Кримінальне провадження №629/2588/23
Номер провадження 1-кп/629/123/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2023 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , провівши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лозова, судовий розгляд кримінального провадження по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Лікарівка, Олександрійського району, Кіровоградської області, громадянина України, не одруженого, не працюючого, з неповною середньою загальною освітою 9 класів, військовозобов`язаного, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 20.02.2023 Олександрійським міськрайонним судом Кіровоградської області за ч. 1 ст. 190 КК України до 1 року обмеження волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 1 рік. Вирок набрав законної сили 23.03.2023.

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Часів Яр, Бахмутського району Донецької області, громадянина України, не одруженого, не працюючого, з середньою- спеціальною освітою, який зареєстрований та фактично мешкає з адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

-20.10.2009 Ізюмським районний судом Харківської області ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років обмеження волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки.

-27.05.2010 Ізюмським районний судом Харківської області ч. 2 ст. 185, 71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі.

-13.01.2015 Ізюмським районний судом Харківської області ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки.

-12.09.2017 Ізюмським районний судом Харківської області ч. 3 ст. 185, 71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнений 06.08.2020 по відбуттю строку покарання.

- у вчиненні обома кримінального правопорушення, передбаченого ст. 186 ч. 4 КК України, суд

В С Т А Н О В И В:

08.04.2023 приблизно о 13:00 годині, ОСОБА_5 разом з ОСОБА_6 , достовірно знаючи про те, що Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджено Верховною радою України, у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан, знаходячись на залізничному вокзалі ст. Лозова, розташованого за адресою: вул. Привокзальна, 4, в м. Лозова Харківської області, побачили раніше невідомого їм неповнолітнього ОСОБА_7 , у якого при собі була автомобільна акумуляторна батарея марки «Ista 6СТ-60 Аз Standart», після чого у ОСОБА_5 , який знаходився у стані алкогольного сп`яніння раптово виник умисел на відкрите заволодіння вищевказаним майном.

Реалізуючи прямий умисел, ОСОБА_5 запропонував ОСОБА_6 , який також знаходився у стані алкогольного сп`яніння, вчинити відкрите викрадення майна належного неповнолітньому потерпілому ОСОБА_7 , на що останній погодився, вступивши таким чином з ОСОБА_5 у злочинну змову.

Після чого, 08.04.2023, приблизно о 13.20 годині, більш точного часу, як в ході досудового розслідування, так і судового розгляду, встановити не виявилося можливим, діючи з прямим умислом, направленим на відкрите викрадення майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки у вигляді спричинення майнової шкоди потерпілому і бажаючи їх настання, з корисливого мотиву, з метою наживи, повторно, ОСОБА_5 разом з ОСОБА_6 , зайшли у вагон електоропотяга, який перебував на другій колії Севастопольського парку ст. Лозова, і де знаходився неповнолітній потерпілий ОСОБА_7 .

Підійшовши до неповнолітнього потерпілого ОСОБА_7 , який перебував у вагоні разом зі своїми друзями неповнолітніми ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , ОСОБА_5 наказав неповнолітньому потерпілому ОСОБА_7 віддати йому акумуляторну батарею, на що неповнолітній потерпілий ОСОБА_7 відмовився.

Продовжуючи реалізацію прямого умислу, направленого на відкрите викрадення чужого майна, ОСОБА_5 , став погрожувати неповнолітньому потерпілому ОСОБА_7 застосувати до нього фізичну силу, тобто насилля, і в підтвердження реалізації своїх погроз, підняв руку, яку тримав на рівні обличчя неповнолітнього потерпілого ОСОБА_7 .

Погрожуючи фізичним насиллям, ОСОБА_5 подавивши таким чином волю неповнолітнього потерпілого ОСОБА_7 до опору, змусив останнього взяти акумуляторну батарею та вийти з вагону на залізничну платформу.

В цей час ОСОБА_6 наказав неповнолітнім ОСОБА_8 та ОСОБА_9 залишатися на місцях.

Перебуваючи на платформі залізничного вокзалу станції «Лозова» ОСОБА_5 разом з ОСОБА_6 наказали неповнолітньому потерпілому ОСОБА_7 поставити акумуляторну батарею на платформу, і знову отримавши відмову, ОСОБА_5 продовжив погрожувати застосувати до неповнолітнього потерпілого ОСОБА_7 фізичне насилля одночасно піднявши руку до рівня обличчя останнього, демонструючи таким чином намір, в разі чергової відмови, застосувати фізичну силу.

