідно ст. 81 КК України.

Станом на 15.06.2023 року невідбутий строк покарання у засудженого ОСОБА_5 становить 3 роки 336 днів.

Суд критично відноситься до позиції представника установи виконання покарань ОСОБА_4 щодо моливості застосування до засудженого ОСОБА_5 положень ст. 81 КК України, - умовно дострокового звільнення від призначеного судом основного покарання у виді позбавлення волі.

Свою критичність суд обгрунтовує обставинами справи та нормами права, які будуить ниче вказані судом.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 подання установи про його умовно дострокове звільнення від призначеного судом основного покарання у виді позбавлення волі, - підтримав.

Після роз`яснення йому судом прав та обов`язків, - заяв та клопотань не заявляв, зазначив, що свої законні права та обов`язки буде захищати самостійно, - призначати йому захисника не потрібно.

Вважав, що він своєю позитивною поведінкою та позитивним ставленням до праці довів своє виправлення та перевиховання, а тому, на його думку, - заслуговує застосуванню до нього пільги, яка передбачена положенням ст. 81 КК України, - умовно дострокового звільнення від призначеного судом покарання у виді позбавлення волі.

Зазначив, що щиро розкаюється у скоєному злочині.

На запитання суду відповів, що судові витрати по кримінальному провадженню відшкодував повністю, проте, - не відшкодовував потерпілій стороні шкоду, заподіяну злочином, так як не має можливості.

Суд критично відноситься до позиції засудженого ОСОБА_5 щодо можливості застосування до нього положень ст. 81 КК України, - умовно дострокового звільнення від призначеного судом основного покарання у виді позбавлення волі.

Свою критичність суд обгрунтовує обставинами справи та нормами права, які будуть нижче вказані судом в мотивувальній частині даної ухвали.

В судовому засіданні, яке відбулося 15.06.2023 року, прокурор Кагарлицької місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_3 подання установи про умовно дострокове звільнення від призначеного судом покарання у виді позбавлення волі у відношенні засудженого ОСОБА_7 , - не підтримала, та, відповідно, - просила відмовити в його задоволенні.

Суд позитивно сприймає правову позицію прокурора в даному кримінальному провадженні, та вважає її слушною, так як така позиція прокурора грунтується на номрмах права, зокрема, - на нормах КК України, та КВК України, правових позиціях суду вищої інстанції, які регулюють порядок та умови застосування до засуджених пільги, яка передбачена положеннями ст. 81 КК України, - умовно дострокового звільнення засуджених від призначеного судом покарання.

Суд, розглянувши подання установи виконання покарань, вислухавши представника установи виконання покарань та засудженого, які підтримали подання установи виконання покарань про умовно дострокове звільнення засудженого, вислухавши думку прокурора, яка заперечувала проти задоволення подання установи виконання покарань, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку щодо відмови в задоволенні подання установи виконання покарань щодо умовно дострокового звільнення від призначеного судом покарання у виді позбавлення волі у відношенні засудженого ОСОБА_7 , - шляхом винесення судового рішення у виді ухвали, як окремого пройесуального документу (з постановленням в нарадчій кімнаті), обгрунтовуючи своє рішення наступним.

Фактичні обставини справи, в становлені в судовому засіданні, та застосування до них норм матеріального та процесуального права:

- ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Коростень Житомирської області, громадянин України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , засуджений:

- 24 вересня 2018 року Коростенським міськрайонним судом Житомирської області за скоєння злочину, який передбачено ч. 3 ст. 286 КК України до основного покарання у виді 10 (десяти) років позбавлення волі та додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки;

- 21 березня 2019 року Житомирським апеляційним судом винесено ухвалу, згідно якої апеляційну скаргу обвинуваченого та його захисника, - задоволено частково, - вирок Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 24 вересня 2018 року відносно ОСОБА_5 в частині призначеного покарання змінено, - призначено ОСОБА_5 за ч. 3 ст. 286 КК України покарання у виді 8 (восьми) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки, в решті вирок, - залишено без змін, -

- який з 16.05.2019 року утримувався в ДУ «Київський СІЗО», та з 12.06.2019 року відбуває основне покарання у виді позбавлення волі у Державній установі «Кагарлицька виправна колонія (№115)», який станом на 15.06.2023 року має невідбутий термін покарання у виді позбавлення волі терміном 3 (три) роки 336 днів.

