Справа № 699/226/21
Номер провадження 1-в/699/46/23
УХВАЛА

щодо процесуальних витрат потерпілого на правову допомогу

04.12.2023 м. Корсунь-Шевченківський

Корсунь-Шевченківський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду з повною технічною фіксацією клопотання потерпілого ОСОБА_3 про стягнення з обвинуваченої у кримінальному провадженні № 0000716 за ч. 1 ст. 286 КК України ОСОБА_4 процесуальних витрат на правову допомогу,

УСТАНОВИВ:

На розгляді в Корсунь-Шевченківському районному суді Черкаської області перебував обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000716 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Ухвалою суду від 12.09.2023 задоволено клопотання обвинуваченої ОСОБА_4 та звільнено її від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Кримінальне провадження, внесене 20.12.2018 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000716 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України закрито.

З урахуванням указаного цивільний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» залишено без розгляду.

Під час розгляду вказаного кримінального провадження потерпілий ОСОБА_3 користувався правничою допомогою адвоката ОСОБА_5 та на оплату його послуг витратив 6000,00 грн. Указані обставини підтверджуються договором, додатковою угодою та квитанцією, які наявні у матеріалах кримінальної судової справи.

Проте в ухвалі суду від 12.09.2023 питання про відшкодування зазначених витрат потерпілому за рахунок обвинуваченої не вирішувалося.

Тому ОСОБА_3 звернувся до суду з цим клопотанням та просить стягнути на його користь з обвинуваченої ОСОБА_4 витрати на правову допомогу в кримінальному провадженні № 0000716 у розмірі 6000,00 гривень.

У судове засідання викликалися заявник ОСОБА_3 , його представник ОСОБА_5 , а також ОСОБА_4 . Проте, будучи належним чином повідомленими про розгляд клопотання, указані особи у судове засідання не з`явилися, звернулися до суду із заявами про вирішення питання без їх участі.

Суд, заслухавши учасників провадження, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що подане клопотання задоволенню не підлягає з таких підстав.

Ухвалою суду від 12.09.2023 задоволено клопотання обвинуваченої ОСОБА_4 та звільнено її від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Кримінальне провадження, внесене 20.12.2018 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000716 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України закрито.

Цивільний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» залишено без розгляду.

Положеннями ст. 118 КПК України передбачено, що процесуальні витрати складаються із:

1) витрат на правову допомогу;

2) витрат, пов`язаних із прибуттям до місця досудового розслідування або судового провадження;

3) витрат, пов`язаних із залученням потерпілих, свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів;

4) витрат, пов`язаних із зберіганням і пересиланням речей і документів, виготовленням дублікатів і копій документів.

Відповідно до ч. 2 ст. 119 КПК України витрати, пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача та юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які надають правову допомогу за договором, несе відповідно потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач, юридична особа, щодо якої здійснюється провадження.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати. За відсутності в обвинуваченого коштів, достатніх для відшкодування зазначених витрат, вони компенсуються потерпілому за рахунок Державного бюджету України у випадках та в порядку, передбачених законом для компенсації шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

У разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Положеннями ст. 125 КПК України передбачено, що суд за клопотанням осіб має право визначити грошовий розмір процесуальних витрат, які повинні бути їм компенсовані.

Відповідно до змісту ст. 126 КПК України суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку суду або ухвалою.

Сторони кримінального провадження, свідки, експерти, спеціалісти, перекладачі мають право оскаржити судове рішення щодо процесуальних витрат, якщо це стосується їхніх інтересів.

Відповідно до змісту наявної у матеріалах кримінальної справи копії додаткової угоди від 04.02.2021 № 06/1 до договору про надання правової допомоги від 27.01.2021 № 06 адвокат ОСОБА_5 здійснював захист інтересів клієнта ОСОБА_3 в органах досудового розслідування та в судах всіх інстанцій у кримінальному провадженні № 0000716, внесеному до ЄРДР 20.12.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України (а.с. 35 Т.1).

На виконання договору про надання правової допомоги від 27.01.2021 № 06 потерпілий ОСОБА_3 сплатив адвокату ОСОБА_5 6 000,00 грн, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера від 01.02.2021 № 06/1 (а.с. 119 Т.1)

Проте під час розгляду кримінального провадження ухвалою суду від 12.09.2023 питання про відшкодування зазначених витрат потерпілому не вирішувалося.

У висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеному в постанові від 17.06.2020 (справа № 598/1781/17, провадження № 13-47кс20), зазначено, що суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат у будь-якому рішенні, яким завершується розгляд кримінального провадження по суті, у тому числі й в ухвалі про закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

У цій же постанові ВП ВС вказано, що невирішення питання про розподіл процесуальних витрат не може бути єдиною підставою для скасування прийнятих судами першої та апеляційної інстанцій судових рішень, оскільки не є істотним порушенням вимог КПК та не впливає на вирішення питання кримінально-правової кваліфікації, доведеності винуватості і призначення покарання.

