УХВАЛА

03 листопада 2023 року

м. Київ

справа № 577/3092/23

провадження № 51-4974ск23

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_4 на судові рішення щодо нього,

встановив:

До Верховного Суду від ОСОБА_4 надійшла касаційна скарга, яка складена іноземною мовою, що не узгоджується з вимогами чинного законодавства, з огляду на таке.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 10 Конституції України державною мовою в Україні

є українська мова.

У Рішеннях Конституційного Суду України від 14 грудня 1999 року № 10-рп/99 та від

14 липня 2021 року № 1-р/2021 зазначено, що українська мова як державна є обов`язковим засобом спілкування на всій території України при здійсненні повноважень органами державної влади та органами місцевого самоврядування (мова актів, роботи, діловодства, документації тощо), а також в інших публічних сферах суспільного життя, які визначаються законом.

Також ч. 5 ст. 10, п. 4 ч. 1 ст. 92 Конституції України регламентовано, що застосування мов в Україні гарантується Конституцією України та визначається виключно законами України.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення функціонування української мови як державної» від 25 квітня 2019 року єдиною державною (офіційною) мовою

в Україні є українська мова.

Частиною 1 ст. 29 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) визначено, що кримінальне провадження здійснюється державною мовою. Сторона обвинувачення, слідчий суддя та суд складають процесуальні документи державною мовою.

За таких обставин, при оскарженні до касаційного суду судового рішення, скарга має бути викладена державною мовою. Це надає суду можливість зрозуміти її зміст, перевірити дотримання особою, яка подає касаційну скаргу, положень ст. 427 КПК і визначитися щодо прийняття скарги до провадження.

Натомість викладення скарги іноземною мовою є перешкодою у виконанні судом своїх обов`язків, визначених процесуальним законом. Такий висновок узгоджується з правовою позицією викладеною у постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 19 вересня 2022 року (справа № 521/12324/18, провадження № 51-5817 кмо 21).

Разом з тим, перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 КПК, колегія суддів дійшла висновку, що її необхідно залишити без руху, встановивши строк для усунення недоліків.

Так, згідно даних Єдиного державного реєстру судових рішень, вирок місцевого суду від 21 червня 2023 року не переглядався судом апеляційної інстанції, оскільки Харківський апеляційний суд ухвалою від 06 вересня 2023 року відмовив

ОСОБА_4 у відкритті апеляційного провадження за його скаргою.

З урахуванням цього вирок Конотопського міськрайонного суду Сумської області від

21 червня 2023 року не може бути предметом касаційного оскарження, оскільки відповідно до приписів ч. 2 ст. 424 КПК не був предметом перегляду суду апеляційної інстанції, а тому у відкритті провадження в цій частині необхідно відмовити на підставі п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК.

Крім того, обвинувачений, посилаючись у касаційній скарзі на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону судом апеляційної інстанції під час постановлення ухвали, не наводить відповідного та вмотивованого обґрунтування порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, з огляду на положення ст. 412 КПК.

Отже, усуваючи недоліки в цій частині, ОСОБА_4 варто врахувати, що обґрунтування вимог касаційної скарги має узгоджуватися з положеннями ч. 1

ст. 438 КПК, згідно з якими підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.

Крім того, усупереч п. 5 ч. 2 ст. 427 КПК, касаційна скарга ОСОБА_4 не містить чітких вимог до суду касаційної інстанції, викладених у відповідності з положеннями ст. 436 КПК.

Як убачається зі змісту касаційної скарги, обвинувачений не погоджується з вироком місцевого суду та ухвалою апеляційного суду.

Однак в прохальній частині касаційної скарги, ОСОБА_4 ставить питання про скасування лише вироку місцевого суду, при цьому не висуває жодних вимог стосовно рішення апеляційного суду, яким було відмовлено у відкритті апеляційного провадження за його скаргою, що не узгоджується з вимогами ст. 436 КПК. Скаржник має чітко зазначити про те, яке саме рішення повинен прийняти Суд, з урахуванням цих положень.

Пунктом 6 ч. 2 ст. 427 КПК визначено, що у касаційній скарзі необхідно зазначити перелік матеріалів, які додаються.

Також, відповідно до ч. 5 ст. 427 КПК до касаційної скарги додаються копії судових рішень, які оскаржуються, однак ОСОБА_4 не долучив до своєї касаційної скарги таких рішень.

Наявність цих недоліків, зважаючи на те, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах касаційної скарги, перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.

Отже, оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК, Верховний Суд вважає за необхідне, на підставі ч. 1 ст. 429 КПК, залишити касаційну скаргу без руху та встановити строк для усунення допущених недоліків, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.

На підставі викладеного та керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Суд

постановив:

Касаційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_4 на судові рішення щодо нього, залишити без руху та надати йому строк для усунення недоліків протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали.

У разі невиконання вимог, касаційна скарга буде повернута особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3