Номер провадження: 11-сс/819/18/24 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.01.2024 року м. Херсон

Херсонський апеляційний суд в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження №0002293 від 22.11.2023 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваної ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 24.11.2023, якою щодо:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Херсон, громадянки України, з середньою освітою, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України,

застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою до 20.01.2024 включно.

в с т а н о в и в:

Органом досудового розслідування ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення, за таких обставин.

Так, 21.10.2023 близько 19.00 год., ОСОБА_8 , 22.11.2023 близько о 15 години 00 хвилин, знаходячись у власній квартирі, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , діючи умисно, під час побутової сварки з матір`ю а ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, переслідуючи мету протиправне заподіяння смерті останній, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, нанесла останній невстановленим предметом множинні удари в область голови, чим спричинила ОСОБА_9 тілесні ушкодження, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя.

З урахуванням встановлених фактів, ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України, а саме - закінчений замах на вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, особою, яка виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, але кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, які не залежали від її волі.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді захисник ОСОБА_7 в інтересах підозрюваної ОСОБА_8 подала на неї апеляційну скаргу, в якій зазначає, що ухвала суду є незаконною та необґрунтованою.

В обґрунтування своїх доводів зазначає, що підозрювана не заперечує факт спричинення тілесних ушкоджень, але її подальші дії не свідчать про спрямованість її умислу на заподіяння смерті. З огляду на зазначене, захист вважає, що дії підозрюваної кваліфіковано не правильно.

Наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами. Можливість вчинення підозрюваною певних дій ґрунтується на припущеннях, а не на наявних в матеріалах кримінального провадження доказах.

Долучені до клопотання матеріали досудового розслідування, які досліджувалися слідчим суддею, не містять доказів, які б вказували на реальність існування ризиків, про які зазначено у клопотанні.

Крім цього зазначає, що тяжкість кримінального правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_8 , не є достатньою підставою для застосування найсуворішого запобіжного заходу.

Чинним КПК України не передбачено, що при підозрі особи у вчиненні злочину, за який може бути призначено покарання у виді позбавлення волі, єдино можливим запобіжним заходом може буди тримання під вартою.

Відповідно до матеріалів досудового розслідування підозрювана розкаюється у вчиненні своїх дій, усвідомивши про вчинене намагалася уникнути найтяжчого наслідку для потерпілої, звернувшись за допомогою до лікарів.

Отже, заявлений у клопотанні та прийнятий до уваги слідчим суддею ризик переховування від органу досудового розслідування та суду не підтверджений доказами, а є припущенням.

Крім того, є припущенням і наявність ризиків знищення, речей та документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого та свідків; вчинення іншого кримінального правопорушення.

Враховуючи відомості, що характеризують особу ОСОБА_8 , у слідчого судді не було достатніх підстав для застосування відносно підозрюваної найсуворішого запобіжного заходу, фактично виходячи лише з тяжкості інкримінованого їй злочину.

Узагальнюючи свої доводи захисник вважає, що вказані обставини у своїй сукупності дають підстави вважати, що рішення суду не відповідає вимогам повноти і змістовності, а висновки суду фактичним обставинам справи, що вплинуло на правильність вирішення питання про обрання запобіжного заходу.

Просить скасувати ухвалу слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 24.11.2023 про застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволення клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та обрати їй більш м`який запобіжний захід домашній арешт.

Заслухавши суддю-доповідача щодо суті поданої апеляційної скарги, доводи захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваної ОСОБА_8 , яка підтримала апеляційну скаргу, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до такого висновку.

Ухвалене слідчим суддею рішення ґрунтується на фактичних обставинах провадження та на вимогах кримінального процесуального закону.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваної ОСОБА_8 , слідчим суддею встановлено доведеність прокурором обставин, передбачених ч.1 ст.194 КПК України, а саме:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваною, кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, а також запобігання спробам:

- переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

-незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

-перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

-вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до матеріалів провадження СВ ВП№1 Херсонського РУП ГУНП в Херсонській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0002293 від 22.11.2023 за ч.2 ст.15, ч.1 ст. 115 КК України.

