Провадження № 1-кс/752/9787/23
У Х В А Л А

20 грудня 2023 року слідчий суддя Голосіївського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання подане прокурором Голосіївської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 про арешт майна в межах кримінального провадження № 0001509 від 26.11.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

до Голосіївського районного суду міста Києва надійшло клопотання подане прокурором Голосіївської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 про арешт майна в межах кримінального провадження №0001509 від 26.11.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України.

Клопотання обґрунтовується тим, що у провадженні відділу дізнання Голосіївського УП ГУНП у місті Києві перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001509 від 26.11.2023 року, за ознаками вчинення кримінального проступку, передбаченого ст.290 КК України.

Досудовим розслідування встановлено, що до Голосіївського УП ГУНП у м. Києві надійшов рапорт від працівників ДПП про те, що 26.11.2023 за адресою: м. Київ, вул. Столичне шосе, 104, працівниками ТСЦ при перевірці транспортного засобу марки «Ford» моделі «Focus», д.н.з. НОМЕР_1 , виявлено, що двигун вказаного транспортного засобу, належить іншому автомобілю та перебуває в розшуку по базі «Інтерпол».

Під час огляду місця події на підставі ч.1 ст.237 КПК України, 26.11.2023 виявлено та вилучено транспортний засіб марки «Ford Focus», д.н.з. НОМЕР_1 , який поміщено для зберігання на спеціальний майданчик, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Гната Хоткевича, 20-Б, свідоцтво про реєстрацію на вище вказаний транспортний засіб серії НОМЕР_2 , видане на ім`я ОСОБА_4 , яке поміщено до спеціального пакету PSP1345556 та ключ до автомобіля марки «Ford» моделі «Focus», д.н.з. НОМЕР_1 , який поміщено до спеціального пакету WAR0125918.

З метою призначення експертизи та забезпечення збереження речових доказів у кримінальному провадженні № 0001509 від 26.11.2023 року, а саме: транспортний засіб марки «Ford» моделі «Focus», д.н.з. НОМЕР_1 , який поміщено для зберігання на спеціальний майданчик, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Гната Хоткевича, 20-Б, свідоцтво про реєстрацію на вище вказаний транспортний засіб серії НОМЕР_2 , видане на ім`я ОСОБА_4 , яке поміщено до спеціального пакету PSP1345556 та ключ до автомобіля марки «Ford» моделі «Focus», д.н.з. НОМЕР_1 .

В судове засідання прокурор не з`явився, надав заяву з проханням проводити розгляд справи у його відсутність, клопотання підтримує в повному обсязі та просить його задовольнити.

Власник майна у судовому засіданні відсутній, про дату і час судового засідання повідомлявся належним чином.

Відповідно до ч.4 ст.107 КПК України фіксація під час розгляду клопотання за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

Вивчивши матеріали клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов до наступного.

Слідчим суддею встановлено, що у провадженні відділу дізнання Голосіївського УП ГУНП у місті Києві перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001509 від 26.11.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України.

Постановою дізнавача відділу дізнання Голосіївського УП ГУНП у м. Києві від 27.11.2023 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0001509 від 26.11.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України транспортний засіб марки «Ford» моделі «Focus», д.н.з. НОМЕР_1 .

При цьому, постановою дізнавача відділу дізнання Голосіївського УП ГУНП у м. Києві від 26.11.2023 року у межах кримінального провадження № № 0001509 від 26.11.2023 призначено технічну експертизу документів транспортного засобу.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому, закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

За правилами ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою збереження речових доказів.

За наведених вище обставин слідчий суддя вважає обґрунтованими доводи клопотання прокурора про накладення арешту на майно, яке було вилучене під час огляду місця події, а саме: транспортний засіб марки «Ford» моделі «Focus», д.н.з. НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію на вище вказаний транспортний засіб серії НОМЕР_2 , видане на ім`я ОСОБА_4 , оскільки не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню. Вимоги клопотання на даному етапі досудового розслідування, виправдовують втручання у права і інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження.

На підставі викалденого, керуючись статтями 7, 9, 131, 132, 170-173, 309, 376 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

клопотання подане прокурором Голосіївської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 про арешт майна в межах кримінального провадження № 0001509 від 26.11.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України - задовольнити.

Накласти арешт на тимчасово вилучене майно у кримінальному провадженні № 0001509 від 26.11.2023 року майно, а саме на: транспортний засіб марки «Ford» моделі «Focus», д.н.з. НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію на вище вказаний транспортний засіб серії НОМЕР_2 , видане на ім`я ОСОБА_4 , яке поміщено до спеціального пакету PSP1345556 та ключ до автомобіля марки «Ford» моделі «Focus», д.н.з. НОМЕР_1 , який поміщено до спеціального пакету WAR0125918.

Ухвала про накладення арешту виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Оскарження ухвали про накладення арешту не зупиняє її виконання.

Уповноваженому прокурору у межах кримінального провадженя № 0001509 від 26.11.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України забезпечити збереження арештованого майна.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1