УХВАЛА

Справа № 564/3503/23

17 січня 2024 року

Костопільський районний суд Рівненської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

представника потерпілого ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Костопіль клопотання прокурора Рівненської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону- ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні № 0000324 про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадження судді Костопільського районного суду Рівненської області ОСОБА_1 надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000324 про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 звернулася до суду з письмовим клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , обґрунтовуючи його тим, що ОСОБА_6 , підозрюється в тому, що 13.07.2023 близько 23 год. 50 хв. на ґрунті неприязних відносин, діючи умисно, спричинив ОСОБА_8 тілесні ушкодження від яких останній помер. На даний час продовжують існувати ризики встановлені слідчим суддею під час обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на досудовому слідстві, зокрема, те, що обвинувачений спробує: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого та свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення.

У судовому засіданні прокурор підтримала подане клопотання та вважає за необхідне продовжити щодо обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою з підстав, наведених у клопотанні та без визначення можливості внесення застави.

Потерпілий ОСОБА_4 та його представник підтримали клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_6 та захисник обвинуваченого в судовому засіданні заперечували проти поданого клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зазначаючи, що клопотання є необгрунтованим, а доводи викладені в ньому є надуманими. Просили застосувавти до обвинуваченого ОСОБА_6 нічний домашній арешт.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання, суд дійшов до наступного висновку.

Так, ухвалою судді Костопільського районного суду від 08.12.2023 року ОСОБА_6 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 діб, до 05.02.2024 року, без визначення розміру застави.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність подовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

В судовому засіданні встановлено, що обставини кримінального провадження з часу застосування запобіжного заходу не змінились, будь-яких доказів про зменшення чи відсутності ризиків передбачених ст.177 КПК України, суду не подано.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим ОСОБА_9 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України підтверджується доказами, на які посилається сторона обвинувачення.

Прокурором також належно обґрунтовано та доведено наявність достатніх даних, що у разі не продовження ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою існує ймовірність настання ризиків того, що ОСОБА_6 спробує переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків у цьому ж кримінальному провадженні;

Так, прокурором доведено, що ризик передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ризик переховуватися від суду підтверджується тим, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину та будучи на волі може переховуватись задля уникнення від відповідальності так як санкція ч. 2 ст. 121 КК України передбачає безальтернативну міру покарання - позбавлення волі строком від 7 до 10 років.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення хоча не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Зокрема, у справі «Ілійко проти Болгарії», Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Суд, враховуючи, ризики передбачені ст. 177 КПК України, та те, що ОСОБА_6 обвинувачуються в скоєнні тяжкого злочину, а також те, що кримінальне правопорушення вчинене із застосуванням насильства, небезпечного для життя, яке спричинило тяжкі наслідки у вигляді смерті потерпілого, вважає за доцільне продовжити підозрюваному запобіжний захід у виді тримання під вартою, вважаючи його таким, що відповідає характеру та тяжкості діяння, у якому підозрюється ОСОБА_6 , та запобіганню можливості перешкоджати інтересам правосуддя, зокрема і ухиленню від органів досудового слідства та суду, а тому, суд приходить до висновку про відсутність на цей час підстав для обрання підозрюваному інших більш м`яких запобіжних заходів, крім тримання під вартою.

Будь-яких даних про відсутність ризиків передбачених ст. 177 КПК України, для застосування стосовно підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено. Перелічені вище обставини обумовлюють висновок суду про необхідність продовження ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до вимог п.2 ч.4 ст.183 КПК України, суд також не вбачає можливості застосувати заставу, оскільки ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні злочину, який спричинив загибель людини.

Згідно ч. 1 ст. 197 КПК України строк дії ухвали суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати 60 днів.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-178, 183, 315 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора Рівненської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону- ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні № 0000324 про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України задовольнити.

Продовжити щодо обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Костопіль Рівненської області, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, одруженого, військовослужбовця військової служби за контрактом, навідника 3 мотопіхотного відділення 1 мотопіхотного взводу 2 мотопіхотної роти мотопіхотного батальйону НОМЕР_1 , раніше не судимого, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном до 16 березня 2024 року включно, без визначення розміру застави, та утримувати його в Державній установі Рівненськкий слідчий ізолятор.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню і подання апеляційної скарги на ухвалу не зупиняє її виконання.

СуддяОСОБА_1