Початок строку покарання: «16» травня 2019 року.

Кінець строку покарання: «16» травня 2027 року.

1/2 строку покарання: «16» травня 2023 року.

Станом на 15.06.2023 року засуджений ОСОБА_7 має невідбутий строк основного покарання у виді позбавлення волі терміном 3 (три) роки 336 днів.

В державну установу «Кагарлицька виправна колонія ( 115 ) прибув із ДУ «Київський СІЗО», де утримувався з 16.05.2019 року.

За час відбування покарання в ДУ «Київський СІЗО» засуджений ОСОБА_5 дисциплінарних стягнень та заохочень не мав.

По прибуттю в ДУ «КВК (№115)» 12 червня 2019 року працевлаштований.

На даний час працевлаштований робітником на контрагентському об`єкті ПрАТ «Вентиляційні системи».

За весь період відбування покарання засуджений ОСОБА_5 до праці відносився добре, завдану роботу виконував добросовісно, характеризується позитивно, заходи виховної спрямованості відвідує регулярно, реагує на них правильно.

За час відбування покарання в установі виконання покарань засуджений ОСОБА_7 10 (десять) разів заохочувався керівництвом установи (адміністрацією колонії) за сумлінну поведінку та за добросовісне відношення до праці.

За весь час відбування покарання засуджений ОСОБА_8 мав одне дисциплінарне стягнення, - «Догана» від 25.06.2020 року, - за відмову від робіт з благоустрою установи згідно затвердженого графіка, проте, - вищевказане дисциплінарне стягнення знято 08.10.2020 року в установленому законом порядку.

Засуджений ОСОБА_5 поводить себе правильно, з адміністрацією колонії, - коректний та ввічливий, приймає участь в самообслуговуванні, в роботах по благоустрою установи, приймає активну участь в суспільному житті установи, в колективі засуджених не конфліктує, виказує позитивні плани на майбутнє.

Так, за час перебування в місцях позбавлення волі засуджений ОСОБА_7 має:

заохочення:

1. 03.10.2019 р. За добросовісне відношення до праці на контрагентському Подяка Нач. ВК

об`єкті.

2. 09.01.2020 р. За добросовісне відношення до праці на контрагентському Подяка Нач. ВК

об`єкті.

3. 02.04.2020 р. За добросовісне відношення до праці на контрагентському Подяка Нач. ВК

об`єкті.

4. 08.10.2020 р. За добросовісне відношення до праці на контрагентському Знято Нач. ВК

об`єкті. стягнення

від 25.06.2020

5. 05.01.2021 р. За добросовісне відношення до праці на контрагентському Подяка Нач. ВК

об`єкті.

6. 01.04.2021 р. За добросовісне відношення до праці на контрагентському Подяка Нач. ВК

об`єкті.

7. 01.07.2021 р. За добросовісне відношення до праці на контрагентському Подяка Нач. ВК

об`єкті.

8. 07.10.2021 р. За добросовісне відношення до праці на контрагентському Подяка Нач. ВК

об`єкті.

9. 06.01.2021 р. За добросовісне відношення до праці на контрагентському Подяка Нач. ВК

об`єкті.

10. 01.04.2022 За добросовісне відношення до праці на контрагентському Подяка Нач. ВК

об`єкті.

дисциплінарні стягнення:

1. 25.06.2020 р. Відмовився від робіт з благоустрою установи згідно Догана Нач. ВК

затвердженого графіка. Знято 08.10.2020 р.

Враховуючи вищевикладені обставини справи, - слід вважати, що, загалом, - засуджений ОСОБА_5 має поведінку, яка може бути підставою для застосування до нього пільги, яка передбачена ст. 81 КК України, - умовно дострокового звільнення від відбування призначеного судом основного покарання у виді позбавлення волі, - так як в даному випадку є в наявності формально юридичні підстави для застосування до засмудженого положень ст. 81 КК України, проте, - суд вважає, що не достатньо оціночних підстав для застосування положень ст. 81 КК України.

