Справа№938/360/23
Провадження № 1-кп/938/12/24
УХВАЛА

про вирішення клопотання про продовження строку тримання під вартою

21 лютого 2024 року селище Верховина

Верховинський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 , які приймають участь у судовому засіданні в режимі відеокорнференції з приміщення ДУ "Івано-Франківська установа виконання покарань (№ 12)",

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця селища Верховина Верховинського району Івано-Франківської області, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 та ч.3 ст. 436-2 КК України, у кримінальному провадженні, внесеному 12.04.2023 року в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №00000081, -

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Верховинського районного суду Івано-Франківської області перебуває кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 та ч.3 ст. 436-2 КК України.

Ухвалою суду від 01.06.2023 року призначено судовий розгляд даного кримінального провадження та обрано щодо обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, а саме до 31.07.2023 року включно.

Надалі ухвалою суду від 25.07.2023 року продовжено обвинуваченому ОСОБА_4 строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 23.09.2023 року, а також призначено амбулаторну комісійну первинну судово-психіатричну експертизу для визначення психічного стану обвинуваченого.

Ухвалою суду від 11.09.2023 року продовжено обвинуваченому ОСОБА_4 строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 10.11.2023 року.

Ухвалою суду від 25.10.2023 року здійснено заміну захисника обвинуваченого ОСОБА_4 , а саме з адвоката ОСОБА_6 на іншого захисника, призначеного в порядку надання безоплатної правової допомоги.

Відповідно до доручення Західного регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги від 27.10.2023 року № 009-90001516 обвинуваченому ОСОБА_4 призначено адвоката ОСОБА_5 .

Ухвалою суду від 07.11.2023 року продовжено обвинуваченому ОСОБА_4 строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 06 січня 2024 року включно.

Ухвалою суду від 28.12.2024 року продовжено обвинуваченому ОСОБА_4 строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 26 лютого 2024 року включно.

У ході судового розгляду даного кримінального провадження поступило клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою терміном на 60 днів.

Подане клопотання про продовження строку тримання під вартою прокурор обґрунтовує тим, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 та ч.3 ст. 436-2 КК, які відповідно до вимог ст. 12 КК України відносяться до нетяжкого та тяжкого злочинів, у санкції яких передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років. Крім того, наявні ризики передбачені ст. 177 КПК України,а саме, що обвинувачений, усвідомлюючи неминучість покарання за вчинений злочин, може переховуватися від суду, перешкоджати кримінальному правадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення.

У судовому засіданні прокурор вимоги клопотання підтримав у повному обсязі.

Обвинувачений у судовому засіданні вказав, що заперечує щодо продовження щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки його утримують «тут», тобто в установі попереднього ув`язнення, незаконно, бо він нічого не зробив, думає, що скоро «тут буде Росія»…., «буде Росія матінка».

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 просив суд обрати більш м`який вид запобіжного заходу, а саме домашній арешт, оскільки обвинувачений має постійне місце проживання.

З урахуванням позицій учасників кримінального провадження, суд прийшов до такого висновку.

За змістом ч.3 ст.331 КПК України незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до ч.4 ст.176 КПК України запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.

Як зазначено в ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

У ч. 2 ст.177 КПК України визначено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно зі ч.ч.3,5 ст.199 КПК України, якою суд керується в силу ч.2 ст.331 КПК України, суд зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор не доведе, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою.

Отже, виходячи із вищевказаних положень чинного законодавства, звертаючись до суду з клопотанням про продовження строків тримання під вартою, прокурор має викласти обставини, які доводять, що заявлені раніше ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують продовження тримання особи під вартою, а застосування більш м`яких запобіжних заходів не гарантує запобігання цим ризикам.

Вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою, суд керується загальними приписами, якими врегульовано застосування запобіжних заходів, з урахуванням додаткових відомостей щодо продовження існування ризиків, які стали підставою для обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Суд зазначає, що ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки обвинуваченого, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

Тобто ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, передбачених ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої можливості здійснення обвинуваченим зазначених дій.

Водночас КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому. При чому ризик кримінального провадження як критерій застосування запобіжного заходу має прогностичний характер, спрямований на усунення негативного впливу на кримінальне провадження в майбутньому.

Також суд звертає увагу, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.02.2010 року у справі «Гарькавий проти України» зазначив, що особа не може бути позбавлена або не може позбавлятися свободи, крім випадків, встановлених у п. 1 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Летельє до Франції» від 26.06.1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Таким чином, право на свободу та особисту недоторканність не є абсолютним і може бути обмежене, але тільки на підставах та в порядку, які чітко визначені в законі.

Відповідно до ст. 5 п. «С» Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, допускається взяття особи під варту з метою запобігти цій особі зникнути після скоєння злочину.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на презумпцію невинуватості переважають над принципом поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин, покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, її зв`язки з суспільством.

Зазначені стандарти доказування (переконання) суд використовує для перевірки наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, у цьому кримінальному провадженні щодо обвинуваченого ОСОБА_4 .

Враховуючи вимоги кримінального процесуального законодавства України та практику Європейського Суду з прав людини, зважаючи, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні повторно злочину проти миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі від 5 до 8 років, пов`язаного зі застосуванням мережі Інтернет в умовах воєнного стану, то суд вважає доведеним наявність ризиків, передбачених п. п. 1,4,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від суду, перешкоджати кримінальному правадженню іншим чином, оскільки судовий розгляд цієї справи ще не завершено та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Захисник просив суд застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Суд звертає увагу, що в ч. 1 та ч. 2 ст. 181 КПК України закріплено, що домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби та може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину. Вказаний запобіжний захід тісно пов`язаний із житлом, залишати яке обвинуваченому може бути заборонено ухвалою суду.