Бачачи поведінку ОСОБА_5 та його конкретні дії у вигляді піднятої руки і погроз застосувати насилля, неповнолітній потерпілий ОСОБА_7 , побоюючись за своє здоров`я, розуміючи, що в силу свого віку не може себе захистити, маючи всі підстави побоюватися реального здійснення погроз зі сторони ОСОБА_5 , примусово виконав наказ поставити акумуляторну батарею на платформу, яку відразу взяв до рук ОСОБА_5 , відкрито заволодівши нею таким чином.

Після цього, ОСОБА_5 разом з ОСОБА_6 , утримуючи при собі викрадене майно, з місця вчинення злочину зникли, викраденим розпорядились на власний розсуд, спричинивши неповнолітньому потерпілому ОСОБА_7 майнову шкоду на суму 240 грн.

Обвинувачений ОСОБА_5 свою вину визнав частково, пояснив, що 08.04.2023 року близько 13-00 год. перебував на залізничному вокзалі м. Лозова, разом з ОСОБА_6 , ОСОБА_10 та жінкою на ім`я ОСОБА_11 . Підійшли хлопці, ОСОБА_7 разом зі своїми товаришами та запропонували купити акумуляторну батарею за 1000 грн. Потім він вирішив заволодіти акумулятором. Приблизно через 5-10 хвилин він пішов один до вагону, без ОСОБА_6 , підійшов одразу до ОСОБА_7 і сказав брати акумулятор та виходити з ним на вулицю. ОСОБА_12 взяв акумулятор і просто вийшов, без погроз. Потім він ( ОСОБА_13 ) спитав у ОСОБА_14 де взяв акумулятор, ОСОБА_7 відповів що придбав. Потім він ( ОСОБА_5 ) сказав поставити акумулятор і ідти. Нащо ОСОБА_7 запитав чого він має віддавати акумулятор, якщо він його купив. Він ( ОСОБА_5 ) ще раз сказав поставити акумулятор на підлогу. ОСОБА_12 поставив, він забрав та пішов по пішохідній доріжці, де зустрів ОСОБА_15 та запропонував йому піти з ним. Потім продав акумулятор за 550 грн. Зазначив, що руку на ОСОБА_7 не піднімав та не погрожував застосувати фізичне насилля. Потерпілий добровільно, на його прохання віддав акумулятор. Коли ОСОБА_7 стояв на платформі, ОСОБА_6 був біля моста, там де і відпочивали. Вживав алкоголь напередодні на протязі дня, випив близько 0,7 л. горілки. Вживав спочатку сам, а потім разом з ОСОБА_6 . З м.Дніпро їхали вчотирьох, але не дуже пам`ятає з ким, бо майже всю дорогу спав. В судових дебатах ОСОБА_5 свою вину визнав повністю, зазначив, що шкодує за вчинений злочин. Просив врахувати, що у зв`язку зі збройною агресією рф був в лавах Збройних сил України, захищав Україну, тому просив призначити мінімальний строк покарання.

Обвинувачений ОСОБА_6 свою вину не визнав, пояснив, що 08.04.2023 року їхав з м.Дніпро додому за місцем мешкання. Купив білет до м.Лозова, де була пересадка у м.Харків. Зустрів ОСОБА_5 та ОСОБА_15 , який спочатку представлявся як ОСОБА_16 , була ще ОСОБА_11 . Всі разом сіли у один вагон та поїхали до м.Лозова, де надалі чекали електропотяг у м.Харків. Сиділи під мостом. Підійшли 3 хлопці з акумулятором та запропонували купити акумулятор. Сказали що купили його за 700 грн. та їм можуть продати за 1000 грн. Нікого не зацікавило та вони пішли на перон де стояв електропотяг. Через 10-15 хвилин, він побачив що ОСОБА_5 разом з Мишею( ОСОБА_15 ) йдуть у напрямку моста. Він не бачив як ОСОБА_13 виходив з акумулятором, вже бачив як він йшов разом з ОСОБА_17 ( ОСОБА_15 ). Хотів їх наздогнати та пішов за ними, але їх не знайшов, оскільки не знає місцевість. Повернувся назад, їх не було. Надалі приїхала поліція та його забрала. Зазначив, що злочин не вчиняв та не заходив до електропотягу разом з ОСОБА_5 . Раніше з потерпілим та хлопцями був незнайомий. Бачив що ОСОБА_5 йшов до вагону, але не знав для чого він туди пішов. Продажем акумулятора не займався, коштів за його продаж не отримував. Був напідпитку, напередодні вжив 150-200 грамів горілки. В судових дебатах вину визнав, зазначив, що шкодує про вчинене. Просив суворо не карати, призначити мінімальний строк покарання.

