Справа № 302/1932/23
Провадження 1-кп/302/183/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.11.2023смт. Міжгір`я

Міжгірський районний суд Закарпатської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт.Міжгір`я кримінальне провадження відносно: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця смт.Міжгір?я Міжгірського району Закарпатської області, який має середньо-спеціальну освіту, одруженого, має на утриманні неповнолітню дитину: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,

В С Т А Н О В И В :

20.10.2023 року, біля 22.00 години, ОСОБА_4 , знаходячись у приміщенні будинку АДРЕСА_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, під час словесної сварки із своєю дружиною ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканкою вищевказаного будинку, діючи умисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень, кулаком руки наніс один удар ОСОБА_5 в область обличчя.

У результаті своїх протиправних дій ОСОБА_4 , згідно з висновком судового-медичного експерта №100/м від 21.10.2023, спричинив потерпілій ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді садна вкритого білою плівкою на слизовій оболонці нижньої губи по внутрішній поверхні справа виникло від дії тупих твердих предметів по ударному механізму дії, якими могли бути стиснуті пальці в кулак сторонньої особи. По давності вкладаються в час події, яка мала місце 20.10.2023 року та визначення ступеня тяжкості тілесних відповідно до Правил судово-медичного ушкоджень, затверджених наказом МОЗ України №6 від 17.01.1995 року, кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що не спричинили короткочасний розлад здоров`я. Малоймовірно, що дані тілесні ушкодження могли виникнути при падінні з висоти власного зросту, а є наслідками локальних ударів.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 наприкінці судового слідства свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України визнав повністю, проти фактичних обставин, викладених в обвинувальному акті не заперечує, та пояснив суду про обставини вчинення ним кримінального правопорушення, зазначивши про те, що він проживає разом з дружиною та неповнолітньою донькою ОСОБА_8 у будинку АДРЕСА_1 та протягом тривалого періоду часу між ним та дружиною постійно виникають конфлікти та сімейні непорозуміння. Так, ввечері, близько о 18 годині 20.10.2023 року він знаходився у стані алкогольного сп`яніння, випив 3 пляшки пива та коли дружина повернулася з роботи, між ними виник конфлікт, в ході якого він висловлювався на адресу дружини ОСОБА_5 нецензурною лайкою, у зв`язку з чим остання викликала поліцію та в подальшому поліцейські його відвезли до відділення поліції для надання пояснень. Повернувшись додому з відділку поліції, у той же день, близько о 22-00 годині між ним та дружиною ОСОБА_5 знову почалася сварка, в ході якої він наніс їй один удар кулаком в обличчя. У вчиненому щиро розкаюється, свою вину усвідомлює та визнає у повному обсязі. В судовому засіданні попросив вибачення у потерпілої ОСОБА_5 та запевнила суд, що належні висновки для себе він зробив та подібного більше не повториться. Просить суд суворо його не карати.

При цьому, в ході судового розгляду даного кримінального провадження судом були досліджені у повному обсязі докази сторони обвинувачення за пред`явленим ОСОБА_4 обвинуваченням у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України.

Та зважаючи на визнання обвинуваченим ОСОБА_4 своєї вини у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, вина ОСОБА_4 знайшла своє повне підтвердження в судовому засіданні дослідженими в ході судового слідства наступними доказами, зокрема:

- показаннями потерпілої ОСОБА_5 , яка в судовому засіданні пояснила, що 20.10.2023 року біля 18 год. перебувала в дома по місцю свого проживання, її чоловік ОСОБА_4 перебував у стані алкогольного сп`яніння, вів себе агресивно, вчиняв з нею сварки, під час яких ображав її нецензурними словами. Біля 20 год. 30 хв. під час однієї із сварок чоловік виражаючись в її сторону нецензурними словами, знаходячись у приймальній кімнаті, взяв у руки дерев`яне крісло та кинув у її сторону, у результаті його дій дане крісло влучило в область її правого стегна. Через деякий час, близько о 22-00 годині з відділення поліції повернувся її чоловік ОСОБА_4 , перебував у стані алкогольного сп`яніння, знаходився в агресивному стані, зайшов до неї у кімнату, де вона відпочивала з дитиною та почав влаштовувати скандал, в ході якого висловлювався нецензурною лайкою та на наніс один удар рукою їй в обличчя з правої сторони. З метою уникнення подальшого конфлікту, та злякавшись подальших протиправних дій з боку чоловіка ОСОБА_4 , вона відразу вийшла з будинку та зателефонувала до поліції. Також вказує, що на теперішній час ОСОБА_4 потребує примусового лікування від алкогольної залежності. В судовому засіданні ОСОБА_4 перед нею вибачився, та вона вважає, що останній свою провину усвідомив та подібного не повториться. На суворій мірі покарання ОСОБА_4 , не наполягає. Цивільний позов не заявляє.