Однак, стороною захисту (обвинуваченим та його захисником) відповідно до ч. 4 ст.193 КПК України не заявлялися клопотання про заслуховування будь-якого свідка чи дослідження будь-яких матеріалів, що мають значення для вирішення питання про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, в тому числі й щодо з`ясування згоди власника житла, в якому обвинувачений бажає перебувати на час застосування до нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, бо в протилежному випадку суттєво порушуватимуться права власника цього житла, що є неприпустимим.

Також суд звертає увагу, що обвинувачений надалі має право подати до суду клопотання про зміну запобіжного заходу, до якого мають бути додані копії матеріалів якими він обгрунтовує доводи клопотання, перелік свідків, яких він вважає за необхідне допитати під час розгляду клопотання із зазначенням відомостей, які вони можуть надати та обгрунтуванням значення цих відомостей для вирішення питання, підтвердження того, що прокурору надіслана копія клопотання та копії матеріалів,що обгрунтовують його (ст. 201 КПК України).

Враховуючи вищевказане, на переконання суду, застосування більш м`якого запобіжного заходу є недостатнім для забезпечення виконання ОСОБА_4 покладених на нього обов`язків. Запобіжний захід у виді тримання під вартою ОСОБА_4 є співмірним і доцільним задля забезпечення дієвості даного кримінального провадження. Виключно застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою здатен забезпечити запобігання ризику переховування обвинуваченого від суду.

Оскільки клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на стадії судового провадження у першій інстанції розглядається за правилами передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу на стадії досудового розслідування, то слід враховувати вимоги ч.3 ст.183 КПК України, відповідно до якої слідчий суддя/суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави.

Враховуючи, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочинів, які не належать до переліку кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.183 КПК України, суд вважає за необхідне визначити розмір застави ОСОБА_4 .

Відповідно до ч. ч. 4,5 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу; розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього та визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину ( ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину), - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2024 рік» установлено у 2024 році прожитковий мінімум працездатних осіб: з 1 січня - 3028 гривень.

Враховуючи вищевказане, суд приходить до висновку щодо визначення застави обвинуваченому ОСОБА_4 в розмірі 181680 гривень, що відповідає 60 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб (станом на 01 січня 2024 року) та узгоджується зі змістом ст. 182 КПК України. Внесення застави в такому розмірі може гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків та є не завідомо непосильним для нього.

Окрім цього, застосовуючи щодо обвинуваченого альтернативний запобіжний захід у виді застави, який може бути внесений у будь-який момент, суд вважає за необхідне відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України, покласти на нього такі обов`язки:

1) прибувати до визначеної службової особи - слідчого, прокурора або суду із визначеною періодичністю;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він обвинувачується, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

4) утримуватись від спілкування зі свідками в даному кримінальному провадженні;

5) не відвідувати бари, кафе, ресторани та інші місця, в яких продаються спитрні напої;

6) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд та в`їзд в Україну.

Згідно з ч. 7 ст. 194 КПК України, зазначені обов`язки покладаються на підозрюваного/обвинуваченого на строк не більше двох місяців.

Відповідно до ч. 4 ст. 202 КПК України, підозрюваний, обвинувачений звільняється з-під варти після внесення застави, визначеної слідчим суддею, судом в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому він перебуває, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання цього підозрюваного під вартою.

Враховуючи вищевказане, суд вважає, що застосування інших більш м`яких видів запобіжного заходу є недостатнім для забезпечення виконання ОСОБА_4 покладених на нього обов`язків, а тому необхідно продовжити строк тримання його під вартою строком на 60 днів з визначення розміру застави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.177, 178, 183, 197, 199, 331, 332 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 днів, а саме до 21 квітня 2024 року включно, з утриманням у Державній установі "Івано-Франківська установа виконання покарань (№ 12)" із визначенням розміру застави.

Одночасно визначити запобіжний захід у вигляді застави для забезпечення виконання ОСОБА_4 обов`язків, визначених КПК України.

Визначити заставу в розмірі 181680 (сто вісімдесят одна тисяча шістсот вісімдесят) гривень, що відповідає 60 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб (станом на 01 січня 2024 року), у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на такий депозитний рахунок: одержувач - ТУ ДСА України в Івано-Франківській області, код - 26289647, банк одержувача - ДКСУ м. Київ, МФО - 820172, р/р (IBAN) - UA0002265.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали до 21 квітня 2024 року включно.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 у разі внесення застави такі обов`язки:

1) прибувати до слідчого, прокурора або суду із визначеною періодичністю;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

4) утримуватись від спілкування зі свідками в даному кримінальному провадженні;

5) не відвідувати бари, кафе, ресторани та інші місця, в яких продаються спитрні напої;

6) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд та в`їзд в Україну.

Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити до 21 квітня 2024 року включно.

Роз`яснити обвинуваченому, що у разі внесення застави, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення коштів має бути наданий уповноваженій службовій особі Державної установи "Івано-Франківська установа виконання покарань № 12".

Після отримання та перевірки протягом одного дня документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа Державної установи "Івано-Франківська установа виконання покарань № 12" негайно має здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_4 з-під варти та повідомити Верховинський районний суд Івано-Франківської області.

У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, обвинувачений зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані зі застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави ОСОБА_4 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Копію ухвали вручити учасникам судового процесу та направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурорів, які здійснюють процесуальне керівництво в кримінальному провадженні №00000081 від 12.04.2023 року.

Ухвала підлягає до негайного виконання після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя Наталія ЧЕКАН