Так, що стосується позиції суду щодо наявності формально юридичних підстав для умовно дострокового звільнення засудженого ОСОБА_5 , то суд при вирішенні даного питання керувався нормами як матеріального, так і процесуального права.

Що стосується норм матеріального права, то суд керувався наступним.

Так, згідно ст. 81 КК України (станом на 15.06.2023 року, - на час розгляду даного клопотання):

1. До осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.

2. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

3. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим:

1) не менше половини строку покарання, призначеного судом за кримінальний проступок або нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також за необережний тяжкий злочин;

2) не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний нетяжкий злочин, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона засуджена до позбавлення волі;

3) не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисне кримінальне правопорушення протягом невідбутої частини покарання.

4. У разі вчинення особою, до якої було застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, протягом невідбутої частини покарання нового кримінального правопорушення суд призначає їй покарання за правилами, передбаченими статтями 71 і 72цього Кодексу.

Проте, до засудженого ОСОБА_5 слід використовувати положення ст. 81 КК України, в редакції, яка діяла до 17.03.2021 року, так як обвинувачений ОСОБА_5 скоїв злочин до 17.03.2021 року, - до вступу в законну силу змін та доповнень до ст. 81 КК України, - з огляду на положення ч. 2 ст. 4, ч. 2 ст. 5 КК України.

Згідно ч. 2 ст. 4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Згідно ч. 2 ст. 5 КК України Закон про кримінальну відповідальність, що встановлює кримінальну протиправність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотньої дії в часі.

Отже, до обвинуваченого ОСОБА_5 слід застосувати положення ст. 81 КК України, яка діяла до 17.03.2021 року, згідно якої:

1. До осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.

2. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Як встановлено судом з показань представника установи виконання покарань, з матеріалів кримінального провадження, з матеріалів особової справи засудженого, - засуджений ОСОБА_5 за час відбування покарання добросовісно ставився до праці.

Отже, що стосується добросовісного відношення до праці, то, на думку суду, такі критерії позитивної поведінки засудженого, та які є одними із підстав для застосування положень ст. 81 КК України, - умовно дострокового звільнення від призначеного основного покарання у виді позбавлення волі, - наявні в поведінці засудженого ОСОБА_5 , так як засуджений має 10 (десять ) заохочень за добросовісне відношення до праці, при повній відсутності дисциплінарних стягнень, в тому числі знятих чи погашених в установленому законом порядку.

Проте, - в матеріалах справи відсутні відомості, які б підтверджували зразкову поведінку засудженого ОСОБА_5 .

3. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим:

1) не менше половини строку покарання, призначеного судом за злочин невеликої або середньої тяжкості, а також за необережний тяжкий злочин;

При вирішенні питання щодо наявності формально юридичних підстав для умовно дострокового звільнення від основного покарання у виді позбавлення волі у відношенні засудженого ОСОБА_5 було враховано формально-юридичні та оціночні підстави.

Так, що стосується формально-юридичних підстав застосування умовно дострокового звільнення від відбування покарання, то вони передбачені ч. 3 ст. 81 КК України і пов`язуються з фактичним відбуттям засудженим ОСОБА_5 1/2 строку основного покарання у виді позбавлення волі.

Строк фактичного відбуття засудженим ОСОБА_5 певної частини призначеного йому покарання як формально-юридична підстава умовно-дострокового звільнення від відбування покарання залежить від кількох чинників.

Таким чинниками відповідно до ч. 3 ст. 81 КК України є:

а) вид (категорія) вчиненого особою злочину, визначений відповідно до ст. 12 КК України;

Так, ОСОБА_5 засуджений за скоєння злочину, який передбачено ч. 2 ст. 286 КК України.

Санкція ч. 2 ст. 286 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керування транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.

Відповідно, згідно з положеннями ч. 4 ст. 12 КК України, засуджений ОСОБА_5 скоїв тяжкий злочин.

