Справа № 751/6989/20 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/765/23
Категорія - - ч.2 ст.345 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 листопада 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_5

з участю: прокурора - ОСОБА_6

захисника - ОСОБА_7

особи, щодо якої застосовані примусові заходи

медичного характеру - ОСОБА_8

законного представника - ОСОБА_9

розглянувши у закритому судовому засіданні кримінальне провадження №0004143 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 на ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 08 серпня 2023 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цією ухвалою щодо:

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , учасника бойових дій, не одруженого, освіта середня, не працює, раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч.2 ст.345 КК України,

застосовано примусові заходи медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги.

Долю речових доказів вирішено у порядку ст.100 КПК України.

Ухвалою місцевого суду встановлено, що 18 червня 2020 року, близько 11.00 год., ОСОБА_8 , знаходячись на алеї у парку - пам`ятнику садово-паркового мистецтва місцевого значення «Болдина гора», розташованого поряд із перехрестям вулиць Толстого та Суворова у м. Чернігові, під час робочого візиту народного депутата Верховної Ради України ОСОБА_11 , перешкоджаючи законній діяльності працівника правоохоронного органу, не реагуючи на законні вимоги припинити свою поведінку, достеменно знаючи, що ОСОБА_12 є діючим працівником правоохоронного органу - оперуповноваженим Управління карного розшуку ГУНП в Чернігівській області та виконує службові обов`язки щодо забезпечення охорони публічного порядку, відповідно до статей 2, 23 Закону України «Про Національну поліцію», у момент, коли останній лежав на землі та утримував ОСОБА_8 за ліву ногу, намагаючись припинити протиправні дії, наніс ОСОБА_12 декілька ударів правою ногою в область шиї зліва, чим заподіяв потерпілому легкі тілесні ушкодження, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я.

Не погоджуючись із рішенням суду, захисник ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу місцевого суду та закрити кримінальне провадження. В обґрунтування скарги зазначив, що у ході судового розгляду стороною обвинувачення не було доведено, що ОСОБА_8 вчинив суспільно-небезпечне діяння, передбачене ч.2 ст.345 КК України. Апелянт вказує, що судом першої інстанції проігноровано невідповідність та неузгодженість показань потерпілого та свідків щодо хронології розвитку подій та механізму нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_12 . Також послався на наявний у матеріалах справи відеозапис, який спростовує нанесення ОСОБА_8 тілесних ушкоджень потерпілому.

Заслухавши доповідь судді; ОСОБА_8 , його захисника та законного представника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити; прокурора, котрий просив змінити ухвалу місцевого суду; дослідивши матеріали кримінального провадження та доводи скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Порядок здійснення кримінального провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру регламентований главою 39 КПК України.

При цьому, положення п.п.1, 2, 3 ч.1 ст.505 КПК України передбачають, що під час досудового розслідування у кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів медичного характеру встановлюються: час, місце, спосіб та інші обставини вчинення суспільно небезпечного діяння або кримінального правопорушення; вчинення цього суспільно небезпечного діяння або кримінального правопорушення цієї особою; наявність у цієї особи розладу психічної діяльності в минулому, ступінь і характер розладу психічної діяльності чи психічної хвороби на час вчинення суспільно небезпечного діяння або кримінального правопорушення чи на час досудового розслідування.

За приписами п.п.1, 2, 3, 5 ч.1 ст.513 КПК України, під час постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру суд з`ясовує такі питання: чи мало місце суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення; чи вчинено це суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення особою; чи вчинила ця особа суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення у стані неосудності; чи слід застосувати до цієї особи примусові заходи медичного характеру і якщо слід, то які.

Згідно з ч.2 ст.513 КПК України, визнавши доведеним, що ця особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.

Висновок суду про вчинення ОСОБА_8 суспільно-небезпечного діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України, а саме за обставин, викладених в ухвалі суду, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження та є обґрунтованим.

Зокрема, причетність ОСОБА_8 до вчинення суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч.2 ст.345 КК України, підтверджено показаннями потерпілого ОСОБА_12 , який будучи допитаним у місцевому суді показав, що 18.06.2020 разом з іншими співробітниками УКР ГУНП: ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , забезпечували охорону громадського порядку на алеї у парку «Болдина гора». Згідно схеми-розстановки сил та засобів на охорону громадського порядку працівники поліції заступили в цивільному одязі. Близько 11.00 години у підніжжя меморіалу «Слави» почали гуртуватись представники політичної партії «Національний корпус», які закривали обличчя масками, і підготовлювали пляшки з фарбами та курячі яйця. Передбачаючи високу ймовірність протиправних дій, обумовлену стійкими намірами останніх зустрітися з народним депутатом ВР України ОСОБА_11 та вищевказаною поведінкою, Реберг та інші працівники поліції роз`яснювали присутнім про недопустимість порушення публічного порядку. Незважаючи на попередження, представники «Національного корпусу», побачивши автомобілі, в яких ймовірно міг перебувати депутат ВР України ОСОБА_11 , почали перешкоджати їх руху та кидати в їх напрямку яйця та пляшки з фарбою. Події почали розвиватись дуже стрімко, натовп почав досить агресивно себе поводити. Потерпілий разом з іншими поліцейськими намагались відтиснути правопорушників для надання можливості виїхати транспортним засобам з території «Болдина гора». Під час припинення протиправних дій, незважаючи на неодноразові попередження присутнім, що вони протидіють законним вимогам працівників поліції, останні продовжували чинити ще більш активний опір шляхом застосування сльозогінного газу та провокуючи бійку. Він побачив, що ОСОБА_8 почав розпилювати сльозогінний газ на ОСОБА_14 , намагаючись схопити ОСОБА_8 за руку, відчув різкий поштовх у спину і впав на землю. Перебуваючи вже в положенні лежачи обличчям до землі, ОСОБА_12 схопив правою рукою за ліву ногу ОСОБА_8 та потягнув до себе. Останній у свою чергу наніс потерпілому удари правою ногою в область шиї зліва та плеча, але їх кількість не пам`ятає.

Допитаний у судовому засіданні місцевого суду свідок ОСОБА_14 показав, що близько 11.00 год 18.06.2020 разом з іншими співробітниками поліції: ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 забезпечували охорону громадського порядку на алеї у парку «Болдина гора». Після того, як від меморіалу «Слави» почали від`їжджати автомобілі, в яких міг перебувати депутат ВР України ОСОБА_11 , невідомі особи, які попередньо згуртувались та очікували з ним зустрічі, почали кидати в автомобілі яйця та пляшки з фарбою. Потерпілий повідомляв правопорушникам, що він є працівником поліції та вимагав припинення порушення громадського порядку. Проте останні на це не реагували та застосували до його колег сльозогінний газ, а потім хтось з натовпу штовхнув ОСОБА_17 у спину, від чого той втратив рівновагу. ОСОБА_18 бачив, як вже лежачи обличчям до землі, потерпілий схопив рукою за ліву ногу ОСОБА_8 та намагався його затримати, а останній у свою чергу наніс правою ногою удар в область голови ОСОБА_12 .

Свідок ОСОБА_19 в суді першої інстанції надав аналогічні показання та підтвердив, що безпосередньо бачив як ОСОБА_8 наносив правою ногою удар потерпілому ОСОБА_12 в область голови (шиї) зліва, коли останній лежав на землі. Зазначив, що потерпілий повідомляв усім присутнім особам, які намагались зустрітися з депутатом ВР України ОСОБА_11 , що він є співробітником поліції та вимагав дотримання публічного порядку. Проте, натовп діяв чітко та злагоджено, ігноруючи будь-які застереження від правоохоронців, що вказувало на наявність спільної, заздалегідь визначеної та відомої всім його учасникам мети.

Допитані у місцевому суді свідки ОСОБА_13 та ОСОБА_15 дали аналогічні показання, що й ОСОБА_18 та ОСОБА_20 . Підтвердили, що потерпілий та його колеги роз`яснювали особам, які гуртувались поблизу меморіалу «Слави» та демонстрували приналежність до політичної партії «Національний корпус», про те, що вони є працівниками поліції, в тому числі і шляхом демонстрації службових посвідчень.

Окрім показань потерпілого та свідків, причетність ОСОБА_8 до вчинення суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч.2 ст.345 КК України, підтверджена наступними доказами, а саме:

- заявою ОСОБА_12 від 18.06.2020, якою підтверджується отримання правоохоронним органом інформації про завдання потерпілому тілесних ушкоджень невідомими особами, близько 11.00 год 18.06.2020, поблизу Троїцької церкви на «Болдиній горі» у м. Чернігові (т.1, а.к.п.99);

- наказом начальника ГУНП в Чернігівській області №291 о/с від 13.09.2019, згідно з яким ОСОБА_12 призначено на посаду старшого оперуповноваженого сектору протидії груповій злочинності та розкриття злочинів, спрямованих на порушення рівноправності громадян управління карного розшуку ГУНП (т.1, а.к.п.106);

- наказом ГУНП в Чернігівській області №1005 від 18.06.2020 про забезпечення охорони публічного порядку та безпеки громадян під час перебування в місті Чернігові депутата Верховної Ради України та схеми-розстановки сил та засобів ГУНП, з якого вбачається, що до пам`ятника невідомому солдату та на «Болдину гору» направлялось два наряди, три групи та два резерви, одна із груп працівників поліції в цивільному, старшим групи був ОСОБА_12 , з ним 4 поліцейських: ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 (т.1, а.к.п.110-115);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 18.06.2022, згідно з яким потерпілий ОСОБА_12 за сукупністю зовнішніх рис обличчя впізнав ОСОБА_8 , який наносив йому удари ногами (т.1, а.к.п.100-102);

- висновком експерта № 325 від 19.06.2020, згідно з яким у ОСОБА_12 виявлено тілесні ушкодження, зокрема, синці з забоєм м`яких тканин шиї, котрі виникли від дії тупих, твердих предметів по механізму удару, тиснення або тертя, що відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасний розлад здоров`я чи незначної втрати працездатності. Їх утворення при падінні на площину з висоти власного зросту, в тому числі і при попередньому наданні тілу прискорення, виключається (т.1, а.к.п.117-122);

- протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 18.06.2022, згідно з яким свідки ОСОБА_15 , ОСОБА_14 , ОСОБА_13 , ОСОБА_16 та ОСОБА_19 за сукупністю зовнішніх рис обличчя та зачіски впізнали ОСОБА_8 , який наніс ОСОБА_12 один удар ногою в обличчя (голову) (т.1, а.к.п.123-137);

- протоколом огляду від 18.06.2020, згідно з яким було оглянуто оптичний носій DVD-RW та встановлено наявність відеозаписів з назвою «HDV_0701» та «HDV_0702», які відображають перебіг протиправних дій групи осіб на алеї парку - пам`ятника «Болдина гора», що переростають в активну протидію законним вимогам працівників поліції.

На відео зафіксовано, зокрема, інформування ОСОБА_12 про те, що він є працівником правоохоронного органу, а також момент, коли потерпілий ОСОБА_12 вже лежить на землі, утримуючи ліву ногу ОСОБА_8 , тим самим не даючи йому можливість залишити місце конфлікту. Зі спини до ОСОБА_8 підходить ОСОБА_21 та намагається розблокувати його затримання потерпілим шляхом нанесення ударів ногою в область голови ОСОБА_12 . У цей момент і ОСОБА_8 здійснює замах правою ногою в напрямку голови (шиї) потерпілого. Чітко зафіксувати момент нанесення ОСОБА_8 удару по потерпілому не виявляється можливим через нечіткість відеозапису та ракурс відеозйомки. На другому відео файлі зафіксовано завдані ОСОБА_12 візуально сприйнятні тілесні ушкодження одразу ж після припинення конфлікту (т.1, а.к.п.140-154);

- вироком Новозаводського районного суду м. Чернігова від 10.09.2020, згідно з яким ОСОБА_21 визнаний винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.345 КК України. Зі змісту вироку слідує, що ОСОБА_21 , достеменно знаючи, що ОСОБА_12 є діючим працівником правоохоронного органу, в момент коли останній лежав на землі та утримував за ногу ОСОБА_8 , намагаючись припинити протиправні дії останнього, наніс ОСОБА_12 один удар ногою в область правої скроневої ділянки голови та один удар ногою в область шиї справа (т.2, а.к.п.22-24);

- висновком судово-психіатричної експертизи №118 від 08.09.2020, згідно з яким ОСОБА_8 у період часу до якого відноситься діяння, страждав на шизофренію параноїдну і за своїм психічним станом на той час підекспертний не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними (т.2, а.к.п.10-13);

- висновком судово-психіатричної експертизи № 404 від 13.07.2023, згідно з яким ОСОБА_8 за його психічним станом на теперішній час показані примусові заходи медичного характеру з наданням амбулаторної психіатричної допомоги.

Вищенаведені докази у своїй сукупності повністю узгоджуються між собою й доводять причетність ОСОБА_8 до скоєння інкримінованого йому суспільно-небезпечного діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України.

А тому посилання апелянта, що у ході судового розгляду прокурором не було доведено, що ОСОБА_22 вчинив суспільно-небезпечне діяння, передбачене ч.2 ст.345 КК України, є непереконливими.

Так, безпосередньо в судовому засіданні місцевого суду ОСОБА_8 підтвердив свою приналежність до політичної партії «Національний корпус», а також те, що він перебував 18.06.2020 на території парку - пам`ятнику «Болдина гора» в м. Чернігові і потерпілий ОСОБА_12 намагався його затримати шляхом блокування лівої ноги.

При цьому, позиція сторони захисту зводиться до заперечень нанесення ОСОБА_8 потерпілому ОСОБА_12 ударів правою ногою в область шиї.

Проте заперечення нанесення потерпілому тілесних ушкоджень, не є визначальними з урахуванням психічного стану ОСОБА_8 та спростовуються вищевказаними доказами.

Так, потерпілий та свідки ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_19 прямо вказали на ОСОБА_8 , як на особу, причетну до суспільно-небезпечного діяння.

Достовірність показань вищевказаних осіб також підтверджується змістом затвердженої вироком суду угоди про визнання винуватості між ОСОБА_21 та прокурором від 09.09.2020, де засуджений ОСОБА_21 підтвердив обізнаність про те, що потерпілий ОСОБА_12 був працівником правоохоронного органу, який лежачи на землі, утримував за ногу ОСОБА_8 , тим самим намагаючись припинити його протиправні дії.

Крім того, наявні у потерпілого тілесні ушкодження узгоджуються з висновком експерта щодо їх локалізації, а також з дослідженими відеозаписами - щодо механізму їх нанесення.

Посилання сторони захисту як на доказ на відеозапис оптичного носія DVD-RW, на якому зафіксовано перебіг протиправних дій групи осіб на алеї парку - пам`ятника «Болдина гора», та який, на думку захисника, спростовує нанесення його підзахисним тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_12 , колегія суддів вважає непереконливими, оскільки вказаним відеозаписом було встановлено, що ОСОБА_8 здійснює замах правою ногою в напрямку голови (шиї) потерпілого. Через нечіткість відеозапису та ракурс відео зйомки, чітко зафіксувати момент нанесення ОСОБА_8 удару по потерпілому не виявляється можливим.

Разом з тим, як правильно зазначив місцевий суд, заперечення обставин вчинення ОСОБА_8 суспільно-небезпечного діяння обумовлено тим, що вони вчиненні останнім у стані неосудності і, як наслідок, особа не могла усвідомлювати фактичну сторону своїх дій та керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, що продовжує існувати, оскільки і на даний час він не видужав.

Будь-яких інших аргументованих підстав, які б ставили під сумнів правильність висновків суду про те, що ОСОБА_8 вчинив суспільно-небезпечне діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України, захисником в апеляційній скарзі не наведено. Не встановлено таких і колегією суддів під час апеляційного розгляду.

Отже, всі обставини, на які посилається апелянт, судом першої інстанції враховані, а тому його доводи не заслуговують на увагу і спростовуються вищенаведеним, у зв`язку з чим колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги сторони захисту.

Разом з тим, як убачається з мотивувальної частини оскаржуваної ухвали, місцевий суд зазначив, що «Вказаними діями, які виразились в умисному заподіянні працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень, у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, ОСОБА_8 скоїв суспільно-небезпечне діяння, яке підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч.2 ст.345 КК України».

Так, осудність є однією з загальних ознак суб`єкта злочину, юридичною підставою вини та кримінальної відповідальності. Виходячи з передбачених ст.19 КК України критеріїв, відповідний стан особи характеризується здатністю усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними.

Неосудна особа позбавлена такої здатності унаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. Особа, що вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності, не підлягає кримінальній відповідальності, а може бути піддана за рішенням суду примусовим заходам медичного характеру.

Виходячи з положень ст.23, 24 КК України, умисел є однією з форм вини, яка включає в себе інтелектуальну та вольову ознаки: усвідомлення характеру свого діяння, передбачення його наслідків та бажання чи свідоме допускання їх настання.

Усвідомлення означає розуміння не лише фактичних обставин вчиненого діяння, які стосуються об`єкта, предмета, об`єктивної сторони складу конкретного злочину, а і його негативного соціального значення у виді суспільної небезпеки.

Передбачення є адекватним розумовим уявленням особи про неминучість чи можливість конкретних результатів своєї дії (бездіяльності). Бажання полягає у прагненні досягти чітко визначеної мети і спрямованості волі на її досягнення.

Відтак, умисна форма вини передбачає правильне відображення у свідомості суб`єкта як фактичних, так і юридичних ознак злочину, обов`язковою передумовою чого є осудність.

Мотив злочину - це усвідомлене особою внутрішнє спонукання, яке викликає намір діяти певним чином. Мету становить конкретно сформульоване уявлення про бажаний наслідок свого діяння та спрямованість на його досягнення в обраний спосіб.

Мотивованість та цілеспрямованість є ознаками усвідомленої вольової діяльності людини. Прояв таких ознак є неможливим у разі порушень психічних функцій, за яких особа нездатна усвідомлювати характер і значення своїх діянь та керувати ними.

Відповідно до вищевказаних досліджених висновків судово-психіатричних експертиз №118 від 08.09.2020 та № 404 від 13.07.2023, ОСОБА_8 у період часу до якого відноситься діяння страждав на шизофренію параноїдну і за своїм психічним станом на той час підекспертний не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_8 за його психічним станом на теперішній час показані примусові заходи медичного характеру з наданням амбулаторної психіатричної допомоги.

Із зазначеним станом, що є юридичним критерієм неосудності, несумісні наявність у свідомості чітко сформованого умислу у розумінні ст.24 КК України, а також мети і мотиву як ознак суб`єктивної сторони злочину.

Тому, висновки суду про таке психічне ставлення неосудної особи до вчиненого суспільно небезпечного діяння не ґрунтуються на правильному тлумаченні закону про кримінальну відповідальність, яке б відповідало його точному змісту, що беззаперечно є свідченням неправильного застосування такого закону.

Відтак, ухвала місцевого суду підлягає зміні у цій частині.

За змістом ст.93 КК України, примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечне діяння.

Згідно з ч.2 ст.94 КК України, надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку може бути застосоване судом стосовно особи, яка страждає на психічні розлади і вчинила суспільно небезпечне діяння, якщо особа за станом свого психічного здоров`я не потребує госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги.

Відповідно до ч.2 ст.513 КПК України, визнавши доведеним, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.

У пункті 15 постанови Пленуму ВСУ №7 від 03.06.2005 «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру» вказано, що для об`єктивної оцінки ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб суд має спочатку з`ясувати думку експертів-психіатрів стосовно виду примусових заходів медичного характеру, які можуть бути призначені психічно хворій особі в разі визнання її неосудною, а потім, з урахуванням висновків експертів і характеру вчиненого цією особою суспільно небезпечного діяння, ухвалити рішення про вибраний ним вид примусових заходів медичного характеру.

При визначенні ОСОБА_8 виду і міри медичного характеру, місцевий суд врахував характер душевного захворювання останнього, рекомендації експертів про тип лікувального закладу, особу ОСОБА_8 , який скоїв суспільно-небезпечне діяння, що не відноситься до категорії тяжких, раніше не судимий, та дійшов правильного висновку, що за своїм психічним станом він потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги.

Керуючись ст.ст.404, 407, 408, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 08 серпня 2023 року про застосування до ОСОБА_8 примусових заходів медичного характеру - змінити.

Виключити з мотивувальної частини ухвали Новозаводського районного суду м. Чернігова від 08 серпня 2023 року посилання на умисел ОСОБА_8 при вчиненні суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч.2 ст.345 КК України.

В решті цю ж ухвалу суду залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4