УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2024 року м. Володимир

Володимир-Волинський міський суд Волинської області, в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

захисника: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000315 по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 115 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Прокурор в судовому засіданні звернувся до суду з клопотанням, в якому просив суд продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому на 60 днів без визначення застави, посилаючись на те, що стосовно обвинуваченого обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, який невдовзі закінчується, ризики, які були підставою для обрання та продовження даного запобіжного заходу не змінилися.

26.06.2022 року ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

27.06.2022 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

28.06.2022 року слідчим суддею Володимир-Волинського міського суду Волинської області постановлено ухвалу, згідно якої стосовно підозрюваного ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 24.08.2022 року включно без визначення застави.

Надалі запобіжний захід продовжувався і невдовзі закінчується.

На даний час судовий розгляд кримінального провадження не завершено та існують обставини, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_4 при застосуванні до нього запобіжного заходу, не пов`язаного

із позбавленням волі, зможе здійснити дії, передбачені п.п. 1, 3 ст. 177 КПК України, зокрема: переховуватися від суду; незаконно впливати на свідків

та експертів.

З метою уникнення кримінальної відповідальності обвинувачений ОСОБА_4 може переховуватися від суду за межами території України або на території України, оскільки він обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину: згідно санкції ст. 115 ч. 1 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років. Вказаними діями обвинувачений ОСОБА_4 зможе перешкоджати проведенню судового розгляду кримінального провадження.

Обвинувачений ОСОБА_4 , перебуваючи на свободі та маючи

під час виконання службових обов`язків військовослужбовця доступ до зброї, матимете можливість із застосуванням зброї незаконно впливати на свідків

та експертів у кримінальному провадженні, схиляючи їх надавати неправдиві показання чи відмовитись їх надавати суду шляхом вмовляння, погроз чи підкупу.

Також зазначені обставини свідчать про те, що на даний час заявлені ризики не зменшилися та існують ризики, які виправдовують подальше тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою.

Застосування більш м`яких запобіжних заходів, зокрема особистого зобов`язання, відносно обвинуваченого ОСОБА_4 не може запобігти вищевказаним ризикам та не може бути застосовано щодо останнього, оскільки він обвинувачується у вчинені особливо тяжкого умисного злочину проти життя і здоров`я особи, що дає підстави вважати, що обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, обвинуваченим не будуть виконані. Особиста порука не може бути застосована щодо обвинуваченого тому, що особа, яка б заслуговувала на довіру та яка зможе поручитися за виконання останнім обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, відсутня. Запобіжний захід у вигляді домашнього арешту не може бути застосовано, у зв`язку із тим, що у разі його застосування обвинувачений не буде гарантовано обмеженим у здійсненні незаконного впливу на свідків та експертів. Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 4 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді застави не може бути застосовано щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , оскільки даний злочин вчинено із застосуванням насильства та спричинено загибель людини.

Захисник та обвинувачений не заперечували проти заявленого прокурором.

Судом встановлено наступне:

Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачується у скоєнні особливо тяжкого злочину, санкція якого передбачає безальтернативне покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років. ОСОБА_4 посередньо характеризується за місцем служби, є військовослужбовцем і обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення з використанням зброї.

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи (продовжуючи строк) запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від соціуму більшої суворості в оцінці цінностей суспільства (Справа «Летельє проти Франції»).

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Вивчивши матеріали кримінального провадження, вислухавши сторони, судом встановлено, що підстав для скасування або зміни запобіжного заходу судом не вбачається, суд вважає обґрунтованим думку прокурора про те, що тільки запобіжний захід у виді тримання під вартою може забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, оскільки аналіз характеризуючих на особу дають обґрунтовані підстави вважати, що ризик ухилення від суду, впливу на свідків та ризик повторного вчинення кримінальних правопорушень реально існує.

Тому, зважаючи на викладене суд, оцінює обраний запобіжний захід як доцільний, та вважає за необхідне продовжити обвинуваченому строк тримання під вартою на 60 днів без визначення застави.

На підставі викладеного, керуючись Конституцією України, ст.9 Закону України «Про міжнародні договори», ст. ст. 176, 177, 178, 183, 193, 331, 376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Продовжити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дубровиця Рівненської області, громадянина України, зареєстрованого і проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , строк тримання під вартою на 60 днів без визначення застави, до 29 березня 2024 року включно.

Ухвала суду, може бути оскаржена безпосередньо до Волинського апеляційного суду обвинуваченим, його захисником, законним представником, прокурором протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Подання апеляційної скарги зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Копію ухвали вручити зацікавленим особам - обвинуваченому, захиснику, прокурору, начальнику СІЗО та конвойній службі.

Головуючий суддя: ОСОБА_1