Єд. унік. № 243/2864/22
Провадження № 1-кп/243/116/2024
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 лютого 2024 року

Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні за допомогою єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, що забезпечує функціонування електронного судочинства в Україні в режимі відео конференції, кримінальне провадження №0000729 від 19.07.2022 року за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Слов`янська Донецької області, громадянина України, не працюючого, із повною середньою освітою, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Слов`янського міськрайонного суду Донецької області знаходяться матеріали кримінального провадження №0000729 від 19.07.2022 року з обвинувальним актом відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України.

Під час судового засідання прокурором було заявлено клопотання про продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_5 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, яке мотивовано необхідністю забезпечення виконання обвинуваченим, покладених на нього процесуальних обов`язків та запобіганню ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, а саме, його спробам переховуватись від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Захисник обвинуваченого у судовому засіданні проти клопотання прокурора заперечувала та вказала, що по справі допитано всіх свідків та досліджено всі докази, а тому, ризики, на які посилається прокурор, втратили актуальність.

Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав свого захисника.

Заслухавши думку учасників судового засідання, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до положень ч.1,2 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Згідно ч.1,2 ст. 177 КПК України - метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави, суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 суд враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

В контексті п. 3 ст. 5 Конвенції (правова позиція ЄСПЛ у п.60 рішення у справі «Єлоєв проти України») після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а тому суду в разі задоволення клопотання про обрання або продовження терміну застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно чітко зазначити у судовому рішенні про наявність іншої підстави (підстав) або ризику, що передбачені ч.1ст.177 КПК України.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами. Отже, наявність підстав для продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має бути ретельно перевірено, існування ризиків негативної поведінки особи чітко наведені та проаналізовано питання щодо можливості застосування альтернативного запобіжного заходу.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Дейнеко проти України», не розглянувши конкретні факти або альтернативні триманню під вартою запобіжні заходи та посилаючись головним чином і постійно на тяжкість обвинувачень, органи влади продовжували строк тримання заявника під вартою до розгляду його справи судом на підставах, які не можуть вважатися достатніми для обґрунтування тривалості тримання під вартою. Отже, це є порушенням пункт 3 статті 5 Конвенції.

Сама по собі тяжкість кримінального правопорушення, на яку посилається прокурор у клопотанні, не може бути підставою для тримання особи під вартою, що слідує із усталеної практики Європейського суду з прав людини.

При цьому будь-яких конкретних підтверджень того, яким чином звільнення обвинуваченого з-під варти може бути небезпечним для результатів судового провадження або заподіяння їм шкоди, суд не може і не повинен прийняти як докази лише те, що загальна складність справи і серйозність звинувачень можуть вважатися "достатніми" причинами для утримання його під вартою більше п`яти років. Таким чином, вказане порушує принцип верховенства права та забезпечення права на свободу та особисту недоторканність.

Враховуючи те, що в судовому засіданні на теперішній час вже допитано обвинуваченого, усіх свідків по справі, досліджено письмові докази, суд вважає, що ризикам, зазначеним прокурором у клопотанні, можливо запобігти шляхом застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, а саме цілодобового домашнього арешту з покладенням на обвинуваченого обов`язків за ч. 5 ст. 194 КПК України.

Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

На думку суду, запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту із забороною залишати житло за місцем мешкання з носінням електронного засобу контролю забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_5 та в повній мірі буде відповідати загальним засадам кримінального провадження та національному законодавству України, зокрема практиці ЄСПЛ.

Відповідно до ч. 5 ст. 202 КПК України, у разі постановлення слідчим суддею, судом ухвали про відмову у продовженні строку тримання під вартою, про скасування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на інший запобіжний захід, про звільнення особи з-під варти у випадку, передбаченому частиною третьою статті 206 цього Кодексу, або у випадку закінчення строку дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою підозрюваний, обвинувачений повинен бути негайно звільнений, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому він перебуває, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання цього підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що при розгляді клопотання про продовження запобіжного заходу прокурором не доведено обставини, передбачені п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України, стосовно недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, у зв`язку із чим, з урахуванням положень ч. 4 ст. 194 КПК України, суд вважає за можливе застосувати більш м`який запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_5 ніж той, який зазначений у клопотанні, а саме продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, поклавши на обвинуваченого обов`язки, передбачені ч. 5 цієї статті.

З огляду на викладене, суд вважає, що клопотання прокурора слід залишити без задоволення.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 181, 183, 184, 202, 331, 372 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора про продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в рамках кримінального провадження №0000729 від 19.07.2022 року, залишити без задоволення.

Змінити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 .

Зобов`язати обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду, а також покласти на ОСОБА_5 такі обов`язки:

цілодобово не залишати місце свого фактичного проживання;

прибувати за кожною вимогою до суду;

повідомляти суд про зміну свого місця мешкання (проживання);

здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

носити електронний засіб контролю;

утримуватися від спілкування зі свідками та потерпілими по даному кримінальному провадженню.

Строк дії запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту до 07.04.2024 року включно.

Звільнити обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з-під варти, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання обвинуваченого під вартою.

Контроль за виконанням ухвали покласти на Головне управління Національної поліції в Донецькій області.

Копію ухвали направити до Головного управління Національної поліції в Донецькій області для виконання та контролю за виконанням обвинуваченим ОСОБА_5 умов запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та начальнику ДУ "ДНІПРОВСЬКА УСТАНОВА ВИКОНАННЯ ПОКАРАНЬ (№4) " для виконання.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Ухвалу складено у нарадчій кімнаті у єдиному екземплярі.

Повний текст ухвали проголошений 08.02.2024 року.

Суддя

Слов`янського міськрайонного суду ОСОБА_1