Відповідно до положень ст. 25 КК України засуджений ОСОБА_9 скоїв злочин з необережності.

Отже, зглядаючись на положення ч. 5 ст. 12, ст. 25 КК України засуджений ОСОБА_5 скоїв тяжкий злочин з необережності, станом на час слухання кримінального провадження відбув більше половини строку основного покарання у виді позбавлення волі.

З урахуванням окремих із зазначених чинників та поєднання деяких з них між собою обставин, відносно засудженого ОСОБА_5 законом встановлений загальний, (п.1 ч. 3 ст. 81 КК України), строк покарання, після фактичного відбуття якого особа може бути умовно-достроково звільнена від відбування покарання.

Проте, - що стосується оціночних підстав щодо застосування до засудженого ОСОБА_5 положень ст. 81 КК України, то суд вважає, що таких підстав на даному етапі відбування покарання засудженим ОСОБА_5 , - ще недостатньо, що суд обгрунтовує наступним:

Суд вважає, що застосування до засудженого ОСОБА_5 положення ст. 81 КК України, - умовно дострокового звільнення від покарання на даній стадії відбування покарання, - буде суперечити реалізації принципу невідворотності покарання особи за вчинений злочин, даним рішенням суду не буде виконана мета кримінального покарання - як її каральної, так і виправної складової, тобто, на думку суду, -застосування положень ст. 81 КК України до засудженого ОСОБА_5 на даному етапі відбування покарання, - є необгрунтованим рішенням.

Відповідно, з суб`єктивної сторони суд оцінює залишок невідбутого покарання у засудженого ОСОБА_5 у виді 3 (трьох) років 336 днів позбавлення волі (з загального терміну призначеного покарання, - 8 (вісім) років позбавлення волі), - як значний невідбутий термін, який не дає змоги суду застосувати пільгу, яка передбачена ст. 81 КК України.

Також слід зазначити, що висновки про те, чи став засуджений на шлях виправлення, можливо зробити врахувавши увесь комплекс даних, які характеризують засудженого, його поведінку, відношення до праці, відношення до вчиненого злочину та його наслідків, наявність заохочень, їх кількість та регулярність отримання, наявність чи відсутність стягнень, тощо.

Суд зазаначає, що, дійсно, - за час відбування покарання засуджений ОСОБА_5 добросовісно відносився до праці, за що, відповідно, - має 10 заохочень, проте, поруч з цим, - не має жодного заохочення за зразкову поведінку, навпаки, - мав дисциплінарне стягнення за саме негативну поведінку під час відбування покарань.

У відповідності до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 «Про умовно дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26.04.2002 р. умовно - дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно достроковому звільненні від відбування основного покарання, - того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений став на шлях виправлення.

Отже, в матеріалах кримінального провадження відсутні відомості щодо участі засудженого ОСОБА_5 у вирішенні питань відпочинку, побуту, впливу на інших засуджених, розвиток корисних соціальних зв`язків, відповідно, суд вважає, що засуджений своєю поведінкою під час відбування покарання повинен показувати приклад іншим засудженим, а, з огляду на обставини справи, які судом вказані вище, поведінка засудженого ОСОБА_5 не може слугувати прикладом для поведінки для інших засуджених.

При цьому, під сумлінною поведінкою слід розуміти зразкове додержання засудженим вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, безперечне виконання законних вказівок та розпоряджень адміністрації установи виконання покарань, корисну ініціативу, соціальну активність, участь у вирішенні питань організації навчання, відпочинку, побуту, вплив на виправлення інших засуджених, розвиток корисних соціальних зв`язків, відсутність порушень дисципліни.

Так, згідно ст. 6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Відповідно, зглядаючись на вищевказані норми права, суд вважає, що для застосування пільги, яка передбачена ст. 81 КК України необхідно, щоб в діях засудженого, який відбуває покарання, однозначно були в наявності ознаки ресоціалізації.

Ресоціалізація - свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства, повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві. Необхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого. Основними засобами виправлення і ресоціалізації засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Отже, обставини справи, які судом зазначені вище, не свідчать, на думку суду, про систематичність дій засудженого ОСОБА_5 , які спрямовані на його виправлення та перевиховання, про наявність дійсного (а не про очі) процесу ресоціалізації.

