Справа № 308/9655/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.12.2023 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участі секретаря: ОСОБА_4 ,

учасників судового розгляду: прокурора ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 11-кп/4806/499/22 за апеляційною скаргою прокурора Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_6 на вирок Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21 липня 2022 року відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Руські Комарівці Ужгородського району Закарпатської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, раніше судимого,

- обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.3 ст. ст.357 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21 липня 2022 року, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.3 ст.357 КК України та призначено покарання у виді штрафу в розмірі тридцять неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510,00 (п`ятсот десять) гривень.

Вирок Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19.05.2020 року, за яким ОСОБА_7 засуджено за ч. 2 ст. 289, ч. 1 ст. 304, ч. 1 ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки, - ухвалено виконувати самостійно.

Речові докази по справі, а саме: паспорт громадянина України № НОМЕР_1 , виданий на ім`я ОСОБА_8 , повернутий законному володільцю ухвалено залишити ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно з вироком, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень за таких обставин.

Наприкінці лютого 2020 року у невстановлений час, ОСОБА_7 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, вважаючи, що робить це непомітно для потерпілого та інших осіб, тобто діючи таємно, реалізуючи заздалегідь обдуманий умисел, спрямований на крадіжку, перебуваючи за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , після конфлікту з цивільною дружиною ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , незаконно та поза волею власника вилучив належний останній паспорт громадянина України № НОМЕР_1 , тобто незаконно заволодів паспортом.

У такий спосіб ОСОБА_7 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 3 ст. 357 КК України, тобто у незаконному заволодінні будь-яким способом паспортом.

На вказаний вирок прокурор подав апеляційну скаргу, в якій не оспорюючи висновків суду щодо кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_7 , доведеності його вини, вважає вирок суду в частині призначення покарання ОСОБА_7 незаконним та таким, що підлягає скасуванню з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме незастосування ч.4 ст.70 КК України. Зазначає, що особливістю даного кримінального провадження є те, що кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.357 КК України, за вчинення якого ОСОБА_7 засуджено оскаржуваним вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21.07.2022 року, був скоєний ним до ухвалення судом попереднього вироку щодо нього, а саме: вироку Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19.05.2020 року. Проте місцевий суд в ухваленому стосовно ОСОБА_7 вироку, неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, не застосувавши ч.4 ст.70 КК України та не призначивши ОСОБА_7 остаточне покарання за правилами, передбаченими ч.1-3 цієї статті, а саме: шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених йому покарань за цим вироком і попереднім. Просить суд, оскаржуваний вирок суду скасувати, ухвалити новий вирок , яким ОСОБА_7 визнати винним та призначити покарання за ч.3 ст.357 КК України у вигляді 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; врахувати вирок Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19.05.2020 року, за яким ОСОБА_7 засуджено за ч.2 ст.289, ч.1 ст.304, ч.1 ст.70 КК України до 5 років позбавлення волі без конфіскації майна та звільнено на підставі ст.75 КК України від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки; визначити остаточне покарання на підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі на строк 5 років без конфіскації майна. На підставі ст.75 КК України від відбування покарання звільнити з випробуванням з іспитовим строком 3 роки.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, яка підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Апеляційна скарга розглядається за відсутності обвинуваченого та потерпілої сторони, неявка яких, з огляду на положення ст. 405 КПК України, не перешкоджає її розгляду. З матеріалів провадження вбачається, що: обвинувачений та потерпіла сторона належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги; апеляційний розгляд кримінального провадження неодноразово відкладався і кримінальне провадження уже тривалий час перебуває у провадженні апеляційного суду; прокурор не заперечувала щодо розгляду кримінального провадження без участі обвинуваченої, захисника та потерпілої сторони.

Тому, вирок щодо обвинуваченого ОСОБА_7 переглядається в межах доводів апеляційної скарги, зокрема щодо неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність при призначенні ОСОБА_7 покарання.

Відповідно до ч.1 ст.49 КК України передбачено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: 1) два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі; 2) три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років; 3) п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини; 4) десять років - у разі вчинення тяжкого злочину; 5) п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину.

Вказаною нормою встановлено строки давності з огляду на тяжкість вчиненого кримінального правопорушення відповідно до класифікації, визначеної приписами ст. 12 КК України, після закінчення яких особа звільняється від кримінальної відповідальності; підстави такого звільнення; правила обчислення перебігу строків давності, його відновлення, зупинення і переривання. Особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Матеріалами кримінального провадження підтверджено, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 357 КК України, ОСОБА_7 вчинив у 2020 році, також відсутні відомості про те, що ОСОБА_7 у період з 2020 року по 06.12.2023 вчинив інше кримінальне правопорушення, не надані такі данні й суду апеляційної інстанції, а тому перебіг строків давності не переривався. Також, відсутні будь-які відомості про зупинення досудового чи судового провадження у зв`язку з ухиленням ОСОБА_7 від досудового розслідування або суду. Тому підстав вважати, що строки давності були зупинені, а отже вони на даний час не спливли, немає.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину.

Таким чином, трирічний строк притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_7 необхідно обчислювати від 2020 року, який станом на день апеляційного розгляду минув, що узгоджується із правовим висновком, викладеним в постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 06.12.2021 (справа № 521/8873/18), тому на підставі ч,5 ст. 74 КК України, з урахуванням п. 3 ч.1 ст. 49 КК України ОСОБА_7 підлягає звільненню від призначеного покарання за ч.3 ст.357 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Так, відповідно до положень ч. 5 ст. 74 КК України, особа може бути за вироком суду звільнена від покарання на підставах, передбачених статтею 49 цього Кодексу.

Закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності не є реабілітуючою підставою, у зв`язку із чим необхідна згода на звільнення особи від кримінальної відповідальності, а за відсутності такої згоди суд вправі звільнити лише від покарання на підставі ч. 5 ст. 74 КК України.

Приймаючи рішення щодо звільнення обвинуваченого ОСОБА_7 від призначеного покарання колегія суддів бере до уваги те, що обвинученним не заявлено клопотання про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності.

З огляду на наведене вище, колегія суддів вважає, що вирок щодо обвинуваченого ОСОБА_7 підлягає зміні, а апеляційна скарга прокурора частковому задоволенню.

Разом із тим, істотних порушень кримінального процесуального закону чи неправильного застосування кримінального закону, які могли б вплинути на законність та обґрунтованість ухваленого у кримінальному провадженні судового рішення (вироку), та які б слугували безумовною підставою для його скасування із призначенням нового судового розгляду кримінального провадження у суді першої інстанції, апеляційним судом не встановлено.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу, яку подав прокурор Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_6 , задовольнити частково.

Вирок Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21 липня 2022 року відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.3 ст. 357 КК України - змінити.

Звільнити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , від призначеного судом покарання за ч. 3 ст. 357 КК України на підставі ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

В решті - вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців із дня її проголошення.

Судді