Не дивлячись на визнання обвинуваченими в судових дебатах своєї вини, їх винність у вчиненні вказаного кримінального правопорушення підтверджується наступними доказами:

- поясненнями у судовому засіданні потерпілого ОСОБА_7 , який пояснив, що 08.04.2023 року близько 13-25 год. він разом з ОСОБА_9 та ОСОБА_8 йшли на електропотяг через авто мийку. ОСОБА_8 ніс акумулятор. ОСОБА_5 та ОСОБА_6 сиділи біля моста з ще одним хлопцем та жінкою, яка спала. Коли проходили мимо хлопців, вони спитали, де взяли акумулятор, на що відповіли що купили. Спитали чи не продають, вони сказали що продають за 1000 грн. Потім обвинувачені почали дивитися акумулятор, відкручували банки монетою. Після чого він з хлопцями пішли до електропотягу. Сіли, покурили. Через 5-10 хвилин в потяг зайшли ОСОБА_5 з ОСОБА_6 ( вказав саме на обвинувачених). ОСОБА_5 (вказав саме на ОСОБА_5 ) наказав взяти акумулятор та вийти з електрички. Він відмовився. Тоді ОСОБА_13 йому сказав, що якщо сам не хоче, тоді змусять силою, при цьому ОСОБА_5 тримав руку біля його обличчя, при цьому він сприймав це як погрозу наче його хочуть вдарити. Фізичного насилля не застосовували, тільки погрожували. ОСОБА_18 хотів щось промовити, однак ОСОБА_6 (вказав саме ОСОБА_6 ) заважав йому щось сказати, сказав «сиди з тобою ніхто не спілкується». Далі йому ( ОСОБА_19 ) сказали вийти, а ОСОБА_20 та ОСОБА_8 сказали, щоб сиділи в електропотязі. Він вийшов та ОСОБА_13 сказав поставити акумулятор на підлогу, на що він відмовився. ОСОБА_5 знову сказав поставити акумулятор. Він поставив акумулятор, ОСОБА_5 з ОСОБА_6 взяли акумулятор, сказали щоб його тут більше не бачили та пішли. Потім ОСОБА_21 зайшов до електропотягу та ОСОБА_22 почав телефонувати до поліції. Зазначив, що третій чоловік, який відпочивав разом з обвинуваченими не заходив до електропотягу, з ОСОБА_23 заходив саме ОСОБА_6 , запам`ятав його, бо він був у білій кепці.

- поясненнями у судовому засіданні свідка ОСОБА_9 який повідомив, що він разом з ОСОБА_21 та ОСОБА_24 купили акумулятор та пішли на перон до вагону, щоб поїхати додому. По дорозі зустріли трьох хлопців та жінку, яка спала. Останні почали питати де віджали акумулятор, на що відповіли що купили, поговорили та пішли далі до поїзду. Сиділи у поїзді, спілкувалися. Підійшли ОСОБА_13 з ОСОБА_25 , спитали де віджали акумулятор. Потім 2-3 рази казали ОСОБА_21 вийти з вагону він відмовлявся, сказав що не піде, нащо вони сказали «Тебе змусити». Тоді ОСОБА_21 вийшов з вагону. Він ( ОСОБА_9 ) намагався заступитися за ОСОБА_21 йому сказали, щоб він закрив рот, тоді він хотів вийти разом з ОСОБА_7 , але ОСОБА_26 наказав йому сидіти. Зазначив, що запам`ятав ОСОБА_6 , оскільки він стояв поруч та не давав йому подзвонити. Зі слів ОСОБА_21 знає, що він на пероні віддав акумулятор. Сказали йому щоб він поставив акумулятор, вони забрали акумулятор та пішли. Фізичного насилля до них не застосовували. Особи які заходили до потягу були одягненні у спортивні костюми.

