Провадження № 1-в/127/516/23
УХВАЛА

25 вересня 2023 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

представника ДУ «Вінницька виправна колонія (№86)» ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, -

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Клопотання мотивоване тим, що ОСОБА_5 засуджений за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України до 6 років позбавлення волі та відбуває покарання в ДУ «Вінницька виправна колонія (№86)». Початок строку 02.08.2019 року кінець строку 02.08.2019 року. На підставі вказаного, просив застосувати до нього ст. 81 КК України.

Засуджений ОСОБА_5 клопотання підтримав, просив його задовольнити. Повідомив, що не працював, однак нічого не порушував і стягнень не має.

В судовому засіданні представник ДУ «Вінницька виправна колонія (№86)» просив відмовити у задоволенні клопотання, оскільки засуджений ОСОБА_5 на даний час не довів своє виправлення. Характеризується посередньо, на роботу не працевлаштований з власних переконань, не бажає приймати участь в самодіяльних організаціях, роботу з благоустрою виконує, але потребує додаткового контролю з боку адміністрації.

Прокурор ОСОБА_3 заперечував щодо задоволення клопотання, вважаючи його безпідставним. Зазначив, що засуджений не вперше притягається до кримінальної відповідальності, до нього вже застосовувалась амністія. Також вказав на те, що засуджений не працевлаштований, ставлення до праці негативне, заохочень не має, а тому не підпадає під критерії статті 81 КК України.

Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання та особову справу засудженого, дійшов висновку про недоцільність застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання щодо ОСОБА_5 з наступних підстав.

Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний нетяжкий злочин або кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона засуджена до позбавлення волі.

З особової справи засудженого вбачається, що ОСОБА_5 засуджений вироком Немирівського районного суду Вінницької області від 03.09.2020 року за ч. 2, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 70 КК України на 6 років позбавлення волі.

Таким чином, на момент звернення із клопотанням ОСОБА_5 відбув визначений ч. 3 ст. 81 КК України строк покарання та за вказаним критерієм може бути звільнений від відбування покарання умовно-достроково.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Таким чином, умовно-дострокове звільнення від покарання може бути застосоване за наявності двох умов: відбуття засудженим ОСОБА_5 не менше 2/3 строку покарання та доведення останнім свого виправлення сумлінною поведінкою і ставленням до праці. При цьому, для встановлення виправлення засудженого враховується поведінка останнього протягом усього періоду відбування покарання.

З матеріалів справи вбачається, що станом на 01.08.2023 року ОСОБА_5 відбув 2/3 строку призначеного покарання. Таким чином, перша умова для умовно-дострокового звільнення від відбування покарання засудженого наявна і виникла вона незалежно від волі особи, а в результаті перебування ОСОБА_5 в установі виконання покарання на підставі вироку суду.

Разом з тим, на переконання суду відсутня інша умова для умовно-дострокового звільнення від відбування покарання засудженого, а саме доведення засудженим ОСОБА_5 сумлінною поведінкою і ставленням до праці свого виправлення.

При вирішенні питання щодо можливості застосування ст. 81 КК України, суд повинен враховувати дані про його поведінку в цілому та ставленню до праці за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду клопотання.

Відповідно до критерія оцінки виправлення засудженого № 4, а саме ставлення до праці, засуджений ОСОБА_5 у виробничій майстерні установи та на роботах іншого господарського обслуговування не працевлаштований за власним бажанням.

Згідно критерія оцінки виправлення засудженого № 7, а саме ставлення до планування життя у майбутньому, ОСОБА_5 має плани на майбутнє, однак не чітко усвідомлює, що саме необхідно змінити. Залучений до програми диференційованого виховного впливу «Підготовка до звільнення», однак активної участі в її реалізації не приймає.

З висновку комісії слідує, що засуджений ОСОБА_5 із урахуванням аналізу критеріїв оцінки виправлення засудженого, характеристики під час відбування покарання, психологічної характеристики засудженого, підсумкової оцінки ризику вчинення повторного кримінального правопорушення та результатів індивідуальної програми соціально-виховної роботи не довів своє виправлення та не може бути представлений до умовно-дострокового звільнення.

З довідки про наявність дисциплінарних стягнень та заохочень по особовій справі засудженого ОСОБА_5 вбачається, що в період відбування покарання останній до дисциплінарної відповідальності не притягувався та заохочень не мав.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Однією із головних умов для застосування умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування покарання є доведеність виправлення засудженого, тобто доведеність готовності засудженого до самокерованої поведінки, сприйняття встановлених у суспільстві норм та правил поведінки, дотримання норм чинного законодавства.

Сумлінна поведінка і ставлення до праці є необхідним і достатнім доказом виправлення засудженого. При цьому висновок суду про виправлення засудженого повинен ґрунтуватися на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь час відбування покарання.

Вищевказане переконує суд у тому, що засуджений ОСОБА_5 своєю поведінкою і ставленням до праці не довів своє виправлення, оскільки останній відбуває покарання в місцях позбавлення волі з 01.08.2019 року та за вказаний час не працював взагалі, заохочення до нього не застосовувались жодного разу. Вказане свідчить, що засуджений на шлях виправлення не став.

Таким чином, виходячи з того, що питання про можливість умовно-дострокового звільнення є правом, а не обов`язком суду, враховуючи сукупність вищенаведених даних у справі, суд не вбачає сумлінної поведінки та сумлінного ставлення до праці засудженого, а відповідно і його виправлення, що зумовлює відмову в задоволені клопотання.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 395, 537, 539 КПК України, ст. 81 КК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення, а особою, яка утримується під вартою протягом того ж строку з дня вручення копії ухвали.

Суддя :