Окрім того, суд звертає увагу на наступні обставини справи, що стосуються тяжкості скоєного злочину, його наслідків, обставини скоєного злочину, відношення самого засудженого ОСОБА_5 до скоєного злочину, його наслідків:

- злочин, скоєний ОСОБА_5 , - згідно положень ст. 12 КК України, - відноситься до тяжких;

- внаслідок скоєння засудженим ОСОБА_5 злочину 2 (дві) особи загинули, одна особа отримала тяжкі тілесні ушкодження, ще одна особа отримала середньої тяжкості тілесні ушкодження;

- потерпілі по даному кримінальному провадженні просили суворо покарати засудженого, зокрема, - в зв`язку з негативною поведінкою ОСОБА_5 до потерпілих після скоєння злочину;

- внаслідок скоєння даного злочину ОСОБА_5 потерпілим завдано матеріальної та моральної шкоди на загальну суму близько 600000 грн.;

- засуджений ОСОБА_5 скоїв злочин при обтяжуючій обставині, - скоєння злочину в стані алкогольного сп`яніння;

- в діях засудженого суд не знайшов пом`якшуючих вину обставин, зокрема, - відсутні активне сприяння розкриттю злочину, щире каяття, та добровільне відшкодування потерпілим шкоди (хоча б часткове).

Що стосується відшкодування шкоди потерпілим, то судом встановлено, що засудженим ОСОБА_5 з загалу шкоди, яку він повинен виплатити потерпілим, що становить орієнтовно 600000 грн., - фактично не відшкодовано нічого, що, на думку суду, - не може свідчити про щире каяття засудженого ОСОБА_5 , адже суд вважає, що одним із проявів щирого, дійсного каяття є, поміж іншого (намагання вибачитися), - відшкодування шкоди, заподіяної злочином, причому, - в добровільному порядку, а не через органи державної виконавчої служби.

Засудженим ОСОБА_5 в судовому засіданні не надано суду будь яких доказів, що ним робилися хоча б спроби в добровільному порядку відшкодовувати шкоду, яку він заподіяв злочином.

Окрім того, суд звертає увагу, що згідно резолютивної частини вироку, - засудженого ОСОБА_5 зобов`язано сплачувати аліменти неповнолітній дитині в зв`язку з загибеллю матері цієї дитини в ДТП, яку спричинив засуджений ОСОБА_5 , проте, - засуджений ОСОБА_5 навіть не робив спроб виплачувати аліменти дитині, яка залишилася без материнського піклування, без матері, - завдяки злочинним діям саме ОСОБА_5 .

Суд вважає, що байдуже відношення засудженого ОСОБА_5 до долі дитини, яка залишилася без матері внаслідок ДТП, яке спричнив сам ОСОБА_7 , - не може свідчити про щире каяття засудженого.

Відповідно, суд вважає, що:

- застосування до засудженого ОСОБА_5 пільги, яка передбачена ст. 81 КК України, - умовно дострокового звільнення на даному етапі відбування покарання (відбуття 4 років позбавлення волі за смерть двох осіб та спричинення тілесних ушкоджень ще двом особам), - є не співрозмірним з наслідками, які заподіяні злочином, не відповідатиме тяжкості вчиненого злочину, та обставинам його вчинення, поведінці засудженого під час відбування покарання;

- так, суд вважає, що відбуття покарання у виді позбавлення волі тривалістю лише 4 (чотири) роки (з загального призначеного терміну 8 років) за скоєння злочину, внаслідок якого загинуло 2 (двоє) осіб, 2 осіб отримали тяжкі та середньої тяжкості тілесні ушкодження, - є недостатнім покаранням, яке не відповідає тяжкості вчиненого;

- залишковий невідбутий термін покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі, на думку суду, - ще є досить значним терміном невідбутого покарання, а тому суд позбавлений можливості застосувати умовно дострокове звільнення від призначеного покарання;