Вирішення питання про розподіл процесуальних витрат полягає у висновку суду про стягнення або відмову у стягненні певної грошової суми, яка є процесуальними витратами у розумінні КПК. Залишення клопотання учасника провадження про розподіл процесуальних витрат без розгляду не є вирішенням судом питання про розподіл процесуальних витрат. Це питання може вирішити відповідно до положень ч. 5 ст. 534 КПК суд, який виніс рішення без вирішення питання про розподіл процесуальних витрат.

Так, відповідно до ч. 5 ст. 534 КПК України процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у кримінальному провадженні, вирішує суддя суду першої інстанції одноособово, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Разом з цим, кримінальним процесуальним законом прямо не передбачено стягнення процесуальних витрат з особи, кримінальне провадження щодо якої закрито на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

У розділі ІХ КК України визначено порядок звільнення особи від кримінальної відповідальності, а також правові підстави такого звільнення, однією з яких є закінчення строків давності (ст. 49 КК).

Згідно з ч. 1 ст. 49 КК особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули встановлені цією статтею строки.

Відповідно до приписів п. 1 ч. 2 ст. 284, ч. 3 ст. 285, ч. 4 ст. 286, ч. 3 ст. 288 КПК, якщо під час здійснення судового провадження за обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, суд має невідкладно розглянути таке клопотання, та у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, і за наявності згоди особи на її звільнення на підставі спливу строків давності, закрити кримінальне провадження, звільнивши таку особу від кримінальної відповідальності.

При цьому звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК є безумовним, оскільки приводом для нього є саме закінчення передбачених законом України про кримінальну відповідальність строків, наданих державі для доведення вини особи у вчиненні кримінального правопорушення та притягнення її до кримінальної відповідальності у встановленому кримінальним процесуальним законом порядку.

Особа звільняється судом від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності незалежно від наявності чи відсутності факту примирення з потерпілим, відшкодування шкоди, щирого каяття тощо, тобто, по суті, від особи взагалі не вимагається визнання своєї винуватості шляхом здійснення будь-яких активних дій.

Крім того, згода особи на звільнення її від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності й відповідно закриття кримінального провадження відносно неї на цій підставі не є тотожною визнанню особою своєї вини у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, і жодним чином не може підтверджувати винуватість особи, оскільки суперечитиме засадам презумпції невинуватості та доведеності вини (ст. 62 Конституції України, ст. 17 КПК України).

У такому випадку, керуючись засадами справедливості та враховуючи загальнодозвільний тип правового регулювання кримінального провадження, слід дійти висновку, що наявність факту понесення як органом досудового розслідування так і потерпілою стороною матеріальних витрат, пов`язаних зі здійсненням кримінального провадження, не може бути приводом для стягнення таких витрат з особи, кримінальне провадження відносно якої закрито у зв`язку зі звільненням її від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України.

Відповідно до висновку Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, викладеного у постанові від 12.09.2022 по справі № 203/241/17 (провадження № 51-4251кмо21) якщо особа звільняється від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК у зв`язку із закінченням строків давності, процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, у тому числі й витрати на проведення експертизи, не стягуються з особи, кримінальне провадження щодо якої закрито на цій підставі, а відносяться на рахунок держави, окрім витрат, пов`язаних, зокрема, із залученням експерта стороною захисту.

За таких обставин суд не вбачає підстав для стягнення з обвинуваченої ОСОБА_4 процесуальних витрат на правову допомогу, понесених потерпілим ОСОБА_3 . Однак потерпілий ці витрати поніс, отже вони мають бути компенсовані за рахунок Державного бюджету України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 49 КК України, ст. 118-126, 534, 539 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання потерпілого ОСОБА_3 про стягнення з обвинуваченої у кримінальному провадженні № 0000716 за ч. 1 ст. 286 КК України ОСОБА_4 процесуальних витрат на правову допомогу - задовольнити частково.

У зв`язку зі звільненням ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, процесуальні витрати на правову допомогу, понесені потерпілим ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса зареєстрованого та фактичного місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , у розмірі 6 000,00 (шість тисяч) грн - компенсувати ОСОБА_3 за рахунок Державного бюджету України в порядку, передбаченому законом для компенсації шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Ухвала може бути оскаржена сторонами кримінального провадження, якщо це стосується їхніх інтересів, до Черкаського апеляційного суду через Корсунь-Шевченківський районний суд Черкаської області протягом семи днів з дня її вручення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали складено 04.12.2023.

СуддяОСОБА_1