Провадження № 11-сс/4808/321/23
Категорія ст. 183 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2023 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_3

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_8 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 , на ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 06 жовтня 2023 року щодо ОСОБА_9 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 06 жовтня 2023 року задоволено клопотання слідчого СВ СУ ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_10 про застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_9 у вигляді тримання під вартою.

Застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком не більше 60 (шістдесят) днів в межах строку досудового розслідування до 02 грудня 2023 року включно.

Постановлено тримання під вартою ОСОБА_9 здійснювати в Державній установі «Івано-Франківська установа виконання покарань «12».

Контроль за виконанням ухвали покладено на прокурора Івано-Франківської обласної прокуратури ОСОБА_11 .

Не погодившись з вказаною ухвалою суду, адвокат ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу. Просить ухвалу суду скасувати та ухвалити нову ухвалу, якою обрати ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Вважає, що ухвала слідчого судді щодо ОСОБА_9 ухвалена з порушенням норм процесуального права, без з`ясування всіх обставин, які мають значення при прийнятті рішення. Висновки слідчого судді, викладені в ухвалі, не відповідають обставинам кримінального провадження.

Сторона захисту наголошує на тому, що щодо неповнолітнього ОСОБА_9 обрано найсуворіший вид запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є безпідставним, невиправдним та недоцільним.

Вказує, що в ухвалі відсутні будь які обґрунтування чому інші, менш тяжкі запобіжні заходи не забезпечать належну поведінку підозрюваного на волі. Суд не врахував, що ОСОБА_9 вчинив злочин вперше, є неповнолітнім, в скоєному щиро розкаявся, має постійне місце проживання, виховується в багатодітній сім`ї, навчається в ліцеї.

Вважає, що до підозрюваного ОСОБА_9 є всі підстави застосувати більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з позбавленням волі, який відповідатиме обставинам справи та його особі.

Під час апеляційного розгляду захисник адвокат ОСОБА_8 підтримав доводи апеляційної скарги та просив змінити запобіжний захід підозрюваному з тримання під вартою на домашній арешт, а прокурор заперечив щодо задоволення вимог апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, учасників судового провадження, перевіривши матеріали провадження, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а ухвалу слідчого судді про застосування щодо ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно залишити без змін з наступних підстав.

Згідно з вимогами ч. ч. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 183 КПК України визначено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як, зокрема, до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснювати дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

На думку колегії суддів, слідчий суддя дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.

Як вбачається з матеріалів провадження, слідчим СУ ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_10 проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000587 від 04.10.2023 року за підозрою ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.4 ст.152 КК України.

Судом зазначено, що досудовим розслідуванням встановлено, що 04.10.2023 близько 14 год. 30 хв. неповнолітній ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проходячи по дорозі між населеними пунктами Устя та Будилів, Снятинської ТГ, Коломийського району, Івано-Франківської області, на полі намагався вчинити відносно малолітньої ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дії сексуального характеру та зґвалтувати, однак з причин, що не залежали від його волі, не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця.

04 жовтня 2023 року ОСОБА_9 затримано у порядку ст. 208 КПК України, за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 152 КК України.

05 жовтня 2023 року ОСОБА_9 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 152 КК України.

Причетність ОСОБА_9 , до вчинення інкримінованого йому злочину підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, які містяться у протоколах про результати проведення негласних слідчих (розшукових) дій, висновках експертиз, протоколі обшуку та сукупністю інших матеріалів кримінального провадження.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст.15, ч.4 ст. 152 КК України, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_9 належить до особливо тяжких злочинів, за вчинення яких передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Під час розгляду клопотання слідчого, слідчим суддею з`ясовано, що наведені у ньому дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_9 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.15, ч.4 ст. 152 КК України.

Зокрема, зі змісту матеріалів провадження вбачається, що наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 152 КК України підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами: протоколом огляду місця події від 04.10.2023 в ході якого було вилучено речі, які можуть зберегти на собі сліди вчинення даного злочину, протоколом затримання ОСОБА_9 , в ході якого вилучено його речі зі слідами біологічного походження, протоколом допиту потерпілої ОСОБА_12 , протоколом проведення впізнання по фотознімках із потерпілою ОСОБА_12 , протоколом огляду від 04.10.2023 в ході якого вилучено одяг потерпілої ОСОБА_12 із слідами біологічного походження, іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

Дослідження цих доказів сформувало у слідчого судді внутрішнє переконання щодо причетності ОСОБА_9 до кримінального правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється органом досудового розслідування, а тому вважав, що оголошена підозра є цілком обґрунтованою і такою, що ґрунтується на достатньому об`ємі доказів, зібраних під час проведення досудового розслідування. Таким чином висновки органу досудового розслідування не є явно необґрунтованими чи очевидно недопустимими.