- поведінка засудженого ОСОБА_5 не може бути прикладом для поведінки інших засуджених, так як окрім заохочень за добросовісне відношення до праці, засуджений ОСОБА_5 не мав заохочень за зразкову поведінку;

- засуджений ОСОБА_5 не приймав активної участі в суспільному житті колонії;

Отже, вищевказані обставини не дають можливості суду застосувати до засудженого ОСОБА_7 пільгу, яка передбачена ст. 81 КК України, - умовно дострокового звільнення від відбування основного покарання у виді позбавлення волі.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність лише формально-юридичних, проте, відсутність в достатньому обсязі оціночних підстав для можливості умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_5 від відбування основного покарання у виді позбавлення волі, тому суд приймає рішення про відмову в задоволенні клопотання установи виконання покарань щодо умовно дострокового звільнення засудженого ОСОБА_5 від призначеного основного покарання у вигляді позбавлення волі.

При вирішенні даного питання судом було застосовано положення ППВСУ від 26.04.2002 року № 2 «Про умовно дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.»

Суд вважає, що застосування до засудженого ОСОБА_5 положення ст. 81 КК України, - умовно дострокового звільнення від призначеного покарання у виді позбавлення волі на даній стадії відбування покарання, - буде суперечити реалізації принципу невідворотності покарання особи за вчинений злочин, даним рішенням суду не буде виконана мета кримінального покарання - як її каральної так і виправної складової, тобто, на думку суду, -застосування положень ст. 81 КК України до засудженого ОСОБА_5 , - є необґрунтованим, та є передчасним на даному етапі відбування покарання.

Що стосується застосування норм процесуального права, то в даному випадку суд застосував ст..ст. 537, 539 КПК України.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 КПК України має право вирішувати питання про умовно дострокове звільнення від відбування покарання.

Згідно ст.. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням ( поданням ) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Відповідно, суд при винесенні даної ухвали враховував ті обставини, що у діях засудженого ОСОБА_5 відсутні достатні ознаки остаточного перевиховання та ставлення на шлях виправлення, засуджений ОСОБА_7 , як вбачається з матеріалів провадження, - остаточно ще не став на шлях виправлення та перевиховання, ще щиро не розкаявся у скоєному злочині, - що є підставою для відмови в задоволенні клопотання установи виконання покарань.

Отже, при винесені ухвали щодо засудженого ОСОБА_5 суд керувався Конституцією України, нормами діючого КПК України, КК України, КВК України.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 6, 9 КВК України, ч. 2 ст. 369, 370 372, 537, 539 КПК України, ст.ст. 12, 81 КК України, суд, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні подання Начальника Державної установи «Кагарлицька виправна колонія (№115)» полковника внутрішньої служби ОСОБА_6 , про умовно дострокове звільнення від відбування призначеного судом основного покарання у виді позбавлення волі засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Коростень Житомирської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого:

- 24 вересня 2018 року Коростенським міськрайонним судом Житомирської області за скоєння злочину, який передбачено ч. 3 ст. 286 КК України до основного покарання у виді 10 (десяти) років позбавлення волі та додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки;

- 21 березня 2019 року Житомирським апеляційним судом винесено ухвалу, згідно якої апеляційну скаргу обвинуваченого та його захисника, - задоволено частково, - вирок Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 24 вересня 2018 року відносно ОСОБА_5 в частині призначеного покарання змінено, - призначено ОСОБА_5 за ч. 3 ст. 286 КК України покарання у виді 8 (восьми) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки, в решті вирок, - залишено без змін, -

- який з 16.05.2019 року утримувався в ДУ «Київський СІЗО», та з 12.06.2019 року відбуває основне покарання у виді позбавлення волі у Державній установі «Кагарлицька виправна колонія (№115)», який станом на 15.06.2023 року має невідбутий термін покарання у виді позбавлення волі терміном 3 (три) роки 336 днів, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду потягом 7 діб з моменту проголошення, в разі проголошення резолютивної частини ухвали, - протягом 7 днів з моменту отримання повного тексту ухвали.

Суддя: ОСОБА_1