ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 619/3549/17 Номер провадження 11-кп/814/1140/24Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2024 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження №0001147 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Котелевського районного суду Полтавської області від 26 грудня 2023 року,

встановила:

Цією ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання обвинуваченого, задоволено клопотання прокурора та

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Солоницівка Дергачівського району Харківської області, проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченому за ч. 2 ст. 121 КК України,

продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів до 23 лютого 2024 року включно.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_8 в період часу з 21 год. 30 хв. 05.08.2017 до 03 год. 30 хв. 06.08.2017, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , в ході сварки, наніс своєму батьку ОСОБА_9 численні удари невстановленим предметом по голові та тулубу, від яких потерпілий помер.

Далі, 12.12.2019, близько 18 год., ОСОБА_8 , перебуваючи у своєму домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , на грунті особистих неприязних відносин, спричинив ОСОБА_10 один удар кулаком правої руки в область носу, один удар кулаком правої руки в область щелепи зліва та близько двох ударів тазом по голові потерпілого, чим спричинив йому тяжкі тілесні ушкодження.

Проаналізувавши можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, суд першої інстанції мотивував своє рішення про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою наявністю обгрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 двох тяжких злочинів проти життя та здоров`я особи, наявністю ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України. Крім того, місцевий суд під час ухвалення рішення врахував, що судове провадження у даному кримінальному провадженні не закінчилося, дані про особу обвинуваченого, його соціальні зв`язки, відсутність відомостей щодо неможливості перебування під вартою у зв`язку з незадовільним станом здоров`я.

У своїй апеляційній скарзі обвинувачений просив скасувати ухвалу та постановити нову, якою застосувати щодо нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Свої вимоги обгрунтовує тим, що клопотання прокурора не містить доказів, що підтверджують наявність ризиків, передбачених ст. 177 КК України.

Просить взяти до уваги незадовільний стан його здоров`я, а саме наявність у нього ІІ групи інвалідності та необхідність постійного лікування в закладах охорони здоров`я.

Звертає увагу, що він у розшуку не перебуває, має соціальні зв`язки та постійне місце проживання.

Інші учасники провадження ухвалу не оскаржували.

Заслухавши доповідача, пояснення обвинуваченого та його захисника в підтримку поданої апеляційної скарги, прокурора, який просив залишити ухвалу без змін, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла такого висновку.

Апеляційним судом встановлено, що на розгляді суду першої інстанції перебувають об`єднані кримінальні провадження №0001147 та №0001645 за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

У відповідності до ч. 1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Нормами ч. 2 цієї статті визначено, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Розглядаючи питання про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду питання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним стороною обвинувачення.

За змістом ст. 199 КПК України, при розгляді клопотання про продовження строку тримання під вартою суд досліджує матеріали провадження на предмет законності й обґрунтованості застосування даного запобіжного заходу, з`ясовує конкретні причини тривалого строку розгляду справи і тримання особи під вартою, інші обставини, необхідні для вирішення справи, чи не з`явилися причини, що дозволяють скасувати тримання під вартою та обрати інший запобіжний захід, тощо.

Суд першої інстанції, оцінивши в сукупності всі обставини, що враховуються при розгляді питання про продовження строку тримання під вартою, постановив ухвалу з дотриманням приписів статей 177, 183, 197, 199 та 331 КПК України.

Ухвалюючи рішення, суд, проаналізувавши можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, врахував положення наведених вище норм процесуального закону та дійшов правильного висновку про доведеність наявності обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, обґрунтовано пославшись на те, що ризики, передбачені п.п. 1, 3, ч. 1 ст. 177 КПК України, які були встановлені під час застосування обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не перестали існувати.

Також місцевий суд належним чином врахував, що на даний час ризики, передбачені ч. 3 ст. 177 КПК України, не зменшилися, оскільки судове провадження у даному кримінальному провадженні не закінчилося. Так при встановленні наявності ризику впливу на свідків та потерпілих, слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є потерпілими та свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акта до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч.ч. 1, 2 ст. 23, ст.ст. 352, 353 КПК України).

За таких обставин ризик впливу на потеріплих та свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду, оскільки судовий розгляд не завершений та суд вправі допитувати учасників провадження повторно або додатково, досліджувати докази для об`єктивного встановлення фактичних обставин справи, незалежно від місця проживання кожного із учасників судового провадження.

Всупереч апеляційним доводам обвинуваченого, місцевий суд правильно зазначив, що у матеріалах кримінального провадження відсутні докази, які підтверджують неможливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 .

Крім того, постановою Кабінету Міністрів України №1122 від 21.11.2012 затверджено Порядок надання екстреної медичної допомоги особам, узятим під варту або яким призначено покарання у виді позбавлення волі, відповідно до якого зазначеним особам безперешкодно надається медична допомога у закладах охорони здоров`я відповідно до специфіки захворювання.

Також суд взяв до уваги, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи, за який передбачено покарання від 7 до 10 років позбавлення волі, обґрунтовано звернувши увагу на можливе покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим в інкримінованому правопорушенні, так як відповідно до висновків Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків.

Крім того місцевий суд правильно врахував, що відносно ОСОБА_8 протягом 2017-2019 вже було застосовано запобіжний захід тримання під вартою, а коли такий запобіжний захід було змінено на домашній арешт, ОСОБА_8 знову обвинувачується у вчиненні іншого тяжкого кримінального правопорушення проти життя та здоров`я особи. Вказане може свідчити про те, що ОСОБА_8 може вчинити інше кримінальне правопорушення у разі обрання щодо нього більш м`якого запобіжного заходу.

Твердження обвинуваченого про наявність у нього постійного місця проживання та міцних соціальних зв`язків не свідчать про зменшення ризиків, на які посилається суд першої інстанції.

Вказані вище обставини дають достатні підстави вважати, ризики, передбачені ст. 177 КПК України, встановлені під час застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 на теперішній час не зменшилися.

Крім того, відповідно до роз`яснень ВС №1/0/2-22 від 03 березня 2022 року, як відповідний ризик колегією суддів враховано запровадження воєнного стану та збройну агресію в Україні.

Отже, доводи апеляційної скарги щодо необґрунтованості ухвали є неспроможними, оскільки судом було належним чином перевірено наявні матеріали, а наведені обвинуваченим доводи, не можуть бути безумовними підставами для застосування іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою.

З огляду на вказане, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала суду є законною та обґрунтованою і підстави для її скасування відсутні, а тому у задоволенні апеляційної скарги обвинуваченого необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 405, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Котелевського районного суду Полтавської області від 26 грудня 2023 року, щодо ОСОБА_8 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4