Крім показань потерпілої ОСОБА_5 , вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України за встановлених судом обставин підтверджується та узгоджуються із письмовими доказами, які відповідають вимогам, передбаченим ст.ст.85-87 КПК України, зокрема:

- протоколом прийняття заяви ОСОБА_5 про вчинене кримінальне правопорушення та іншу подію від 20.10.2023 року, складеним інспектором СРПП ВП № 2 Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , в якій ОСОБА_5 зазначено, що 20.10.2023 року приблизно о 22-00 годині, чоловік ОСОБА_4 порушив заборонний терміновий припис почав кричати а потім вдарив долонею по обличчю;

- висновком експерта № 100-м від 26.10.2023, складеним експертом Хустського районного відділення судово-медичної експертизи ОСОБА_11 , та з якого вбачається, що ОСОБА_5 спричинено тілесні ушкодження у вигляді садна вкритого білою плівкою на слизовій оболонці нижньої губи по внутрішній поверхні справа виникло від дії тупих твердих предметів по ударному механізму дії, якими могли бути стиснуті пальці в кулак сторонньої особи. По давності вкладаються в час події, яка мала місце 20.10.2023 року та визначення ступеня тяжкості тілесних відповідно до Правил судово-медичного ушкоджень, затверджених наказом МОЗ України №6 від 17.01.1995 року, кваліфікуються, як легкі тілесні ушкодження, що не спричинили короткочасний розлад здоров`я;

- протоколом допиту потерпілої ОСОБА_5 від 24.10.2023 року та з якого вбачається, що біля 20-30 год. 20.10.2023 року під час однієї із сварок її чоловік ОСОБА_4 , перебував у стані алкогольного сп`яніння, виражаючись в її сторону нецензурними словами, знаходячись у приймальній кімнаті, взяв у руки дерев`яне крісло та кинув у її сторону, у результаті чого дане крісло влучило в область її правого стегна. Через деякий час того дня, близько о 22-00 годині ОСОБА_4 в одній з кімнат затіяв сварку, в ході якої наніс їй один удар кулаком руки в область обличчя. Тоді вона відразу вийшла з приміщення будинку та зателефонувала на лінію 102, повідомила по цю подію. Інших очевидців, свідків події даної сварки не було. Їх малолітня донька ОСОБА_8 , перелякавшись, вибігла з будинку та факту спричинення тілесних ушкоджень бачити не могла;

- протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_4 від 27.10.2023 року, з якого вбачається, що 20.10.2023 року ввечері біля 18 год. його дружина повернулася з роботи та весь вечір між ними виникали словесні сварки та конфлікти. Біля 20 год. 30 хв. під час однієї із сварок з дружиною ОСОБА_5 , знаходячись в коридорному приміщенні, коли дружина ОСОБА_5 його розлютила, він взяв дерев`яну табуретку та кинув по коридору в сторону дверей де була його дружина. Чи влучила табуретка у дружину, він не бачив, так як відразу пішов до іншої кімнати. Через деякий час біля 22 год. його дружина ОСОБА_12 зайшла до однієї з кімнат, де він знаходився і між ними знову виникла сварка, в ході якої він наніс ОСОБА_5 кулаком руки один удар в область обличчя, після чого дружина вибігла з кімнати і зателефонувала на лінію 102, повідомивши про дану подію працівників поліції. Вину визнавав та вказував, що подібного більше не повториться.

Згідно вимог ч.1 ст.94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись Законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Враховуючи вищевикладене, відповідно до положень ст.ст.84-88 КПК України, суд вважає, що зібрані у провадженні та досліджені в судовому засіданні вищевикладені докази являються допустимими, узгодженими один з одним, отримані без порушень прав та свобод людини, у законний спосіб, їм надана правильна юридична оцінка та підстав їм не довіряти, не має, як не має й підстав для перекваліфікації дій обвинуваченого.

Таким чином, аналізуючи вищевикладені докази у їх сукупності, виходячи з принципів законності, об`єктивності, справедливості та розумності, суд приходить до висновку про обґрунтованість обвинувачення, яке є предметом даного кримінального провадження, а також про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України.

Сукупність наведених і вивчених в судовому засіданні доказів, підтверджує вину обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення і, аналізуючи наведені докази у їх сукупності, суд визнає їх належними, допустимими, достовірними, вони узгоджуються між собою і достатніми для постановлення обвинувального вироку.

Проаналізувавши всі вказані вище та досліджені у судовому засіданні докази з точки зору їх допустимості, достовірності та достатності, суд дійшов висновку про те, що вони логічні, послідовні, відповідають фактичним даним встановленим судом, у зв`язку з чим приймає їх до уваги при постановленні вироку.