- поясненнями у судовому засіданні свідка ОСОБА_8 який повідомив, що повесні о другій половині дня вони купили акумулятор та йшли на електропотяг, який відправлявся приблизно о другій годині. Коли йшли, то зустріли трьох хлопців та дівчину. Останні їх погукали та запропонували продати їм акумулятор. Білан сказав, що стоїть 1000 грн. Вони запитали у Білана «Ти, що барига», на що останній відповів, що так. Ці хлопці відкрутили пробки на акумуляторі, щоб його подивитися. Потім вони забрали акумулятор та пішли до електропотягу. Сиділи у електропотязі та з вікна побачили, що йдуть ОСОБА_13 та ОСОБА_25 (свідок вказав саме на обвинувачених). Коли вони зайшли у електропотяг, то не давали їм вийти. Зазначив, що саме ОСОБА_6 був разом з ОСОБА_13 та «закривав рот», не дозволяв розмовляти, йому і ОСОБА_9 , казав щоб сиділи мовчки. Коли ОСОБА_21 хотів встати ОСОБА_13 на нього замахнувся, але нікого не бив. ОСОБА_5 наказав ОСОБА_7 виходити з потягу. Білан спитав навіщо, на що ОСОБА_13 з ОСОБА_25 сказали виходити бо змусимо. ОСОБА_13 розмовляв з ОСОБА_21 , а він з ОСОБА_27 хотіли заступитися, але ОСОБА_25 не давав, тому сиділи мовчки. Потім вони вийшли. Він з ОСОБА_9 також хотіли вийти, ОСОБА_28 сказав «Куда ви рипаєтесь», сказав, щоб сиділи у вагоні. Він ( ОСОБА_8 ) дивився з вікна, бачив, ОСОБА_7 , який стояв спиною до них, потім ОСОБА_12 поставив акумулятор на підлогу, а ОСОБА_13 з ОСОБА_25 взяли акумулятор та пішли у напрямку моста. Потім зайшов ОСОБА_21 та сказав що вони забрали акумулятор, після чого зателефонували до поліції. Приїхала поліція, опитувала. Потім пішов через залізничні колії до авто мийки та побачив що йдуть ОСОБА_13 з товаришем. Він одразу про це повідомив співробітників поліції. Зазначив, що до вагону заходили саме ОСОБА_5 та ОСОБА_6

- поясненнями у судовому засіданні свідка ОСОБА_29 який повідомив, що раніше працював на авторинку м. Лозова, та приймав старі акумулятори. Влітку в кінці робочого дня, ближче до 14:00 год, підійшли двоє хлопців та здали старий акумулятор з легкового автомобіля. Заплатив приблизно 500 грн. На наступний день виявилось, що акумулятор викрадений, прийшли працівники поліції та забрали акумулятор. В судовому засіданні впізнав обвинувачених і зазначив, що саме вони приносили акумулятор.

Винуватість обвинувачених доводиться також письмовими доказами, що містяться в матеріалах кримінального провадження.

Протоколом огляду місця події від 08.04.2023 р. та ілюстрованим матеріалом до нього, з якого вбачається, що місцем огляду є відкрита ділянка місцевості на 2 колії Севастопольського парку ст.Лозова, Харківської області. В ході огляду встановлено, що на відкритій ділянці місцевості знаходиться ОСОБА_7 , 2006 року народження, який вказав, що близько 13:30 год. 08.04.2023 знаходився поруч з вагоном електропоїзду в напрямку м. Полтава, тримав у руках акумуляторну батарею «Ista 6СТ-60 Аз Standart» сірого кольору, двоє невідомих чоловіків змусили поставити акумуляторну батарею, відкрито забрали з землі батарею, та пішли з нею в напрямку центра міста Лозова.

Висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп?яніння або перебування під виливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 08.04.2023, згідно якого ОСОБА_6 перебуває в стані алкогольного сп`яніння 2,41 проміле.

Висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп?яніння або перебування під виливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 08.04.2023, згідно якого ОСОБА_5 перебуває в стані алкогольного сп`яніння 0,49 проміле.

Протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 09.04.2023 р. з якого вбачається, що свідку ОСОБА_30 були пред`явленні для впізнання фотознімки громадян, з яких вона впізнала осіб які разом з нею 08.04.2023 приїхали до м. Лозова на електропоїзді. Згідно довідок на фотокартках на які вказала свідок зображені ОСОБА_10 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 .

Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 09.04.2023 р. з якого вбачається, що потерпілому ОСОБА_7 були пред`явленні для впізнання фотознімки громадян, з яких він впізнав особу, яка в присутності ще двох чоловіків та жінки, яка спала, 08.04.2023 хотів придбати у нього акумулятор та назвав «баригою», зображеного на фотокартці №2. Згідно довідки на фотознімку під № 2 зображений ОСОБА_10 .

Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 09.04.2023 р. з якого вбачається, що потерпілому ОСОБА_7 були пред`явленні для впізнання фотознімки громадян, з яких він впізнав чоловіка, який ще з одним чоловіком зайшов у вагон електропотягу і вимагав від ОСОБА_14 щоб він з акумулятором вийшов з вагону, коли він вийшов, то чоловік змусив поставити акумулятор на землю і погрожуючи взяв акумулятор і пішов разом з іншим чоловіком, зображеного на фотокартці №1. Згідно довідки на фотознімку під № 1 зображений ОСОБА_5 .

Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 09.04.2023 р. з якого вбачається, що потерпілому ОСОБА_7 були пред`явленні для впізнання фотознімки громадян, з яких він впізнав чоловіка, який ще з одним чоловіком зайшли до вагону, в якому знаходився ОСОБА_12 з друзями і поки другий чоловік змушував ОСОБА_14 взяти акумулятор та вийти з вагону, цей чоловік стояв поруч і не дозволяв його друзям вийти разом з ним, зображеного на фотокартці №4. Згідно довідки на фотознімку під № 4 зображений ОСОБА_6 .

Протоколом проведення слідчого експерименту від 09.04.2023 р. за участю свідка ОСОБА_10 , у присутності понятих, та відтвореним у судовому засіданні DVD-диском, з яких вбачається, що в ході проведення слідчого експерименту ОСОБА_10 добровільно пояснив , що 08.04.2023 він разом з малознайомими йому хлопцями ОСОБА_31 та ОСОБА_32 , та дівчиною ОСОБА_11 приїхали до м.Лозова, де стали відпочивати поблизу залізничних колій з Севастопольської сторони. Коли вони відпочивали, то побачили трьох неповнолітніх хлопців, один з яких ніс в руці акумулятор, і вони покликали їх до себе, щоб купити у них акумулятор, але так як вони не зійшлися в ціні, то хлопці пішли і сіли до вагону електропотягу. ОСОБА_10 почув як ОСОБА_33 та ОСОБА_34 йшли розмовляти, щоб забрати акумулятор у хлопців, після чого ОСОБА_33 та ОСОБА_34 встали та пішли до електропотягу. Через декілька хвилин ОСОБА_10 побачив, як по платформі йшли ОСОБА_34 і ОСОБА_33 , і останній тримав у руках акумулятор, який перед цим був у неповнолітніх хлопців. Вказаний акумулятор ОСОБА_33 продав на авторинку.

Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 09.04.2023 р. з якого вбачається, що свідку ОСОБА_10 були пред`явленні для впізнання фотознімки громадян, з яких він впізнав особу і пояснив, що це ОСОБА_33 , з яким він приїхав до м. Лозова і що саме ОСОБА_33 ніс в руках акумулятор та продав його, зображеного на фотокартці № 1. Згідно довідки на фотознімку під № 1 зображений ОСОБА_5 (а.с. 84-86)

Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 09.04.2023 р. з якого вбачається, що свідку ОСОБА_10 були пред`явленні для впізнання фотознімки громадян, з яких він впізнав особу і пояснив, що це ОСОБА_34 , з яким він 08.04.2023 приїхав до м. Лозова, що ОСОБА_34 разом з ОСОБА_31 пішли до електропотягу до якого сіли неповнолітні хлопці з акумулятором, і потім він бачив, як ОСОБА_34 йшов від електропотягу разом з ОСОБА_31 , який тримав у руках акумулятор, зображеного на фотокартці № 4. Згідно довідки на фотознімку під № 4 зображений ОСОБА_6 .

Протоколом огляду предмету від 09.04.2023 р. та ілюстрованим матеріалом до нього, з якого вбачається, що безпосереднім місцем огляду є територія авто-ринку в м. Лозова, Харківської області, поблизу АЗС «Маршал», де знаходиться ОСОБА_29 , який добровільно видав працівникам поліції акумулятор «Ista 6СТ-60 Аз Standart»в корпусі сірого кольору. При огляді акумулятору було встановлено, що він має сліди використання у вигляді потертості, які не впливають на його використання за прямим призначенням. Акумуляторну батарею «Ista 6СТ-60 Аз Standart» було вилучено.

Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 09.04.2023 р. з якого вбачається, що свідку ОСОБА_29 були пред`явленні для впізнання фотознімки громадян, з яких він впізнав хлопця, який 08.04.2023 продав йому акумулятор марки «Ista», зображеного на фотокартці № 1. Згідно довідки на фотознімку під № 1 зображений ОСОБА_5 .

Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 09.04.2023 р. з якого вбачається, що свідку ОСОБА_29 були пред`явленні для впізнання фотознімки громадян, з яких він впізнав особу і пояснив, що коли він покупав у невідомого хлопця акумулятор марки «Ista», то чоловік зображений на фотокартці № 4, прийшов разом з ним, а потім вони пішли у невідомому напрямку. Згідно довідки на фотознімку під № 4 зображений ОСОБА_6 .

Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 10.04.2023 р. з якого вбачається, що свідку ОСОБА_9 були пред`явленні для впізнання фотознімки громадян, з яких він впізнав особу, яка 08.04.2023 розмовляла з ОСОБА_35 з приводу акумулятору, разом ще з двома чоловіками, але до електропотягу не заходив, а заходили два інші, зображеного на фотокартці №2. Згідно довідки на фотознімку під № 2 зображений ОСОБА_10 .

Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 10.04.2023 р. з якого вбачається, що свідку ОСОБА_9 були пред`явленні для впізнання фотознімки громадян, з яких він впізнав чоловіка, який ще з одним чоловіком зайшли до вагону, після чого, чоловік зображений на фото № 1 став вимагати щоб ОСОБА_12 віддав акумулятор, після чого ОСОБА_12 з акумулятором вийшов з вагону, а цей чоловік разом з іншим вийшли за ним. Згідно довідки на фотознімку під № 1 зображений ОСОБА_5 .

Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 10.04.2023 р. з якого вбачається, що свідку ОСОБА_9 були пред`явленні для впізнання фотознімки громадян, з яких він впізнав чоловіка, який ще з одним чоловіком зайшли у вагон, і поки інший чоловік вимагав від ОСОБА_14 , щоб той віддав акумулятор, чоловік на фото № 4 не давав хлопцям вийти з місця та заступитися за ОСОБА_36 . Згідно довідки на фотознімку під № 4 зображений ОСОБА_6 .

Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 11.04.2023 р. з якого вбачається, що свідку ОСОБА_8 були пред`явленні для впізнання фотознімки громадян, з яких він впізнав особу, яка 08.04.2023 розмовляла з ОСОБА_35 з приводу акумулятору, разом ще з двома чоловіками, але до електропотягу не заходив, а заходили двоє других чоловіків, зображеного на фотокартці №2. Згідно довідки на фотознімку під № 2 зображений ОСОБА_10 .

Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 11.04.2023 р. з якого вбачається, що свідку ОСОБА_8 були пред`явленні для впізнання фотознімки громадян, з яких він впізнав чоловіка, який ще з одним чоловіком, заходили до вагону електропотягу, та погрожуючи змусили ОСОБА_14 взяти акумулятор та вийти з вагону, зображеного на фото № 1. Згідно довідки на фотознімку під № 1 зображений ОСОБА_5 .

Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 11.04.2023 р. з якого вбачається, що свідку ОСОБА_8 були пред`явленні для впізнання фотознімки громадян, з яких він впізнав чоловіка, зображеного на фото № 4 , який ще з одним чоловіком заходили 08.04.2023 у вагон електропотягу, і погрожуючи змусили ОСОБА_7 взяти акумулятор і вийти з приміщення вагону. Згідно довідки на фотознімку під № 4 зображений ОСОБА_6 .

Протоколом проведення слідчого експерименту від 15.05.2023 р. за участю потерпілого ОСОБА_7 , у присутності понятих, та відтвореним у судовому засіданні DVD-диском, з яких вбачається, що в ході проведення слідчого експерименту ОСОБА_7 добровільно пояснив та показав, як 08.04.2023 р о 13:25 год. він разом з ОСОБА_37 та ОСОБА_38 проходили поблизу перехідного мосту залізничного вокзалу ст. Лозова, де троє чоловіків побачили у них автомобільний акумулятор, стали розмовляти щодо його придбання, однак не зійшлися в ціні. ОСОБА_12 разом з друзями пішли в вагон електропотягу, який був розташований на другій колії Севастопольського парку. Коли він з другом був у вагоні, до них підійшли двоє чоловіків, які розмовляли з ним за акумулятор. Один чоловік став дин чоловік став змушувати ОСОБА_14 взяти акумулятор та вийти з вагону, а другий чоловік не давав його друзям вставати з лавки. Погрожуючи фізичною розправою чоловіки змусили ОСОБА_14 взяти акумулятор та вийти з електропотягу, де знову ж погрожуючи застосувати по відношенню до ОСОБА_14 фізичну силу, змусили його віддати їм акумулятор.

Ухвалою Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 11.04.2023 р. був накладений арешт на акумуляторну батарею марки «Ista 6СТ-60 Аз Standart».

Постановою про визнання предмету речовим доказом та приєднання його до кримінального провадження від 09.04.2023 р., згідно якої були визнані речовими доказами по кримінальному провадженню: акумуляторна батарея марки «Ista 6СТ-60 Аз Standart».

Висновком експерта від 19.04.2023 № СЕ-19/121-23/7888-АВ, згідно якого ринкова вартість автомобільної акумуляторної свинцевої стартерної малообслуговуваної батареї «Ista 6CT-60 Аз Standard», ємність - 60 A/h, пусковий струм - 540A(EN), напруга - 12V, торгової марки - Ista, країна виробник - Україна, дата виробництва - 2009 рік, з урахуванням умов та обмежень, зазначених в дослідницькій частині, на момент скоєння правопорушення, тобто станом на 08.04.2023, становить 240,00 грн.

Судом встановлено, що відсутні будь-які законні підстави не довіряти показанням потерпілого та вказаних свідків, оскільки вони логічні, послідовні, повністю відповідають іншим матеріалам кримінального провадження та у сукупності дають повну картину скоєного кримінального правопорушення.

