Справа № 129/2421/23
Провадження по справі № 1-кп/129/510/2023
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" жовтня 2023 р. Гайсинський районний суд Вінницької області

в складі головуючої судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Гайсині кримінальне провадження № 0000112 про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки і жительки АДРЕСА_1 , громадянки України, українки, з повною загальною середньою освітою, незаміжньої, не працюючої, раніше судимої 02.03.2023 Гайсинським районним судом Вінницької області за ст. 126-1 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк 150 годин, яке повністю відбула, - у вчиненні кримінального правопорушення (кримінального проступку), передбаченого ч.2 ст. 389 КК України, -

установив:

ОСОБА_4 згідно вироку Гайсинського районного суду Вінницької області від 02.03.2023 визнана винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, їй призначено покарання у виді громадських робіт на строк 150 годин, на шлях виправлення не стала, відповідних висновків для себе не зробила та у порушення вимог ч. 1, ч. 2 ст. 36, ч. 1 ст. 37, ст. 38, ч. 3 ст. 40 КВК України ухилилась від відбування призначеного судом покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, а саме громадських робіт. Засуджена ОСОБА_4 , яка перебуває на обліку в Гайсинському районному відділі № 2 філії Державної установи «Центр пробації» у Вінницькій області, як засуджена до покарання у виді громадських робіт, систематично (більше двох разів протягом місяця) не виходила на громадські роботи, а саме будучи 19.06.2023 особисто ознайомлена з порядком та умовами відбування призначеного судом покарання та попереджена про кримінальну відповідальність за ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт, згідно наказу Гайсинського комбінату комунальних підприємств № 3 від 20.06.2023 та розроблених графіків на червень та липень 2023 року, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, допустила 4 невиходи на громадські роботи без поважних причин в червні 2023 року, а саме: 21.06.2023, 22.06.2023, 23.06.2023, 29.06.2023, та 7 невиходів на громадські роботи без поважних причин в липні 2023 року, а саме: 03.07.2023, 06.07.2023, 07.07.2023, 12.07.2023, 13.07.2023, 14.07.2023, 21.07.2023. Таким чином, ОСОБА_4 , будучи в належній формі ознайомленою із порядком та умовами відбування покарання, достовірно знаючи про наслідки не виконання покладених на неї обов`язків, будучи зобов`язаною додержуватися встановлених відповідно до ст. 37 КВК України порядку і умов відбування покарання, сумлінно ставитися до праці, працювати на визначеному для неї об`єкті і відпрацьовувати встановлений судом строк громадських робіт, ігнорувала вимоги законодавства, умисно ухилилася від покладених на неї обов`язків та не з`являлася на громадські роботи до Гайсинського комбінату комунальних підприємств без поважних причин, тим самим ухилилася від відбування покарання у виді громадських робіт, до якого її було засуджено вироком Гайсинського районного суду Вінницької області від 02.03.2023.

Дії ОСОБА_4 кваліфікуються за ч. 2 ст. 389 КК України як ухилення засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт.

Вину визнала повністю, каялася і дала суду показання про те, що вона була засуджена вироком Гайсинського районного суду від 02.03.2023 за ст. 126-1 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк 150 годин, безпричинно ухилилась від відбування призначеного судом покарання, допустила 4 невиходи на громадські роботи без поважних причин в червні 2023 року, а саме: 21.06.2023, 22.06.2023, 23.06.2023, 29.06.2023, та 7 невиходів на громадські роботи без поважних причин в липні 2023 року, а саме: 03.07.2023, 06.07.2023, 07.07.2023, 12.07.2023, 13.07.2023, 14.07.2023, 21.07.2023; на даний час покарання відбула повністю, відпрацювала всі призначені їй години громадських робіт.

З урахуванням позицій прокурора та обвинуваченої, які заявили про скорочений порядок дослідження доказів, суд відповідно до ч.3 ст.349 КПК України обмежився допитом лише ОСОБА_4 , оскільки вона розуміє зміст обставин, які ніким не оспорюються, немає сумніву в добровільності та істинності її позиції, ОСОБА_4 роз`яснено і зрозуміло неможливість оскарження цих обставин в апеляційному порядку.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд виходить із встановленої ст. 50 КК України його мети кари, виправлення і запобігання вчиненню винним нових кримінальних правопорушень, заснованої на вимогах виваженості та справедливості, з урахуванням позиції Європейського суду з прав людини, відповідно до якої покарання як втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи) (справи «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005 р.; «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005 р.; «Ісмайлова проти Росії» від 29.11.2007 р.).

Поряд із зазначеним суд бере до уваги визначені ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання стосовно обставин цієї справи, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення і законну за нього санкцію, особу винного та визначені ст. 66 КК України пом`якшуючі його обставини; вид і розмір призначеного покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення винної у скоєнні кримінального правопорушення особи та попередження нових кримінальних правопорушень.

Обираючи покарання ОСОБА_4 , за відсутності обтяжуючих, пом`якшуючими покарання обставинами суд враховує щире каяття і правдиві показання, активне сприяння досудовому слідству й суду у встановлені фактичних обставин справи, також суд враховує особу ОСОБА_4 , яка за місцем проживання характеризується негативно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, роботи та сім`ї не має; поряд з цим суд враховує, що вчинене ОСОБА_4 кримінальне правопорушення є кримінальним проступком на підставі ст. 12 КК України.

За таких обставин суд визнає, що виправити і запобігти вчиненню обвинуваченою нових кримінальних правопорушень можливо за умови призначення ОСОБА_4 покарання в межах санкції ч.2 ст. 389 КК України у виді арешту.

До вступу вироку в законну силу запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирати.

Цивільний позов не заявлявся, речові докази та процесуальні витрати відсутні.

Керуючись ст. 369,370,371,373,374 КПК України, -

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 389 КК України, призначити їй покарання у виді арешту на строк один місяць.

Початок строку відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з дня затримання для виконання вироку.

До вступу вироку в законну силу запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирати.

Цивільний позов не заявлявся, речові докази та процесуальні витрати відсутні.

Вирок може бути оскаржено до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти діб з дня його проголошення.

Вирок набирає чинності через тридцять днів у разі, якщо апеляції не було подано.

Суддя: