Провадження №1-кс/523/197/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.01.2024 року

Слідчий суддя Суворовського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши, скаргу ОСОБА_3 на постанову дізнавача СД ВП № 3 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 від 27.12.2023 року, у кримінальному провадженні №0000432, про закриття кримінального провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.356 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

22.01.2024 року ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою на постанову дізнавача СД ВП №3 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 від 27.12.2023 року, у кримінальному провадженні №0000432, про закриття кримінального провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.356 КК України.

В обґрунтування скарги посилається на те, що СД ВП № 3 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області здійснювалося досудове розслідування кримінального провадження №0000432за ст.356 КК України розпочатого за заявою ОСОБА_3 . Суть кримінального провадження мало підґрунтя щодо вчинення протиправних дій невстановленої особи на території автостоянки ГСК «Іскра» відносно майна, яке належить ОСОБА_3 на праві власності.

В постанові від 27.12.2023 року вказано, що 20.10.2023 до чергової частини відділу поліції № 3 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області надійшла ухвала Суворовського районного суду м. Одеси від 05.10.2023 щодо внесення данних до ЕРДР про вчинення кримінального правопорушення за заявою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про те, що невстановлена особа 17.09.2023 приблизно о 17:40, на території ГСК "Іскра" за адресою: м. Одеса, с. Шевченка-3, вул. Луцька, 2, вчинила самоправство відносно майна, яке належить гр. ОСОБА_3

21.10.2023 відомості про зазначене кримінальне правопорушення внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000432 та розпочато досудове розслідування.

Дізнавач в постанові зазначає, що в ході досудового розслідування було допитано в якості потерпілого ОСОБА_3 , який пояснив наступне: «У 1989 р., рішенням Суворовського райвиконкому м. Одеси мені було надано земельну ділянку у м. Одесі, с. Шевченка- З, вул. Луцька, 2 на встановлення гаража для зберігання автотранспортного засобу. 12.08.1989 р., з внесенням вступного внеску до створеного кооперативу «Іскра» у сумі - 555 руб., гараж зареєстровано за № НОМЕР_1 та видано членський білет. На мої неодноразові вимоги укласти зі мною Договір на зберігання гаража і автомобіля, голова правління гаражно - споживчого кооперативу «Іскра» не виявляв бажання, водночас, вимагаючи сплату коштів, щороку безпідставно збільшуючи їх розмір. З відмовою від сплати коштів, наказав охороні позбавити в`їзду на автостоянку до сплати - 9900 грн. за період з 2015 р. по 2019 рік. Після одержання вказаної суми, голова правління ОСОБА_5 дозволив охороні автостоянки « Іскра 1» мого в`їзду на автостоянку. У зв`язку з подальшим не укладенням зі мною договору на збереження гаража і автомобіля та вимогою сплатити - 17550 грн. за період з 2020 р. по 2023 р., за розпорядженням голови правління ГСК « Іскра» з опломбуванням гаража № НОМЕР_1 та закрученим дротом на його дверях у такий спосіб мене позбавлено доступу до автомобіля та його користуванні. На вимоги 17.09.2023 р. усунути порушення у користуванні власністю, начальник зміни автостоянки ГСК « Іскра-1» ОСОБА_6 не реагував унаслідок чого я звернувся до поліції. 17.09.2023 р., з приїздом поліції на мій виклик, за пропозицією працівником поліції ОСОБА_6 усунути перешкоджання у володінні власністю, останній відмовився вчинити певні дії, посилаючись на відсутність дозволу голови правління ГСК «Іскра».

За наявними під час проведення досудового розслідування матеріалами кримінального провадження встановлено факт самоправства щодо дій вчинених відносно ОСОБА_3 .

Під час досудового розслідування було допитано в якості свідка голову правління ГСК «Іскра» ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який пояснив наступне: «На посаді голови правління ГСК «Іскра» перебуваю з 15 травня 2015 року. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 дійсно є членом ГСК «Іскра», якому в 2015 році було надано проект договору та запропоновано його підписання. Однак, по теперішній час ОСОБА_3 ігнорує підписання договору та помісячну сплату членських внесків, пояснюючи це тим, що його не влаштовує форма договору. Перед цим, за період з 2015 по 2019 роки, ОСОБА_3 добровільно, після тривалих перемовин та обговорень, сплатив заборгованість за вказані роки у сумі 9900 тризень. Після пього, ОСОБА_3 продовжив ігнорувати щомісячні членські внеска, так як його не влаштовувало підвищення тарифів та відмовлявся у підписанні договору. 25.08.2023 ОСОБА_3 було направлено лист-повідомлення, про те, що в нього є заборгованість у сплаті щомісячних внесків за період з 2020 року по 25.08 2023, яка становить 13 710 гривень, а також йому було роз`яснено про те, що у разі несплати заборгованості у добровільному порядку, ГСК «Іскра» буде вимушений звернутись до суду для примусового стягнення заборгованості і тоді сума заборгованості із урахуванням судових витрат зросте до 16 394 грн. 14.09.2023 відбулося засідання правління ГСК «Іскра», на яке 04.09.2023 ОСОБА_3 було запрошено офіційним листом, однак ОСОБА_3 запрошення також проігнорував. По результатам засідання було прийнято рішення про чергове повідомлення ОСОБА_3 про негайну сплату заборгованості, а також про можливе виключення останнього з членів ГСК «Іскра». Також було обговорене питання про опломбування та закручення замку на металевий дріт гаражу № НОМЕР_1 , задля того, щоб відстежити прибуття Базел ока А.С. до нього та вийти з ним на зв`язок для можливих перемовин та вирішення питання про заборгованість. 17.09.2023 приблизно о 19:00 годині ОСОБА_3 з`явився на автостоянці «Іскра -1» та пройшовши через головний вхід пішов до свого гаражу № НОМЕР_1 , до нього підійшов охоронець автостоянки ОСОБА_6 , та подередив ОСОБА_3 , що йому необхідно зв`язатись з правлінням ГСК «Іскра», через що ОСОБА_3 влаштував сварку та викликав поліцію. По приїзду наряду поліції, питання було вирішено, так як правопорушень відносно ОСОБА_3 не скоювалось. Не теперішній час питання не вирішено, заборгованість не сплачена та ОСОБА_3 з 17.09.2023 на автостоянці не з`являвся».

