БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 497/1595/23
Провадження № 1-кс/497/809/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про застосування запобіжного заходу

29.09.2023 року м. Болград

Болградський районний суд Одеської області у складі

головуючого - слідчого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

слідчого - ОСОБА_4 ,

підозрюваного - ОСОБА_5 (доставлений під вартою),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Болград клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біла Церква Київської області, громадянина України, раніше не судимого, одруженого, маючого 2 неповнолітніх дітей, не інваліда, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України в кримінальному провадженні №0000348 від 07.06.2023 року,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий СВ Болградського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області ОСОБА_4 , звернулась до слідчого судді з клопотанням, погодженим із прокурором Болградської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 в кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань № 0000348 від 07.06.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України, за фактом незаконного придбання, зберігання з метою збуту, а також незаконний збут наркотичних засобів в інших місцях масового перебування громадян, якщо предметом таких дій були особливо небезпечні наркотичні засоби.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що на початку 2023 року, більш точна дата та час досудовим розслідуванням не встановлена, ОСОБА_5 вирішив здійснювати незаконну діяльність, заборонену Законом України «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів», щодо незаконного придбання та зберігання з метою збуту, а також незаконного збуту особливо небезпечного наркотичного засобу, не маючи при цьому відповідного дозволу, що надається лише юридичним особам у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Після цього, у період часу з початку 2023 року до 28.09.2023, більш точний період досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_5 , діючи з вищевказаним прямим умислом, з корисливих мотивів, з метою збагачення, усвідомлюючи, що його дії носять незаконний та протиправний характер, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, місці, особи та кількості, умисно незаконно придбав особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено - канабіс, включений в «Перелік наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затверджений Постановою Кабінету Міністрів України №770 від 06.05.2000, та внесений до списку особливо-небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено (Таблиця 1, Список № 1).

В подальшому, в зазначений період часу, ОСОБА_5 , реалізуючи свій неправомірний умисел, діючи з корисливих мотивів і з метою збагачення, у порушення вищезазначеного Закону, більшу частину незаконно придбаного наркотичного засобу незаконно збував у різній кількості наркозалежним особам Болградського району Одеської області на винос по смт. Тарутине Болградського району Одеської області.

Так, 15.07.2023 у період часу з 12:00 години до 12:40 години, ОСОБА_5 , продовжуючи реалізацію свого єдиного умислу, спрямованого на збут наркотичного засобу, діючи з корисливих мотивів і з метою збагачення, у місці масового перебування громадян, а саме біля магазину «Вацак», розташованого по проспекту Миру в смт. Тарутине Болградського району Одеської області, незаконно збув ОСОБА_6 шляхом продажу за грошову винагороду в сумі 400 гривен, особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено - канабіс, загальним кількісним вмістом у 1,62 грамів.

Окрім цього, 02.09.2023 у період часу з 10:20 години до 10:52 години, ОСОБА_5 , продовжуючи реалізацію свого єдиного умислу, спрямованого на збут наркотичного засобу, діючи з корисливих мотивів і з метою збагачення, біля будинку АДРЕСА_2 , незаконно збув ОСОБА_7 шляхом продажу за грошову винагороду в сумі 400 гривен, особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено - канабіс, загальним кількісним вмістом у 1,65 грамів.

Залишок вищевказаного придбаного особливо небезпечного наркотичного засобу, обіг якого заборонено - канабіс, загальною вагою біля 400 грамів ОСОБА_5 продовжував незаконно зберігати за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , з метою подальшого збуту до 28.09.2023, коли у ході проведення обшуку у нього в домоволодінні, зазначений наркотичний засіб виявлено та вилучено працівниками поліції.

28.09.2023 о 10:30 годині ОСОБА_5 затримано у порядку, передбаченому ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

28.09.2023 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, за кваліфікуючими ознаками: незаконне придбання, зберігання з метою збуту, а також незаконний збут наркотичних засобів в інших місцях масового перебування громадян, якщо предметом таких дій були особливо небезпечні наркотичні засоби.