23.11.2023 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України.

Відповідно до практики ЄСПЛ «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1(с) Конвенції». За визначенням ЄСПЛ «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 § 1(с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.-F. проти Німеччини, 27 листопада 1997, §57).

На даному етапі обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, у якому вона підозрюється, підтверджується отриманими під час досудового розслідування фактичними даними, які містяться в матеріалах кримінального провадження, зазначені в клопотанні слідчого та оскаржуваній ухвалі суду, а саме:

1. Протоколом ОМП від 22.11.2023;

2. Протоколом допиту свідка ОСОБА_10 ;

3. Протоколом пред`явлення особи за фотознімками за участю ОСОБА_10 ;

4. Протоколом допиту свідка ОСОБА_11 ;

5. Протоколом пред`явлення особи за фотознімками за участю ОСОБА_11 ;

6. Протоколом допиту свідка ОСОБА_12 ;

7. Протоколом затримання гр. ОСОБА_8 від 22.11.2023;

8. Повідомленням про підозру ОСОБА_8 від 22.11.2023;

9. Іншими матеріалами справи у своїй сукупності.

Зазначені докази доводять наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, у вчиненні якого вона підозрюється.

Доводи захисника про недоведеність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, та визнаних наявними слідчим суддею, апеляційний суд вважає безпідставними.

Метою застосування того чи іншого запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання встановленим в ході розгляду клопотання ризикам (ч.1 ст.177 КПК України).

При цьому, ризик, це, зокрема, невизначена подія, яка по суті, представляє собою ймовірність отримання несприятливих для досудового слідства подій, визначених у ч.1 ст.177 КПК України.

Між тим, чинний КПК України не вимагає надання відповідних доказів того, що підозрюваний обов`язково здійснить дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, зокрема й у випадку застосування відносно нього більш м`якого запобіжного заходу, однак перед слідчим суддею повинна бути доведена наявність реальної можливості здійснити підозрюваним такі дії в майбутньому, в зв`язку з чим, слідчим суддею повинен бути обраний такий запобіжний захід, який в повній мірі буде здатним запобігти можливому прояву означених дій з боку підозрюваного.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створить загрозу суспільству, тому позбавлені обґрунтованих підстав доводи захисника про недоведеність ризиків, оскільки для доведеності існування ризиків не є обов`язковою доведеність вчинення особою активних дій.

Тобто, доведеність ризиків не передбачає фактичне вчинення конкретних дій особою, спрямованих на створення перешкод у кримінальному провадженні, оскільки оцінці підлягає наявність вірогідності вчинення таких дій.

Так, у п.48 рішення "Чеботарь проти Молдови" № 35615/06 від 13.11.2007 року - Європейський Суд з прав людини зазначив "Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту, ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду.

Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінального провадження, під час розгляду клопотання про застосування щодо ОСОБА_8 тримання під вартою, слідчий суддя правильно встановив, що наведені у ньому дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про достатність підстав вважати обґрунтованою підозру ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, а саме передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі Нечипорук та Йонкало проти України від 21 квітня 2011 року термін "обґрунтована підозра" означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (також рішення від 30 серпня 1990 р. у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" (Fох, Campbell and Hartley v. the United Kingdom), п.32, Series A, № 182).

Згідно ухвали слідчого судді та журналу судового засідання, слідчий суддя дослідив клопотання і матеріали, які його обґрунтовують, та встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, детальний перелік яких міститься в клопотанні слідчого, а документи, які містять такі дані, надані до суду разом з клопотанням.

Твердження апелянта про недоведеність обставин, які виправдовують необхідність застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваної, є безпідставними.

Відповідно до положень п.4 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).

