Єдиний унікальний номер (справа №) 216/7289/23
Номер провадження у суді 1-кс/216/3322/23
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 грудня 2023 року місто Кривий Ріг

Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області:

у складі слідчого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваної ОСОБА_4 ,

захисника - адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області клопотання слідчого СВ Криворізького РУП ГУНП України в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 по кримінальному провадженню №0002286 від 06.11.2023 року про продовження строку тримання під вартою стосовно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Кубово Новосибірського району Новосибірської області російської федерації, громадянство Україна, яка має професійно-технічну освіту, офіційно не працевлаштована, у зареєстрованому шлюбі не перебуває, має на утриманні 3 малолітніх дітей: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судима,

підозрюваної у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, -

встановив :

28.12.2023 до Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області надійшло клопотання, яким слідчий просить продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваній ОСОБА_4 на 60 днів.

1. Зміст поданого клопотання

Клопотання обґрунтовано тим, що СВ Криворізького районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0002286 від 06.11.2023, за ознаками складів кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України.

На даній стадії досудового розслідування встановлено, що 05.11.2023 року у вечірній час ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом зі своїм співмешканцем ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та знайомою ОСОБА_11 вживали спиртні напої, за місцем свого проживання - приміщенні будинку за адресою: АДРЕСА_2 .

Під час вживання спиртних напоїв, в приміщенні спільної кімнати даного будинку, між ОСОБА_4 та її співмешканцем ОСОБА_10 на ґрунті побутового пияцтва відбулася сварка під час сварка, у ході якої у ОСОБА_4 виникла гостра неприязнь до ОСОБА_10 та умисел на заподіяння йому смерті за вказаних мотивів.

Діючи з цією метою, ОСОБА_4 , в кухні будинку за вказаною адресою взяла ніж господарсько-побутового призначення, та таким чином підшукала собі знаряддя вбивства.

Відразу ж після цього, ОСОБА_4 , утримуючи підшуканий нею ніж в правій руці, прослідувала до приміщення спальної кімнати будинку АДРЕСА_2 , де в цей час на спині на спальному мішку лежав її співмешканець ОСОБА_10 , та реалізуючи свій злочинний умисел, схилившись над співмешканцем, який ображав її нецензурною лайкою, приблизно о 22-30 годин 05.11.2023 умисно завдала клинком даного підшуканого нею ножа в ліву ділянку грудної клітини - місце розташування життєво важливого органу - серця, усвідомлюючи при цьому суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді смерті ОСОБА_10 та бажаючи настання саме таких наслідків.

Свій злочинний умисел, направлений на заподіяння смерті ОСОБА_10 з мотивів гострої неприязні до нього, ОСОБА_4 не довела до кінця, з причин, що не залежали від її волі, так як потерпілого ОСОБА_10 цього ж вечора 05.11.2023 ж бригадою швидкої медичної допомоги було госпіталізовано до КЗ «Криворізька міська клінічна лікарня №2» ДОР», де йому було надано своєчасну медичну допомогу, унаслідок чого смерть потерпілого ОСОБА_10 не настала.

В результаті протиправних дій ОСОБА_4 спрямованих на заподіяння смерті ОСОБА_10 , останньому були спричинені тілесні ушкодження у вигляді: проникаючої колото-різаної рани грудної клітки ліворуч із пошкодженням межреберної артерії, язичкових сегментів лівої легені, передньої стінки правого шлуночка; травматичного гемопневмотораксу ліворуч, гемоперикардиту.

ОСОБА_4 підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, тобто у вчиненні закінченого замаху, тобто вчинення особою з прямим умислом діяння, безпосередньо спрямованого на вчинення умисного вбивства, тобто умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині, не доведеного до кінця з причин, які не залежали від його волі.

В обґрунтування клопотання сторона обвинувачення посилалась на обґрунтованість підозри, тяжкість кримінального правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_4 , наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

06.11.2023 року о 02 годині 15 хвилин ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення.

06.11.2023 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України.

08.11.2023 року слідчим суддею Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу стосовно підозрюваної ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 04.01.2024 року.

28.12.2023 постановою керівника Криворізької центральної окружної прокуратури строк досудового розслідування у кримінальному провадженні продовжено до трьох місяців, тобто до 06.02.2024.

Повідомлення про підозру ОСОБА_4 повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

На момент звернення до суду з клопотанням про продовження строку тримання під вартою немає ніяких підстав для зміни запобіжного заходу ОСОБА_4 , так як ризики, які були заявлені раніше, на даний час не зменшилися.

З урахуванням доведеності обґрунтованої підозри та фактичних обставин вчинення кримінальних правопорушень, їх тяжкості та особистої ситуації підозрюваної, орган досудового розслідування приходить до висновку, що для досягнення цілей, визначених ст. 177 КПК України, стосовно підозрюваного має бути обраний найбільш суворий запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, оскільки жоден з більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч.1 ст.176 КПК України, не зможе запобігти вищезазначеним ризикам.

Органом досудового розслідування досліджувалося питання щодо можливості застосування до підозрюваної ОСОБА_4 , іншого запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням останньої під вартою, про те, враховуючи встановлені обставини та ризики які існують на даний час, приходить до висновку про неможливість застосування іншого запобіжного заходу стосовно підозрюваної, окрім як тримання під вартою.

Інші запобіжні заходи, крім тримання під вартою, на даний час не забезпечать належної поведінки підозрюваної.

2. Позиція учасників у судовому засіданні

У судовому засіданні прокурор вимоги клопотання підтримав, яке просив задовольнити, посилаючись на наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Підозрювана ОСОБА_4 , та її захисник - адвокат ОСОБА_5 заперечували проти задоволення клопотання, просили застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Посилались на необґрунтованість підозри в частині кваліфікації дій підозрюваної та недоведеність ризиків. Зазначили, що дії ОСОБА_4 були спровоковані систематичним насильством з боку потерпілого. На теперішній час батьки підозрюваної орендували квартиру в АДРЕСА_3 та проживають там разом з дітьми підозрюваної окремо від потерпілого. За вказаною адрессою сторона захисту просить застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, що унеможливіть спілкування ОСОБА_4 з потерпілим.

3. Мотиви та оцінка слідчого судді

3.1. Підстави для продовження строку тримання під вартою

Розділ ІІ КПК України визначає, що з метою досягнення дієвості кримінального провадження застосовуються заходи його забезпечення. До них, згідно з п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України, віднесені також запобіжні заходи.

Порядок застосування до особи запобіжних заходів визначений главою 18 КПК України.

Разом із цим, положеннями статті 199 КПК України унормований порядок продовження строку тримання під вартою.

Клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: (1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; (2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою (ч.ч. 1, 3, 5 ст. 199 КПК України).

3.2 Щодо наявності обґрунтованої підозри

Надані стороною кримінального провадження докази свідчать про обґрунтованість повідомленої підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, що підтверджується: протоком огляду місця події в приміщені будинку АДРЕСА_2 ; протоколом затримання ОСОБА_4 в порядку ст. 208 КК України; показаннями свідка ОСОБА_11 ; показаннями підозрюваної ОСОБА_4 , яка свою вину визнає повністю; показаннями малолітнього свідка ОСОБА_7 ; слідчим експериментом за участю підозрюваної ОСОБА_4 ; показаннями свідка ОСОБА_12 ; іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

Щодо обґрунтованості повідомленої підозри, слідчий суддя вважає необхідним зазначити, що у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.2007 Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту, ні під час перебування заявника під вартою. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

У розумінні положень, що наведені у численних рішеннях Європейського суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» № 42310/04 від 21.04.2011, «Фокс, Кемпбелл і Харті проти Сполученого Королівства» №№ 12244/86, 12245/86, 12383/86 від 30.08.1990, «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 28.10.1994 та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Матеріали кримінального провадження, на які посилалися прокурор, слідчий у клопотанні, дають підстави вважати підозру, повідомлену ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, обґрунтованою відповідно до ступеню даної стадії процесу, а обставини здійснення підозрюваною конкретних дій та доведеність його вини, як на те посилається сторона захисту, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні, що не виключає можливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу.

У розумінні положень, що наведені у численних рішеннях Європейського суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» № 42310/04 від 21.04.2011, «Фокс, Кемпбелл і Харті проти Сполученого Королівства» №№ 12244/86, 12245/86, 12383/86 від 30.08.1990, «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 28.10.1994 та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Матеріали кримінального провадження, на які посилалися прокурор у клопотанні, дають підстави вважати підозру ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень обґрунтованою, а обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, як на те посилається сторона обвинувачення, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, що не виключає можливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу. Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях ЄСПЛ. Так, у справі «Феррарі-Браво проти Італії» №9627/81 від 14.03.1984 Суд зазначив, що «питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою»; у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 23.10.1994 «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Вивченням особи ОСОБА_4 встановлено, що підозрювана не перебуває у зареєстрованому шлюбі, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, не працює, у зв`язку з чим не має необхідних достатніх та законних джерел отримання доходів для забезпечення свого та утриманців матеріального існування, за станом здоров`я - тяжких хронічних захворювань не має.

3.3. Наявність ризиків

Ризики вчинення підозрюваним дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, вважаються наявними за умови встановлення слідчим суддею обґрунтованої ймовірності реалізації ним таких дій. При цьому, КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він схильний і має реальну можливість їх здійснити у цьому кримінальному провадженні в майбутньому.

У клопотанні прокурор вказує на те, що ризики, передбачені у п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, об`єктивно наявні, що свідчить про неможливість їх запобігання шляхом застосування до підозрюваної ОСОБА_4 інших, більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою.

3.3.1. Ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду.

Оцінюючи обґрунтованість ризику, передбаченого у п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України слідчий суддя зазначає, що ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

Надаючи оцінку ризику передбаченому п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України - можливості підозрюваною переховуватися від органу досудового розслідування та суду, суд бере до уваги, що підозрювана обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи, за які законом передбачено покарання лише у вигляді позбавлення волі строком від 7 до 15 років, ОСОБА_4 є тимчасово переміщеною особою, в м. Кривому Розі мешкає менше місяця, постійного місця мешкання не має, у зв`язку з чим розуміючи тяжкість покарання у разі визнання винною у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, остання може переховуватись від суду з метою уникнення відповідальності.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

При цьому належить врахувати, що саме внаслідок суспільної небезпечності таких дій є об`єктивні підстави вважати, що підозрювана може переховуватись від органу досудового розслідування і суду, що в свою чергу призведе до порушення розумних строків судового розгляду, а також належне дотримання сторонами їх процесуальних прав та обов`язків.

3.3.2. Ризик незаконного впливу на потерпілих, свідків, інших підозрюваних, експерта, спеціаліста у цьому кримінальному провадженні

При встановленні наявності ризику впливу на потерпілих та свідків слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є потерпілими та свідками у кримінальному провадженні, а саме: спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України).

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, крім порядку отримання показань, визначеного статтею 615 цього Кодексу (частина 4 статті 95 КПК України).

За таких обставин ризик впливу на потерпілого та свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань та дослідження їх судом, крім випадків неможливості отримання безпосередньо судом таких показань внаслідок обставин, пов`язаних із введенням воєнного стану на території України.

Покази потерпілого та свідків, в судовому засіданні у даному кримінальному провадженні мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження та можуть суттєво вплинути на становище ОСОБА_4 як підозрюваної.