Наразі сторона обвинувачення вважає, що є необхідність у застосуванні до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із визначенням застави в розмірі 1500000 гривень з огляду на обґрунтованість підозри і наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

В судовому засіданні прокурор клопотання слідчого підтримав, наполягав на його задоволенні, стверджував, що з метою забезпечення дієвості даного кримінального провадження являється доцільним та необхідним застосувати до ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з огляду на обґрунтованість підозри та за наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України. Звернув увагу, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування за кордоном, оскільки проживає у прикордонному районі, впливати на свідків, продовжити здійснювати незаконну діяльність. На думку прокурора застава в розмірі 1500000 гривень обумовлена фактом тривалого систематичного збуту підозрюваним наркотичних засобів й отримання за це коштів.

Слідчий, підтримавши думку прокурора, підтримала клопотання, наполягала на його задоволенні Вказала, що запропонований розмір застави вважає обґрунтованим та таким, що достатньою мірою гарантує виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не є завідомо непомірним для нього.

Підозрюваний запевняв, що хоча й вину не визнає, наркотичними засобами не торгує, а зберігає їх для власного вживання, не буде переховуватись чи якимось чином перешкоджати слідству та просив не застосовувати до нього тримання під вартою, оскільки в нього є двоє неповнолітніх дітей, потрібно доглядати за ними, допомагати дружині, й зазначив, що зможе внести заставу в розмірі до 200 тисяч гривень.

Слідчий суддя, перевіривши наданні матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, заслухавши думки усіх учасників даного кримінального провадження дійшов наступного висновку.

У відповідності до ст.131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Згідно ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також наявність ризиків, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 ст.177 КПК України передбачено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального злочину, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою статті 194 КПК України.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи; репутацію підозрюваного, його майновий стан; наявність судимостей у підозрюваного.

Під час судового розгляду клопотання встановлено, що слідчим відділом Болградського РВП проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000348 від 07.06.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

Нагляд за додержанням законності під час досудового розслідування у вигляді процесуального керівництва здійснюється Болградською окружною прокуратурою.

28.09.2023 о 10:30 годині, за підозрою у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення, ОСОБА_5 затриманий в порядку ст. 208 КПК України.

За наявністю достатніх підстав 28 вересня 2023 року, ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, за кваліфікуючими ознаками: незаконне придбання, зберігання з метою збуту, а також незаконний збут наркотичних засобів в інших місцях масового перебування громадян, якщо предметом таких дій були особливо небезпечні наркотичні засоби.

Обґрунтованість підозри, оголошеної ОСОБА_5 , підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами:

- протоколом про результати проведення в рамках оперативно-розшукової справи оперативно-технічного заходу від 06.06.2023;

- протоколом про результати проведення контролю за вчиненням злочину від 15.07.2023;

- протоколом про результати проведення контролю за вчиненням злочину від 02.09.2023;

- протоколом обшуку від 28.09.2023;

та іншими матеріалами кримінального провадження.

Слідчим суддею, досліджені матеріали кримінального провадження зібрані слідчим на час звернення з даним клопотанням та надано їм відповідну правову оцінку з точки зору обґрунтованості підозри.

Відповідно до п.175 рішення у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 року «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про котру йдеться, могла вчинити правопорушення.

Відповідно до Рішень Європейського суду з прав людини у справах «Фокс, Камбел і Харлі проти Об`єднаного Королівства» від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення. І такі докази мають бути досить переконливими, щоб суддя на підставі їх розумної оцінки міг визнати причетність особи до вчинення злочину вірогідною.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» зазначив, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що являється завданням наступних етапів кримінального процесу.

Тому факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку, чи й просто для складання обвинувального акту, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування.

Достатність доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення є оціночними поняттями.

Слідчий суддя вважає, що усі ті докази, що зібрані на даний час органом досудового розслідування є вагомими, які вказують на обґрунтованість підозри оголошеної ОСОБА_5 , незважаючи на заперечення останнього в частині збуту наркотичних засобів.

