Справа № 442/4741/23 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/1045/23 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в режимі відеоконференції апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 8 серпня 2023 року, якою у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_6 у порядку п. 11 ч. 1 ст. 537 КПК України відмовлено,

за участю прокурора ОСОБА_8 ,

засудженого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

представника Державної установи «Дрогобицька виправна колонія (№40)» ОСОБА_9 ,

в с т а н о в и л а :

вищевказаною ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_6 у порядку п. 11 ч. 1 ст. 537 КПК України щодо уточнення строку покарання, призначеного засудженому вироком Апеляційного суду Черкаської області у справі № 1-15/2010 від 30 грудня 2010 року.

Не погоджуючись з ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 8 серпня 2023 року, засуджений ОСОБА_6 звернувся з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати оскаржену ухвалу та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання адвоката ОСОБА_7 , вважати засудженого вироком Апеляційного суду Черкаської області у справі №1-15/2010 від 30 грудня 2010 року ОСОБА_6 , 1986 року народження, до відбуття покарання у виді 15 років позбавлення волі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги засуджений вказує на те, що оскаржена ухвала є незаконною, прийнятою без належного обґрунтування і такою, що не відповідає вимогам закону. Зокрема, зазначає, що при призначенні покарання за вироком Апеляційного суду Черкаської області у справі №1-15/2010 від 30 грудня 2010 року ОСОБА_6 на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом поглинення покарання за вироком Маньківського райсуду Черкаської області від 29 січня 2009 року у виді одного місяця арешту, призначено покарання 13 років позбавлення волі, з конфіскацією всього майна. Згідно з вимогами УОІ МВС у Черкаській області від 7 липня 2009 року ОСОБА_6 повністю відбув покарання, призначене йому вироком Маньківського районного суду Черкаської області від 29 січня 2009 року за ст. 395 КК України у виді арешту на 1 місяць, про що є виписка з Черкаського слідчого ізолятора. Водночас, Апеляційний суд Черкаської області помилково врахував цей вирок як невиконаний і застосував його при призначенні остаточного покарання ОСОБА_6 при складенні вироків на підставі ст. 71 КК України. Засуджений після постановлення вироку Апеляційного суду Черкаської області від 30 січня 2010 року його не оскаржував. Помилку було виявлено, коли вирок набрав законної сили.

Покликається на ст. 61 Конституції України, згідно з якою ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Відтак вважає, що вирок Апеляційного суду Черкаської області від 30 січня 2010 року слід привести у відповідність Конституції України.

У судовому засіданні засуджений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_7 подану апеляційну скаргу підтримали та просили таку задовольнити.

Прокурор ОСОБА_8 заперечила проти задоволення апеляційних вимог, зазначивши, що такі не ґрунтуються на вимогах закону.

Представник Державної установи «Дрогобицька виправна колонія (№40)» ОСОБА_9 просила залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши доповідача, позицію учасників кримінального провадження, перевіривши матеріали провадження та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Частиною 1 ст. 404 КПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і мотивованим. Законним є рішення, постановлене компетентним судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням вимог кримінального провадження, передбаченого цим Кодексом.

На переконання апеляційного суду, вказаних вимог закону суд першої інстанції при винесенні оскарженої ухвали дотримався у повному обсязі.

Як слідує з клопотання, поданого в порядку п. 11 ч. 1 ст. 537 КПК України, сторона захисту просить суд змінити вирок Апеляційного суду Черкаської області у справі №1-15/2020 від 30 грудня 2010 року, з огляду на те, що при призначенні покарання за цим вироком ОСОБА_6 , на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, з застосуванням принципу поглинення, помилково враховано покарання за вироком Маньківського райсуду Черкаської області від 29 січня 2009 року у виді одного місяця арешту, яке засуджений відбув.