Таким чином, наявні обґрунтовані підстави вважати, що остання має мотиви та можливість незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, враховуючи те, що деякі з них є її родичами, крім того під час ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, вона може дізнатись їх анкетні дані, місце мешкання. Отже, у разі обрання їй запобіжного заходу більш м`якого ніж тримання під вартою, може здійснити на них незаконний вплив, в тому числі і дистанційно, через інших осіб, або засобами стільникового зв`язку та за допомогою месенджерів, що використовують функцію анонімізації з метою схилити їх не давати правдиві, послідовні показання та/або змінити свої показання у подальшому в суді, для уникнення або мінімізації кримінальної відповідальності.

3.3.3. Ризик вчинити інше кримінальне правопорушення

Оцінюючи обґрунтованість ризику, передбаченого у п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме вчинити інше кримінальне правопорушення слідчий суддя вважає його доведеним, хоча й підозрювана раніше не судима, однак ОСОБА_4 інкриміновано вчинення особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи крім того, остання тривалий час офіційно ніде не працює, що свідчить про відсутність у неї законно отриманих коштів для існування. У зв`язку з цим є всі підстави вважати, що вона може чинити інші кримінальні правопорушення.

3.4. Наявність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу

Слідчий суддя вважає, що обрання запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, застави чи домашнього арешту не зможуть запобігти спробам підозрюваної переховуватися від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, оскільки остання володіючи засобами зв`язку зможе впливати на свідків та потерпілого. Окрім того, сторона захисту просить застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за адрессою, за якою проживає донька підозрюваної ОСОБА_7 , яка є свідком у вказаному кримінальному провадженні. Стороною захисту не надано згоди власника нерухомого майна на застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту за вказаною адрессою.

Застосування запобіжного заходу у вигляді особистої поруки слідчий суддя вважає неможливим, оскільки жодна особа не надала письмового зобов`язання про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та сторона захисту не заявляла про наявність таких осіб.

Зазначені обставини та ризики, підтверджують недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання встановленим ризикам, а вищевказані обставини виправдовують застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного.

Враховуючи, що у ході судового розгляду органом досудового розслідування у повному обсязі доведено обставини, визначені частиною 3 статті 199 КПК України, слідчий суддя зазначає про відсутність правових підстав для застосування відносно ОСОБА_4 іншого запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою.

Вказане може бути підставою для продовження строку застосування заходу забезпечення кримінального провадження.

3.5. Застосування альтернативного запобіжного заходу

Слідчий суддя, відповідно до положень ч. 4 ст. 183 КПК України при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , враховуючи фактичні обставини кримінального провадження, суспільну небезпечність інкримінованого діяння, не визначає розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства.

4.Висновки за результатами розгляду клопотання

З урахуванням встановлених вище обставин кримінального правопорушення та наданих стороною обвинувачення доказів на підтвердження викладених у клопотанні доводів про те, що ризики вчинення ОСОБА_4 дій, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, не зменшилися, слідчий суддя дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання прокурора та продовження відносно ОСОБА_4 дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави, оскільки прокурором доведено, що зазначені обставини на цьому етапі кримінального провадження виправдовують подальше тримання підозрюваного під вартою.

При цьому, слідчий суддя вважає за необхідне відзначити, що відповідно до положень статті 198 КПК України, висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень.

Керуючись ст. ст. 8, 10, 177, 178, 182, 183, 184, 193, 194, 196, 197, 206, 211, 309, 372, 395 КПК України, слідчий суддя, -

постановив :

Клопотання слідчого задовольнити.

Продовжити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Криворізька установа виконання покарань (№3)» на 40 (сорок) днів - до 06.02.2024 року включно, без визначення розміру застави.

Зобов`язати слідчого СВ Криворізького РУП ГУНП України в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 чи прокурора Криворізької центральної окружної прокуратури ОСОБА_3 негайно повідомити близького родича підозрюваної ОСОБА_4 про перебування останньої під вартою.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Встановити строк дії ухвали до 06.02.2024 року включно.

Повний текст ухвали проголошено 29.12.2023 о 15-30 год.

Слідчий суддя: ОСОБА_1