З огляду на положення ст. 177 КПК України, враховуючи мету застосування запобіжного заходу, слідчий суддя має пересвідчитися у забезпеченні виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, дані про особу підозрюваного, розмір майнової шкоди, в заподіянні якого підозрюється особа

Так, відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Слідчий, звертаючись з клопотанням про обрання відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та прокурор надаючи пояснення в судовому засіданні при розгляді клопотання, довели про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 названого кримінального правопорушення, та наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики перешкоджати кримінальному провадженню, передбачені ст.177 КПК України.

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрювана може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваною особою зазначених дій. При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

При встановленні ризиків кримінального провадження слідчий суддя застосовує стандарт достатності підстав вважати, що підозрюваний може вдатися до дій на шкоду кримінальному провадженню. Оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, слідчий суддя має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності поза процесуальних дій зазначеної особи.

Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу, слідчий суддя керується положеннями ст.178 КПК України, та оцінює в сукупності усі обставини, в тому числі наявність ризиків таких як:

- усвідомлення підозрюваим в тому, що йому загрожує покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 10 років, що само по собі може спонукати сховатись від слідства та суду та вживати заходи щодо створення перешкод для правосуддя іншим чином; в тому числі, оскільки підозрюваний проживає неподалік від кордону, добре освідомлений у розташовані пунктів пропуску та специфіки їх діяльності та може вдатись до переховування;

- підозрюваний може вдатись до спроб знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення та вказують на його причетність до скоєння даного кримінального правопорушення, що обґрунтовано збиранням доказів його вини та встановлення його причетності до інших аналогічних злочинів;

- підозрюваний може вдатись до спроб незаконно впливати на свідків, які викривають його неправомірні дії, задля схиляння їх до зміни показань шляхом вмовляння, підкупу, погроз, тощо.

- підозрюваний може незаконно впливати на експерта, з метою отримання неправдивого експертного висновку для уникнення кримінальної відповідальності, що зумовлено тим, що підозрюваному з відкритих матеріалів досудового розслідування копії яких додані до цього клопотання, стало відомо данні експертного закладу;

При цьому, ризик втечі має оцінюватись у контексті обставин, пов`язаних із характером особи, її моральністю, враховуючи, що підозрюваний підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, не має постійного місця роботи, проживає у прикордонному районі.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків, слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК).

За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

На теперішній час в ході досудового розслідування необхідно виконати слідчі (процесуальні) дії, та в разі застосування більш м`якого запобіжного заходу слідчим суддею відносно підозрюваного, він ймовірно зможе незаконно впливати на свідків, експерта або перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Зазначене свідчить про те, що знаходячись на свободі, підозрюваний зможе переховуватися від органів досудового розслідування та суду, продовжити вчиняти протиправні дії, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а саме після вручення клопотання про застування відносно нього запобіжного заходу, остання має змогу ознайомитися з матеріалами кримінального провадження в яких зафіксовані вже здобуті докази, що ускладнить подальше здобуття органом досудового розслідування доказів.

На даному етапі досудового розслідування з урахуванням обставин злочину, в якому підозрюється ОСОБА_5 , є усі підстави вважати, що у ОСОБА_5 є постачальники наркотичних засобів та коло наркозалежних осіб за місцем його мешкання, які купляють ці наркотичний засоби. Тому, навіть перебування під цілодобовим домашнім арештом за місцем мешкання не завадить ОСОБА_5 продовжувати здійснювати збут наркотичних засобів з корисливих мотивів.

Усі ці ризики свідчать про неможливість застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою для запобігання вищезазначеним ризикам, які є досить очевидними.

Тим паче, що у кримінальному провадженні усі необхідні і достатні докази не зібрані, експертизи не проведені, не всі свідки допитані, а тому є всі підстави вважати, що перебуваючи під дією більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню.

Обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно для забезпечення проведення з ним слідчих дій та позбавлення його можливості вчинення різного роду дій, спрямованих на уникнення покарання за вчинення умисного тяжкого злочину.

Обставин, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, передбачених ч.2 ст.183 КПК України, не встановлено.

Оцінивши обставини, визначені ст. 178 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні слідчого та встановленим в судовому засіданні, а дане клопотання є обґрунтованим і підлягає задоволенню.

Згідно вимог ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до ч.4 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: 1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; 2) щодо злочину, який спричинив загибель людини; 3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею.

Оскільки з матеріалів справи та зазначеної у оголошеній підозрі фабули інкремінуємого кримінального правопорушення відсутні умови, визначені у ч.4 ст. 183 КПК України, суд вважає за необхідне визначати розмір застави.

Згідно з п.1 ч.5 ст.183 КПК України щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, визначається розмір застави - від двадцяти до восьмидесяті розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З огляду на мету застави, головним критерієм, за яким має бути визначений розмір застави, є його достатність для забезпечення виконання підозрюваним його процесуальних обов`язків.

Саме така позиція міститься в рішеннях Європейського суду з прав людини. У рішенні у справі «Мангурас проти Іспанії» Суд зазначив, що суму застави необхідно оцінювати за ступенем впевненості, що можлива перспектива втрати застави буде діяти як достатній стримувальний фактор, щоб розвіяти будь-яке бажання втекти. Аналогічної думки ЄСПЛ дотримався в справі «Істоміна проти України», де зазначив, що гарантія, передбачена пунктом 3 статті 5 Конвенції, має на меті забезпечити не відшкодування будь-яких збитків, а лише присутність обвинуваченого на судовому засіданні.

Враховуючи високу ймовірність тривалого систематичного збуту підозрюваним наркотичних засобів й отримання за це коштів, наявність знайомих постачальників та покупців наркотичних речовин, матеріальне становище підозрюваного, який офіційно не працює, наявність соціальних зв`язків, працюючої дружини, батьків, які займаються підприємницькою діяльністю, тяжкість кримінального правопорушення та його корисливий мотив, за яким він підозрюється, характер та умови вчинення кримінального правопорушення, що вказані в обвинувальному акті, суд вважає за необхідне визначити заставу у розмірі, який перевищує вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, оскільки застава в такому розмірі не забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваного, а саме в 320 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2684.00 гривень х 320 = 858 880 гривень), оскільки внесення застави саме в такому розмірі, на переконання слідчого судді, може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не буде завідомо непомірною для нього.

При цьому слідчий суддя зазначає, що слідчим жодним чином не доведено запропонований розмір застави.

Окрім цього, застосовуючи щодо підозрюваного альтернативний запобіжний захід у виді застави, суд вважає за необхідне покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Строки запобіжного заходу не можуть перевищувати строків досудового слідства, в зв`язку з чим запобіжні заходи можуть бути застосовані відповідно до строку закінчення досудового слідства. Згідно ч.1 ст. 197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.176-178, 182-184, 193, 194, 197 КПК України, слідчий суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ Болградського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 - задовольнити частково.

Обрати підозрюваному у кримінальному провадженні №0000348 від 07.06.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 (шістдесят) днів з утриманням його в Державній установі «Ізмаїльський слідчий ізолятор».

Строк дії ухвали визначити до 26 листопада 2023 року.

Одночасно визначити ОСОБА_5 розмір застави у межах 320 (триста двадцяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 858 880 (Вісімсот п`ятдесят вісім тисяч вісімсот вісімдесят) гривень, яка може бути внесена як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , у разі внесення застави наступні обов`язки згідно ч. 5 ст. 194 КПК України:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора або суду:

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

- утримуватися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні; - здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити до 26 листопада 2023 року.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок має бути наданий уповноваженій особі Державної установи "Ізмаїльський слідчий ізолятор".

У разі внесенні застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний вважатиметься таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали оголошено в залі суду 04.10.2023 року.

Слідчий суддя: ОСОБА_1