Коростенський міськрайонний суд Житомирської області
Справа № 279/3420/23
Провадження № 1-кп/279/528/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.12.2023 року Коростенський міськрайонний суд

Житомирської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

з секретарем ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 ,

за участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_5 , представника потерпілого ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Коростені кримінальне провадження №0000329 від 12.04.2023 року по обвинуваченню ОСОБА_7 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Щорсівка, Коростенського району,

Житомирської області, громадянина України, із середньою

спеціальною освітою, офіційно не працевлаштований, не

інвалід, не депутат, на утриманні має малолітню доньку 2020

року народження, раніше не судимий, зареєстрований та фактично проживаючий за адресою:

АДРЕСА_1 , -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_7 28.03.2023 в 19 годин 37 хвилин, достовірно знаючи про те, що на території України у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України введено воєнний стан, згідно Указу Президента України від 24.02.2022 року за №64/2022, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, впевнившись, що за його діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає, умисно, з корисливих мотивів, через отвір між ґрунтом та металевою огорожею проник на територію комплексу будівель та споруд №1, підприємства ТОВ «АКРІС-ГРУП», що розташоване за адресою: Житомирська область, Коростенський р-н., с.Білошиці, вул.Площа Миру,6, звідки таємно викрав чуже майно, яке належить ТОВ «АКРІС-ГРУП», а саме: одну секцію трьох-секційної алюмінієвої драбини «Werk LZ3212B», вартістю 3391 гривень 36 копійок, після чого з викраденим місце події залишив, чим заподіяв ТОВ «АКРІС-ГРУП», матеріального збитку на вказану суму.

Своїми умисними діями, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), шляхом проникнення у інше приміщення, в умовах воєнного стану, ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України.

Відповідно до ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи ОСОБА_7 , якому висунуто обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 не оспорюючи час, місце, спосіб, мотив і мету, свою вину по обвинуваченню за кримінальним правопорушенням передбаченого ч.4 ст.185 КК України визнав частково, підтвердив зазначені в обвинувальному акті фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, пояснив, що дійсно в указаний в обвинувальному акті день та час таємно викрав чуже майно, однак зазначив, що він не погоджується із розміром заподіяної шкоди.

Також показав, що він володіє маленьким садком, викрадати драбину не хотів, хотів попросити покористуватись нею. В той день він підійшов до воріт, оскільки була потреба, хотів обрізати гілляку, прийшов побачив, що нікого на території не має, замітив між парканом і грунтом отвір, під цим отвором витягнув її, тобто взяв драбину, вона була на внутрішній частині території. Драбину взяв - не попросив, обрізавши мав намір повернути драбину. Однак ввечері прийшли друзі, разом почали розпивати алкоголь, тому не повернув. В його користуванні драбина пробула днів п`ять, не повернув, тому що всі ці дні вживав спиртні напої. Обвинувачений зазначив, що він щиро розкаюється у вчиненому, такий випадок в його житті стався вперше.

Захисник адвокат ОСОБА_8 , не заперечуючи обставини щодо самої події, вказаної в обвинувальному акті стороною обвинувачення, не погодився із розміром заподіяної шкоди яка інкримінується його підзахисному обвинуваченому ОСОБА_7 , вважає, що ОСОБА_7 , не вчинив суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, а тому підстави для кримінальної відповідальності ОСОБА_7 відсутні, внаслідок малозначності, також сторона захисту просила взяти до уваги наданий в судовому засіданні як на підставу вартості викраденого майна, Звіт №126/23 від 12.05.2023, оскільки в даному звіті за результатами проведених досліджень оцінка елементу трьох-секційної драбини становить 261 грн.50 коп..

Прокурор, представник потерпілого заперечили проти даного доказу як неналежний та просили суд не враховувати відомості Звіту №126/23 від 12.05.2023 про оцінку майна не брати їх за основу при визначенні вартості викраденого обвинуваченим майна, оскільки елемент трьох-секційної драбини було оцінено як брухт алюмінієвого профіля, натомість викрадена драбина є виробом.

Щодо міри покарання обвинуваченому представник потерпілого погоджується з думкою сторони обвинувачення.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні показав, що працює керівником відділу безпеки ТОВ "АКРІС-ГРУП", що за адресою с.Білошиці, площа Миру, 6 Коростенський район, на початку квітня місяця 2023 року до нього звернувся працівник підприємства з приводу зникнення частини секції драбини. Енергетик прободив роботи на території підприємства по налаштуванню електромережи на стовбах і для цього використовував одну з трьох секцій драбини. Секцію драбини залишив на місці роботи, а потім виявив, що драбина зникла. В подальшому було переглянуто камери відеоспостереження, переглядом було встановлено обставини як драбина пропала, і ким вона викрадена. А саме: невідома особа у вечірній час під парканом просунула руки, положила драбину на землю і просунула драбину на ззовні, в цей день він звернувся до поліції. На запитання свідок суду показав, що територія підприємтва є огроженою, вільного доступу до неї немає, тільки через прохідний пункт. Драбина була в справному стані не пошкоджена, її можна було використовувати як по одній секції так і всі три одразу, які скріплюються між собою відповідними гачками і роблять її довшою.