Зазначені докази сумнівів у їх достовірності не викликали, викладені чи посвідчені в них відомості є такими, що мають значення для встановлення фактів і обставин кримінального провадження.

Кожний з доказів визнається і оцінюється судом як належний та допустимий, а всі вони у сукупності, - достатніми та взаємопов`язаними для прийняття процесуального рішення.

Стосовно доводів обвинуваченого ОСОБА_39 про те, що потерпілий добровільно, на його прохання віддав акумулятор, то суд вважає їх безпідставними, та розцінює їх, як спосіб захисту, оскільки вони спростовуються поясненнями у судовому засіданні потерпілого та свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_40 , які в судовому засіданні повідомили, що ОСОБА_5 декілька разів наказував взяти акумулятор та вийти з електрички. Однак потерпілий відмовлявся. Тоді ОСОБА_13 сказав, що якщо сам потерпілий не хоче виходити, тоді його змусять силою. Коли потерпілий вийшов. ОСОБА_5 сказав поставити акумулятор на підлогу, на що потерпілий відмовився. ОСОБА_5 знову сказав поставити акумулятор. Тоді вже потерпілий поставив акумулятор, який забрали ОСОБА_5 і ОСОБА_6 .

Доводи обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_5 відносно того, що ОСОБА_5 сам заходив в електропоїзд та ОСОБА_6 взагалі не відомо було про те, що ОСОБА_5 забрав акумулятор, то вони спростовуються показами потерпілого ОСОБА_7 та свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_40 , які в судовому засіданні підтвердили, що в електропотяг заходили саме обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_5 та з застосуванням погрози змусили потерпілого віддати їм акумулятор.

Положенням п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 № 10 «Про судову практику у справах про злочини проти власності», передбачено, що Грабіж - це відкрите викрадення чужого майна у присутності потерпілого або інших осіб, які усвідомлюють протиправний характер дій винної особи, яка у свою чергу усвідомлює, що її дії помічені і оцінюються як викрадення.

П. 12 вказаної Постанови передбачено, що погроза застосування насильства при розбої полягає в залякуванні негайним застосуванням фізичного насильства, небезпечного для життя і здоров`я потерпілого (погроза вбити, заподіяти тяжке або середньої тяжкості тілесне ушкодження, легке тілесне ушкодження з розладом здоров`я чи незначною втратою працездатності, або вчинити певні дії, що у конкретній ситуації можуть спричинити такі наслідки), а при грабежі насильства, що не є небезпечним для його життя чи здоров`я.

При розмежуванні вимагання і грабежу чи розбою слід виходити з того, що при грабежі та розбої насильство або погроза його застосування спрямовані на заволодіння майном у момент їх застосування. При цьому погроза являє собою такі дії чи висловлювання, які виражають намір застосувати насильство негайно.

В судовому засіданні було встановлено, що грабіж був вчинений з погрозою застосування насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого. Дана погроза мала реальний характер і сприймалась потерпілим як така, що дійсно може бути реалізована. Так свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні повідомив, що коли ОСОБА_5 наказав ОСОБА_7 виходити з потягу, ОСОБА_12 спитав навіщо, на що ОСОБА_13 з ОСОБА_25 сказали виходити бо змусимо. Також потерпілий повідомив, що коли ОСОБА_5 наказав взяти акумулятор та вийти з електрички, а він відмовився. Тоді ОСОБА_13 йому сказав, що якщо сам не хоче, тоді змусять силою, при цьому ОСОБА_5 тримав руку біля його обличчя, та потерпілий сприймав це як погрозу наче його хочуть вдарити.

На підставі викладеного суд дійшов висновку, що відкрите викрадення чужого майна, поєднане з погрозою застосування насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, грабіж, вчинили саме ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , а не визнання своєї вини у вчинені грабежу обвинуваченими суд розцінює як спосіб захисту та намагання уникнути відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення.

При ухваленні вироку відносно обвинуваченого ОСОБА_41 , суд вважає за необхідне відповідно до положень ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосувати як джерело права Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини.

У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Оцінюючи вказані вище докази в їх сукупності, суд приходить до переконання, що вина ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в інкримінованому їм кримінальному правопорушенні доведена повністю та встановлена згідно з критерієм доведеності «поза розумним сумнівом» (ст.17 КПК України.

Таким чином дії ОСОБА_5 та ОСОБА_6 суд кваліфікує за ч. 4 ст. 186 КК України - тобто відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з погрозою застосування насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений повторно, за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану.

При вивченні особи обвинуваченого ОСОБА_5 встановлено, що він є громадянином України, українцем, з неповною середньою загальною освітою 9 класів, не одружений, не працює, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше судимий.