Пунктом 22 Постанови Пленуму Верховного Суду №2 від 07.02.2003 року «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» передбачено, що суди повинні ретельно досліджувати докази, що мають значення для з`ясування змісту і спрямованості умислу винного. Питання про умисел необхідно вирішувати виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема, враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки. Визначальним, при цьому, є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій.

Первісну позицію обвинуваченого ОСОБА_4 щодо невизнання своєї вини за ч.1 ст.125 КК України суд розцінює як спосіб захисту, метою якого є уникнення відповідальності за скоєний кримінальний проступок, передбачений ч.1 ст.125 КК України.

Таким чином, суд вважає доведеною вину обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні ним інкримінованого кримінального проступку, та кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.1 ст.125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують та обтяжують його покарання.

Суд також враховуються вимоги ст.50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів. У відповідності до ст.65 КК України суд призначає покарання в межах, встановлених в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України, яка передбачає відповідність за скоєний злочин, враховуючи ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу винного, пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини. Особі, яка скоїла кримінальне правопорушення, повинно бути призначено покарання, необхідне та достатнє для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Обираючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який раніше не судимий, свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального проступку в ході судового розгляду справи та наприкінці судового слідства визнав та сприяв встановленню істини по даному кримінальному провадженню, у вчиненому щиро розкаявся та запевнив суд, що подібного більше не повториться, в судовому засіданні попросив вибачення у потерпілою, що суд відносить до обставин, які пом`якшують його покарання.

До обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 суд відносить вчинення ним кримінального проступку у стані алкогольного сп`яніння та щодо подружжя

Крім того, суд враховує, що на теперішній час обвинувачений ОСОБА_4 ніде не працевлаштований, регулярного доходу та постійного джерела прибутку немає, проте має стійкі соціальні зв`язки: ОСОБА_4 одружений, на його утриманні знаходиться неповнолітня дочка ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , при цьому. на диспансерному обліку у лікарів психіатра, нарколога та фтизіатра ОСОБА_4 не перебуває. Крім того, останній має постійне місце реєстрації та чітко визначене місце проживання, за яким характеризується позитивно, що вбачається з характеристики Міжгірської селищної ради Хустського району Закарпатської області за вих.№ 02-11/1629 від 25.10.2023 року.

Оскільки в матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які відомості та інформація про те, що обвинувачений ОСОБА_4 на даний час працює і має дохід, який би давав можливість сплатити штраф у розмірі, передбаченому санкцією ч.1 ст.125 КК України, а тому суд вважає призначення покарання у виді штрафу недоцільним. З цих же підстав недоцільним є призначення покарання у виді виправних робіт.

А тому, враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання у виді громадських робіт, у найбільш максимальних межах санкції ч.1 ст.125 КК України.

На думку суду, застосування до ОСОБА_4 покарання у виді громадських робіт є найбільш доцільним та спричиняє негативні наслідки особистого характеру саме для обвинуваченого, не обтяжує сімейний бюджет. Крім того, таке покарання є тим стримуючим фактором, який буде достатнім для виховання обвинуваченого ОСОБА_4 та дасть йому можливість замислитися щодо своєї поведінки та наслідків вчинених ним протиправних діянь.

З урахуванням тяжкості та обставин скоєння кримінального правопорушення, особи обвинуваченого ОСОБА_4 , його віку, сімейного та матеріального стану, та позиції обвинуваченого, який запевнив суд, що належні висновки для себе зробив та подібного більше не повториться, вину визнав, у вчиненому розкаявся, попросив вибачення у потерплої ОСОБА_5 , а також враховуючи характер діяння і спосіб його вчинення, суспільну небезпеку скоєного кримінального проступку, приймаючи до уваги позицію потерпілої у даній справі ОСОБА_5 , яка матеріальних та/або моральних претензій до обвинуваченого ОСОБА_4 на теперішній час не пред`являє, цивільний позов потерпілою у даному кримінальному провадженні не заявлено, а також враховуючи відсутність у обвинуваченого регулярного доходу та постійного джерела прибутку, суд приходить до висновку про необхідність та достатність призначення ОСОБА_4 покарання у виді громадських робіт на строк, який передбачений санкцією ч.1 ст.125 КК України.

Підстав для застосування положень статті 69 КК України суд не вбачає.

Процесуальні витрати, речові докази у даному кримінальному провадженні відсутні.

Цивільні позови потерпілою ОСОБА_5 у цьому кримінальному провадженні не заявлено.

Запобіжний захід в ході досудового розслідування відносно ОСОБА_4 не обирався.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 366-371, 373-376, 395, 532 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Визнати винуватим ОСОБА_6 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України та призначити йому покарання у виді громадських робіт на строк 120 (сто двадцять) годин.

Апеляційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку. Апеляційна скарга подається до Закарпатського апеляційного суду через Міжгірський районний суд Закарпатської області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку суду після його проголошення.

Суддя

Міжгірського районного суду

Закарпатської області ОСОБА_13