Прокурор в судовому засіданні відмовився від допиту інших свідків, заначених в реєстрі матеріалів кримінального провадження. Учасники не наполягагали на виклику свідків, тому судом була прийнята відмова від допиту свідків.

Письмовими доказами вини обвинуваченого є: витяг з ЄРДР зі змісту якого слідує, що відомості про вчинення злочину було внесено за правовою кваліфікацією ст. 185 ч.4 КК України;

протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 11.04.2023 року;

протокол огляду від 11.04.2023 року, фототаблиця та схематичний план до нього;

протокол тимчасового вилучення майна від 11.04.2023 року та фототаблиця до нього;

протокол огляду речей і документів від 12.04.2023 року та фототаблиця до нього;

постанова про визнання предметів речовими доказами та приєднання їх до матеріалів провадження від 12.04.2023 року;

висновок експерта №СЕ-19/106-23/4964-ТВ від 18.04.2023 року з якого вбачається, що ринкова вартість драбини алюмінієвої 3,4 м. станом на 28.03.2023 року могла становити 3391,36 грн.;

постанова про зняття показань технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-, кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото-, кінозйомки, відеозапису від 24.04.2023 року;

протокол зняття показань технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-, кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото-, кінозйомки, відеозапису від 25.04.2023 року;

протокол огляду речей і документів від 26.04.2023 року та фототаблиця до нього;

постанова про визнання предметів речовими доказами та приєднання їх до матеріалів кримінального провадження від 26.04.2023 року;

протокол огляду від 25.04.2023 року та фототаблиця до нього;

постанова про визнання предметів речовими доказами та приєднання їх до матеріалів кримінального провадження від 25.04.2023 року;

довідка від 11.04.2023 року про знаходження на балансі ТОВ "АКРІС-ГРУП" алюмінієвої драбини.

Стосовно ж наданих стороною обвинувачення процесуальних документів, як то, постанов про призначення судових експертиз та про визнання предметів речовими доказами, а також заяву про добровільну видачу предмету та заяви про дозвіл на огляд виробничої бази, то суд виходить із того, що у змагальному процесі повинні розглядатися не лише докази, які безпосередньо стосуються фактів учиненого правопорушення, а й інші докази, які можуть стосуватися допустимості, достовірності та повноти останніх (рішення ЄСПЛ від 11 грудня 2008 року у справі «Мирилашвілі проти Росії»).

В судовому засіданні захисником обвинуваченого ОСОБА_7 - адвокатом ОСОБА_8 було надано Звіт №126/23 від 12.05.2023 про оцінку майна, в обґрунтування розміру заподіяних матеріальних збитків .

Оцінюючи вищевказаийі Звіт, як доказ з точки зору його належності й допустимості, суд зазначає наступне.

Органами досудового розслідування ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, яка передбачає кримінальну відповідальність за викрадення чужого майна (крадіжка), шляхом проникнення у інше приміщення, в умовах воєнного стану.

З об`єктивної сторони крадіжка є злочином із матеріальним складом. А тому, крім діяння (таємного викрадення), обов`язковими її складовими ознаками є матеріальна шкода, спричинена внаслідок викрадення майна, яка визначається його вартістю, а також причинний зв`язок між цією шкодою і таємним викраденням.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.25 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про злочини проти власності» від 06.11.2009 року № 10, розмір майна, яким заволоділа винна особа в результаті вчинення відповідного злочину, визначається лише вартістю цього майна, яка виражається у грошовій оцінці. Вартість викраденого майна визначається за роздрібними (закупівельними) цінами, що існували на момент вчинення злочину, а розмір відшкодування завданих злочином збитків за відповідними цінами на час вирішення справи в суді. За відсутності зазначених цін на майно його вартість може бути визначено шляхом проведення відповідної експертизи.

Зважаючи на викладене, суд прийшов до висновку, що вищевказаний Звіт №126/23 від 12.05.2023 про оцінку майна не є належним доказом у даному кримінальному провадженні в силу положень ст.85 КПК України, оскільки вартість викраденого майна може бути підтверджена лише висновком судової експертизи.

Суд враховує відомості та бере їх за основу при визначенні вартості викраденого обвинуваченим майна, відображені у висновку експерта №СЕ-19/106-23/4964-ТВ від 18.04.2023 року з якого вбачається, що ринкова вартість драбини алюмінієвої 3,4 м. станом на 28.03.2023 року могла становити 3391,36 грн..