Отже, не вирішуючи питання про доведеність вини та остаточної кваліфікації дій ОСОБА_9 , виходячи з наявних у суду матеріалів клопотання, слідчий суддя дійшов висновку про наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення останнім кримінального правопорушення за викладених у клопотанні обставин.

При цьому, колегія суддів зазначає, що остаточна кваліфікація дій та доведеність вини підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, що йому інкримінуються, підлягають з`ясуванню в процесі досудового розслідування та судового розгляду.

Колегія суддів також вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку стосовно того, що прокурором доведено наявність встановлених на досудовому розслідуванні ризиків, передбачених у п.п.1, 2,4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, які на даний час існують.

Вирішуючи клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя врахував тяжкість інкримінованого злочину, міцність соціальних зв`язків підозрюваного та характеризуючи його особу дані, те що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, зважає на те, що під час досудового слідства встановлено, а в судовому засіданні підтверджено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України і приходить до переконання, що клопотання слід задовольнити.

Слідчий суддя вважав, що домашній арешт не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, оскільки ОСОБА_9 , усвідомлюючи застосування до нього покарання у виді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років, зможе змінити місце проживання та переховуватись від органу досудового розслідування та суду.

Згідно ч.3 ст. 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених ч. 4 цієї статті.

Суд вважав, що з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану неповнолітнього підозрюваного, встановленими під час судового засідання ризиками, обґрунтованою підозрою застосування насильства під час вчинення кримінального правопорушення, а особливо 9-річний вік потерпілої дівчинки, встановлені на даний час досудовим слідством обставинами, застава встановленню не підлягає.

Отже, враховуючи вищенаведене, слідчий суддя прийшов до висновку, що в судовому засіданні поза розумним сумнівом доведено відсутність можливості застосування більш м`якого запобіжного заходу, а тому клопотання слід задовольнити та застосувати щодо ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення застави і саме такий запобіжний захід буде достатнім для забезпечення дієвості даного кримінального провадження.

Судом вказано на те, що за змістом ч. 2 ст. 197 КПК України строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання. Таким чином строк тримання під вартою підлягає обчисленню з моменту затримання, а саме з 04 жовтня 2023 року.

Колегія суддів вважає, що обставини, які вказані захисником підозрюваного в апеляційних доводах, враховуючи стадію на які знаходиться розгляд провадження, не можуть бути підставою для застосування іншого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,

Колегія суддів приймає до уваги, що підозрюваний ОСОБА_9 є неповнолітнім, позитивно характеризується за місцем навчання, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався та виховується у багатодітній сім`ї.

Так, відповідно до вимог ст..492 КПК України за наявності підстав, передбачених КПК України, до неповнолітнього з урахуванням його вікових та психологічних особливостей, роду занять може бути застосовано один із запобіжних заходів, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.2. ст..492 КПК України затримання та тримання під вартою можуть застосовуватися до неповнолітнього лише у разі, якщо він підозрюється або обвинувачується у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину, за умови, що застосування іншого запобіжного заходу не забезпечить запобігання ризикам, зазначеним у статті 177 цього Кодексу.

Колегія суддів вважає, що слідчим суддею дотримано вимог чинного Кримінального процесуального кодексу України щодо забезпечення підозрюваному права на захист, оскільки розгляд клопотання слідчого про обрання щодо ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відбувся за участі його захисника, законного представника ОСОБА_13 та педагога ОСОБА_14 ..

Отже, істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не виявлено і не вбачаються такі зі змісту апеляційної скарги.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобіганню виникненню ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, з врахуванням даних про його особу та тяжкість злочину, відповідно до вимог кримінального процесуального закону обґрунтовано прийняв рішення про застосування щодо неповнолітнього ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Так, підозрюваний ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбачене ч. 3 ст.15, ч.4 ст. 152 КК України, що належить до особливо тяжких злочинів, за вчинення яких передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років.

Слідчий суддя дотримався вимог закону та прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість утримання особи під вартою, що не порушує прав, гарантованих ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини, при цьому слідчий суддя дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

Враховуючи сукупність досліджених судом обставин, стадію на якій знаходиться розгляд кримінального провадження, те, що підозрюваний ОСОБА_9 є неповнолітнім та обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.15, ч.4 ст. 152 КК України, що належить до особливо тяжких злочинів, за вчинення яких передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років, колегія суддів на даний час не вбачає підстав для обрання щодо підозрюваного ОСОБА_9 інших більш м`яких запобіжних заходів, в тому числі у вигляді домашнього арешту, що не перешкоджає у подальшому прийняття такого рішення в порядку, передбаченому КПК України.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування ухвали слідчого судді, при апеляційному розгляді не встановлено.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що підстав для скасування ухвали слідчого судді, як про це просить захисник, немає, а тому ухвалу слідчого судді належить залишити без змін.

Керуючись ст. 404,405,407,422 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 06 жовтня 2023 року про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_3

Судді ОСОБА_4

ОСОБА_5