Згідно з вироком Апеляційного суду Черкаської області від 30 грудня 2020 року у справі №1-15/2010, ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 187, п. п. 6, 9, 12, 13 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 194 КК України, та призначено йому покарання: за ч. 3 ст. 185 КК України - чотири роки позбавлення волі; за ч. 3 ст. 187 КК України - вісім років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна; за п. 9 ч. 2 ст. 115 КК України - 13 (тринадцять) років позбавлення волі; за ч. 2 ст. 194 КК України - три роки позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено покарання у виді 13 (тринадцяти) років позбавлення волі, з конфіскацією всього належного цьому підсудному майна.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом поглинення покарання за вироком Маньківського райсуду Черкаської області від 29.01.2009 року у виді одного місяця арешту, призначено ОСОБА_6 покарання - 13 (тринадцять) років позбавлення його волі, з конфіскацією всього майна цього підсудного; за ч. 4 ст. 187 КК України - 10-ть (десять) років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна; за п. п. 6, 12, 4 ч. 2 ст. 115 КК України - 15-ть (п`ятнадцять) років позбавлення волі, з конфіскацією всього належного йому майна; за ч. 2 ст. 194 КК України - три роки позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено покарання у виді 15-ти (п`ятнадцять) років позбавлення волі, з конфіскацією всього належного цьому підсудному майна. На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового складання покарань у виді позбавлення волі, остаточно до відбуття визначено ОСОБА_6 покарання - 25 (двадцять п`ять) років позбавлення волі, з конфіскацією всього належного йому майна, яке є його особистою власністю. Початок строку відбування покарання засудженому ОСОБА_6 вирішено рахувати з 5 грудня 2010 року. На підставі ст. 72 КК України зараховано в термін відбутого ним покарання строк попереднього ув`язнення ОСОБА_6 з 16 березня 2009 року по 29 грудня 2010 року включно.

Вказаний вирок залишений без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 19 квітня 2011 року.

Так, відповідно до п. 11 ч .1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про застосування покарання за наявності кількох вироків.

Зі змісту цієї статті, з урахуванням роз`яснень, викладених у постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року №7, вбачається, що вказана норма регулює порядок складання покарань за сукупністю вироків, а саме випадки, коли після постановлення вироку у справі буде встановлено, що засуджений винен ще в кількох злочинах, одні з яких вчинено до, а інші після постановлення першого вироку; коли щодо засудженого наявний вирок, який не виконано і про який не було відомо суду, що постановив останній за часом вирок.

Водночас, згідно з п. 12 роз`яснень, викладених у постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України процесуального законодавства при вирішенні питань, пов`язаних з виконанням вироків» від 21 грудня 1990 року №11, не підлягають розгляду в порядку, передбаченому ст. 539 КПК України, питання, які зачіпають суть вироку та погіршують становище засудженого; звужують або розширюють обсяг обвинувачення; стосуються прогалин і недоліків вироків в частині кваліфікації злочинів, призначення покарання, вирішення цивільного позову. Зокрема, не можна у такому порядку: уточнити призначене покарання (як основне, так і додаткове) щодо його виду та строку; призначити покарання за кожний злочин окремо, якщо суд призначив покарання тільки за сукупністю злочинів, або призначити покарання за сукупністю злочинів, якщо його було призначено за кожний злочин окремо.

З наведеного слідує, що покарання, призначене засудженому ОСОБА_6 вироком Апеляційного суду Черкаської області від 30 грудня 2020 року у справі №1-15/2010, не може бути змінене судом у порядку п. 11 ч. 1 ст. 537, ст. 539 КПК України, оскільки у цьому клопотанні не ставиться питання про застосування покарання за наявності кількох вироків.

Більше того, як правильно зазначено судом першої інстанції, при ухваленні вироку Апеляційного суду Черкаської області від 30 грудня 2020 року у справі №1-15/2010, призначене засудженому ОСОБА_6 за вироком Маньківського районного суду Черкаської області від 29 січня 2009 року покарання у виді одного місяця арешту, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, було повністю поглинуте цим вироком, відтак покарання за вироком Маньківського районного суду Черкаської області від 29 січня 2009 року жодним чином не вплинуло на призначене ОСОБА_6 остаточне покарання у виді 25 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Інші наведені засудженим в апеляційній скарзі обставини та дані колегія суддів не вбачає підставою для задоволення клопотання сторони захисту, поданого у порядку п. 11 ч. 1 ст. 537 КПК України.

Істотних порушень кримінального процесуального закону чи неправильного застосування кримінального закону, які б тягнули за собою скасування чи зміну рішення суду, апеляційним переглядом не встановлено.

Ураховуючи вищезазначене, оскаржена ухвала є законною та обґрунтованою, а тому підстав для задоволення апеляційних вимог засудженого не вбачається.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 409, 537, 539 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 8 серпня 2023 року, якою у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_6 у порядку п. 11 ч. 1 ст. 537 КПК України відмовлено, залишити без змін, апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4