Підстави для скасування чи зміни застосованого до підозрюваної ОСОБА_8 запобіжного заходу на більш м`який відсутні, оскільки вона підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 115 КК України, тобто особливо тяжкого злочину, раніше не судима, також враховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення, зокрема, враховуючи те, що кримінальне правопорушення було вчинене із застосуванням насильства, що є небезпечним для життя та здоров`я, підозра обґрунтована вагомими доказами, що дає достатні підстави вважати про наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, що вона, перебуваючи на волі, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, самостійно або через інших осіб перешкоджати встановленню істини у справі, узгоджувати свої показання з показаннями інших осіб, які визнані свідками у справі, надавати цим особам поради з урахуванням відомих їй обставин кримінального провадження, схиляти їх до дачі завідомо неправдивих показань в ході досудового розслідування, тим самим перешкоджати встановленню істини в кримінальному провадженні, а також знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які зберегли на собі сліди вчинення наведеного кримінального правопорушення, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, так як її місце проживання знаходиться на місці події.

А тому доводи апелянта про недоведеність обставин, з якими закон пов`язує застосування до підозрюваної особи запобіжного заходу у виді тримання під вартою, які, на думку сторони захисту, призвели до порушення конституційних прав підозрюваної ОСОБА_8 , апеляційний суд вважає безпідставними.

Дані про особу підозрюваної ОСОБА_8 , зокрема, які зазначені в апеляційній скарзі захисника, були відомі слідчому судді на час розгляду клопотання слідчого та враховані при ухваленні відповідного процесуального рішення.

За вказаних обставин, слідчим суддею зроблено обґрунтований висновок про те, що обрання саме запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 є необхідним та достатнім для запобіганню існуючим ризикам та забезпечення її належної процесуальної поведінки, що в свою чергу, з урахуванням всіх обставин кримінального провадження, даних про особу підозрюваної, вказує на неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, зокрема домашнього арешту, як про це ставить питання апелянт.

Крім того, слідчий суддя дотримався і вимог ст.5 Конвенції про захист прав людини та практики Європейського суду, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Так, відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Таким чином, доводи апеляційної скарги захисника-адвоката ОСОБА_7 , яка діє в інтересах підозрюваної ОСОБА_8 про можливість звільнення останньої з-під варти є безпідставними. Враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, у якому оголошено про підозру ОСОБА_8 , дані про її особу, а також наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчим суддею правильно обраний такий запобіжний захід.

Інші доводи захисника в апеляційній скарзі не знайшли свого підтвердження та спростовуються наявними у кримінальному провадження доказами у їх сукупності.

На цій стадії слідчий суддя не вправі наперед вирішувати питання про фактичні обставини кримінального правопорушення, кваліфікацію дій підозрюваного, доведеність чи недоведеність винуватості підозрюваного, давати оцінку доказам щодо їх належності, допустимості, достовірності та достатності, оскільки ці питання вирішуються судом при ухваленні судового рішення по суті обвинувачення на підставі обвинувального акту, а не під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу щодо особи, якій повідомлено про підозру у вчиненні злочину.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно ОСОБА_8 , чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив.

З огляду на викладені обставини колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та вмотивовано, відповідно до вимог п.1 ч.4 ст.183 КПК України, не визначив цій підозрюваній альтернативний запобіжній захід у виді застави, оскільки злочин, вчинено із застосуванням насильства.

Виходячи з наведеного вище, слідчим суддею ухвалено рішення про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваної ОСОБА_8 , яке відповідає вимогам КПК України і не суперечить практиці ЄСПЛ.

Інші обставини, якими апелянт обґрунтовує доводи апеляційної скарги, були відомі слідчому судді при ухваленні оскаржуваної ухвали і саме з урахуванням них та інших обставин кримінального провадження було ухвалено відповідне рішення.

Отже, слідчий суддя врахував всі обставини, передбачені ст.178 КПК України, та у відповідності до положень даної норми ухвалив обґрунтоване та законне рішення, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги захисника-адвоката ОСОБА_7 в інтересах підозрюваної ОСОБА_8 , апеляційний суд не знаходить.

Керуючись ч.2 ст. 376, 404, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваної ОСОБА_8 - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 24.11.2023 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_8 до 20.01.2024 залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4