При вивченні особи обвинуваченого ОСОБА_6 встановлено, що він є громадянином України, українцем, з середньою спеціальною освітою, не одружений, не працює, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше судимий.

При призначенні та визначенні виду покарання для обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 суд враховує те, що вони вчинили тяжкий злочин, передбачений ч. 5 ст. 12 КК України.

Згідно ст. 66 КК України, обставини, які пом`якшують покарання ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , судом не встановлені.

Верховний Суд у справі № 199/6365/19, наголосив, що щире каяття це не формальна вказівка на визнання свої вини, а відповідне ставлення до скоєного, яке передбачає належну критичну оцінку винним своєї протиправної поведінки, її осуд та бажання залагодити провину, що має підтверджуватися конкретними діями, спрямованими на виправлення зумовленої кримінальним правопорушенням ситуації. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення у матеріалах кримінального провадження.

Враховуючи, що обвинувачені протягом досудового розслідування та судового розгляду вину не визнавали, а тільки в судових дебатах визнали вину, у зв`зку з чим пом`якшуюча покарання обставина - щире каяття, судом, під час розгляду кримінального провадження встановлена не була.

Відповідно до ст. 67 КК України обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , суд визнає, вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до ст. 67 КК України обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , суд визнає, вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

З урахуванням викладеного, тяжкості скоєного кримінального правопорушення, даних про осіб обвинувачених, які раніше були засуджені за вчинення корисливих злочинів, з урахуванням відсутності обставин, які пом`якшують покарання, додержуючись принципу законності, індивідуалізації,справедливості та обґрунтованості покарання, а також враховуючи, що згідно ч.2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, суд приходить до висновку про те, що виправлення обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , можливо тільки в реальній ізоляції від суспільства, із застосуванням до них покарання у вигляді позбавлення волі, оскільки саме таке покарання, на думку суду, буде справедливим, а також необхідним для їх виправлення та попередження вчинення ними нових злочинів.

Підстав для застосування до обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ст.ст. 69, 75, 76 КК України суд не вбачає.

Враховуючи, що ОСОБА_5 скоїв кримінальне правопорушення в іспитовий строк, до призначеного покарання на підставі ст. 71 ч. 1, ст. 72 КК України слід частково приєднати покарання за попереднім вироком Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 20.02.2023 згідно якого ОСОБА_5 засуджений за ч. 1 ст. 190 КК України до 1 року обмеження волі, з іспитовим строком 1 рік. З урахуванням, що одному дню позбавлення волі відповідає два дні обмеження волі.

Згідно Протоколів про затримання особи, підозрюваної у вчинені кримінального правопорушення від 08.04.2023, обвинувачені ОСОБА_5 , ОСОБА_6 фактично були затримані 08.04.2023.

Відповідно до вимог ст.124 КПК України із обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 необхідно стягнути процесуальні витрати, які пов`язані з проведенням у справі експертизи в сумі 956,00 грн.

Цивільний позов не заявлявся.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368-370, 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 186 ч. 4 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 7 (семи) років 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71, ст. 72 КК України, до зазначеного покарання за вироком суду частково приєднати не відбуте ним покарання за попереднім вироком Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 20.02.2023 і остаточно визначити до відбуття обвинуваченому ОСОБА_5 у вигляді 7 (семи) років 7 місяців позбавлення волі.

Строк покарання обвинуваченому ОСОБА_5 відраховувати з дня його фактичного затримання - з 08.04.2023 р.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 залишити раніше обраний - у вигляді тримання під вартою, до набрання вироком законної сили.

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 186 ч. 4 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 7 (семи) років 6 місяців позбавлення волі.

Строк покарання обвинуваченому ОСОБА_6 відраховувати з дня його фактичного затримання - з 08.04.2023 р.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 залишити раніше обраний - у вигляді тримання під вартою, до набрання вироком законної сили.

Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в рівних частинах, на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта по кримінальному провадженню № 0000313 за проведення товарознавчої експертизи № СЕ-19/121-23/7888-АВ від 19.04.2023 в сумі 956 гривень 00 копійок.

Арешт на майно, який був накладений згідно ухвали Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 10.04.2023 р. скасувати.

Речові докази по кримінальному провадженню: автомобільну акумуляторну батарею марки «Ista 6СТ-60 Аз Standart», яка передана на відповідальне зберігання неповнолітньому потерпілому ОСОБА_7 під розписку - залишити в розпорядженні останнього.

На вирок суду може бути подано апеляційну скаргу до Харківського апеляційного суду через Лозівський міськрайонний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченими які знаходяться під вартою, в той же строк, з дня отримання копії даного вироку.

Суддя Наталія ЦЕНДРА