Оцінивши дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що в судовому засіданні вина обвинуваченого у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України доведена повністю та кваліфікація його дій за ч.4 ст.185 КК України правильна, оскільки своїми умисними діями, які виразились у таємному викрадені чужого майна вчиненими в умовах воєнного стану, скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.185 КК України, що відповідає стандартам доказування «поза розумним сумнівом», який знайшов своє втілення як в положеннях ч. 3 та ч. 4 ст.17 КПК України, так і в практиці Європейського суду з прав людини, зокрема, у рішенні у справі «Коробов проти України» від 21.10.2011 року.

Відповідно до вимог ст.65 КК України та п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року №7 "Про практику призначення судами кримінального покарання", суд, призначає покарання, яке є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення та попередження скоєння нових злочинів, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

В ході судового розгляду кримінального провадження було встановлено, що обвинувачений ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, винуватість у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав та надав суду чіткі й послідовні показання щодо обставин його вчинення, при цьому у вчиненому розкаявся.

Під час досудового розслідування обвинувачений ОСОБА_7 своїми діями сприяв розкриттю всіх відомих йому обставин вчиненого діяння, вчиняв інші дії, спрямовані на сприяння розкриттю злочину.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.66 КК України, щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, визнається судом обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 ..

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , відповідно до ст.67 КК України, судом не встановлено.

Згідно ст.12 КК України вчинений ОСОБА_7 злочин передбачений ч.4 ст. 185 КК України є тяжким злочином.

Згідно ч.2 ст.50 цього Кодексу покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених. Так у справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд сказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

З урахуванням викладеного, суд призначає покарання відповідно до санкції частини статті, яка передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення у виді позбавлення волі.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, суд враховує, що ОСОБА_7 на спеціалізованих обліках не перебуває, офіційно не працевлаштований, на утриманні має малолітню доньку 2020 року народження, раніше не судимий, беручи до уваги позицію представника потерпілого, те, що останній на суворому покаранні не наполягав, відшкодування завданої шкоди, а також щире каяття обвинуваченого у вчиненому, його відношення до скоєного злочину, те, що обвинувачений дає критичну оцінку своїм діям, навіть попри скоєння тяжкого стосовно ст.12 КК України злочину, суд вважає, що виправити ОСОБА_7 і запобігти скоєнню ним нових злочинів можливо без ізоляції його від суспільства, призначивши покарання у виді позбавлення волі зі звільненням від нього на підставі ст.75 КК України, якщо протягом встановленого цим вироком іспитового строку він, ОСОБА_7 не скоїть нових злочинів та виконає обов`язки передбачені ст.76 КК України.

У відповідності до ст.76 КК України суд покладає на обвинуваченого ОСОБА_7 певні обов`язки, як на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням. Призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Саме таке покарання на думку суду буде достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

На переконання суду, іспитовий строк буде дисциплінувати засудженого, привчати до додержання законів, оскільки він не виправданий, а проходить випробування, від результатів якого залежить подальша його доля - звільнення від відбування призначеної міри покарання або реальне відбуття покарання, що сприятиме формуванню у нього звички законослухняної поведінки і небажання в майбутньому повторювати дії, які мають наслідком встановлення зазначених обмежень.

У кримінальному провадженні цивільний позов не заявлено. Застосований до обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання закінчив свою дію.

Підстав для застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу судом не вбачається.

Відповідно до ст.124 КПК України документально підтверджені процесуальні витрати по кримінальному провадженню підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави, арешт на майно відповідно до ч.4 ст.174 КПК України підлягає скасуванню.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.349, 368, 370, 373, 374 КПК України,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_7 визнати виннуватим у скоєнні злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Відповідно до ст.75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням строком 1 (один) рік.

Відповідно до п.1,2 ч.1 ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_7 : 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави 956,00 грн. витрат на залучення експерта для проведення експертизи.

До набрання вироком законної сили до ОСОБА_7 запобіжний захід не застосовувати.

Арешт на майно, накладений ухвалою слідчого судді Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 14.04.2023 року - скасувати.

Речові докази у провадженні, а саме:

- одна секція трьох-секційної алюмінієвої драбини "Werk LZ3212B" довжиною 3,40 метри на 12 сходинок, яка передана на відповідальне зберігання ОСОБА_9 залишити у власності потерпілої особи ТОВ "АКРІС-ГРУП" ;

- дві частини алюмінієвої драбини марки "Werk LZ3212B" кожна з яких довжиною 3,40 метри на 12 сходинок, які передані на відповідальне зберігання ОСОБА_10 залишити у власності потерпілої особи ТОВ "АКРІС-ГРУП";

- DVD-диск лазерних систем зчитування інформації з території комплексу будівель та споруд №1 ТОВ "АКРІС-ГРУП", що за адресою: Коростенський р-н, с.Білошиці, вул. Площа Миру, 6, який зберігається при матеріалах кримінального провадження - залишити в матеріалах кримінального провадження.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Житомирського апеляційного суду через Коростенський міськрайонний суд Житомирської області протягом 30 днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч. 3 ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1

Копія згідно з оригіналом