Також в ході досудового розслідування було допитано в якості свідка старшого охоронця ГСК «Іскра» ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який пояснив наступне: «В ГСК «Іскра» працюю з 2020 року, на посаді старшого охоронця з травня 2023 року. 17.09.2023 я заступив на зміну на автостоянці «Іскра-1», мені по зміні передали про стан справ на автостоянці, а також про те, що гараж № НОМЕР_1 опломбовано в зв`язку з наявною заборгованістю сплати щомісячних членських внесків ОСОБА_3 .. Приблизно о 19:00 годині ОСОБА_3 з`явився на автостоянці «Іскра -1» та пройшовши через головний вхід пішов до свого гаражу № НОМЕР_1 , я підійшов до нього та попередив ОСОБА_3 , що йому необхідно зв`язатись з правлінням ГСК «Іскра», через що ОСОБА_3 влаштував зі мною сварку та викликав поліцію. По приїзду наряду поліції, питання було вирішено, так як правопорушень відносно ОСОБА_3 не скоювалось. Про дану подію я повідомив керівництво ГСК «Іскра» та запропонував ОСОБА_3 вийти на зв`язок з керівництвом ГСК «Іскра» для вирішення даного питання».

Відповідно до п.2 ч.5 ст.110 КПК України постанова слідчого, дізнавача, прокурора складається з мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: - зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; - мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування; - посилання на положення цього Кодексу. Вмотивованість вимога до слідчого наводити письмово у рішенні судження, пояснення про наявність чи відсутність фактів, які є основою його висновку.

Обґрунтованим є рішення, прийняте дізнавачем на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час досудового розслідування та оціненими слідчим відповідно до статті 94 цього Кодексу, за аналогічними приписами до суду зазначеними в ч.3 ст.370 КПК України.

ОСОБА_3 в судовому засіданні скаргу підтримав та просив суд її задовольнити.

Дослідивши матеріали скарги, заслухавши заявника, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Статтею 303 КПК України передбачено, що на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора: рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Згідно ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ч.1 ст.24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ). Окрім цього, згідно ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ.

Слід звернути увагу, що ЄСПЛ щодо здійснення ефективного досудового розслідування кримінальних поводжень, у п. 259 «Карабет та інші проти України», зазначив, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень. Вони повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події, включаючи, зокрема, показання свідків та висновки судових експертиз тощо. Будь-який недолік розслідування, який підриває його здатність встановлення причини … або винних осіб, створюватиме небезпеку недотримання цього стандарту.

Частиною 2 статті 9 КПК України визначено, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Згідно ст. ст. 2, 284 КПК України, закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.

Тобто, повнота дослідження кримінального провадження означає встановлення всього кола фактичних обставин, що можуть суттєво вплинути на рішення у кримінальному провадженні; використання такої сукупності доказів, яка обґрунтовує зроблені висновки як такі, що не залишають місця сумнівам.

Неупередженість означає пізнання органами, що ведуть процес, обставин кримінального провадження у точній відповідності з дійсністю, неупередженість їх у збиранні, перевірці та оцінці доказів, безсторонність щодо всіх учасників процесу та інших осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, оскільки на прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого покладається обов`язок надати доказам належну правову оцінку за правилами ч.1 ст.94 КПК, та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

У відповідності до положень ст.22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Нормами ст. 26 КПК України передбачено, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Постанова про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

Відповідно до положень ст. 94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

У свою чергу, слідчий, під час досудового розслідування, зобов`язаний детально та всебічно перевірити доводи особи, що подала таку заяву.

З положень ст.84 КПК України слідує, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Згідно ч.2 ст.91 КПК України, доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Зокрема, практика ЄСПЛ щодо проведення ефективного офіційного розслідування кримінальних справ є сталою та вказує на те, що згідно з мінімальними критеріями ефективності, які Суд визначив у своїй практиці, таке розслідування має бути незалежним, безстороннім і підлягати громадському контролю, а компетентні органи повинні діяти зі зразковою ретельністю та оперативністю. Розслідування має бути ретельним. Це означає, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень. Вони повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події, включаючи, зокрема, показання свідків та висновки судових експертиз тощо. Будь-який недолік розслідування, який підриває його здатність встановлення причини або винних осіб, створюватиме небезпеку недотримання цього стандарту (див. рішення у справі «Олександр Ніконенко проти України», «Мута проти України», «Карабет та інші проти України»).

Відповідно до ст. 110 КПК України, постанова про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

В ході розгляду скарги встановлено, що відповідно до ухвали Суворовського районного суду м. Одеси від 05.10.2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості за №0000432 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України.

Постановою дізнавача СД ВП № 3 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 від 27.12.2023 року кримінальне провадження закрито на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з встановленням відсутності складу кримінального правопорушення.

Відповідно до ст.ст. 283,284 КПК України, закриття кримінального провадження є формою закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження, у зв`язку з чим рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження та оцінки слідчим всіх зібраних доказів, які стосуються цього провадження відповідно до встановленої законом процесуальної процедури.

З огляду на викладене, дізнавачем вчинено ряд слідчих дій спрямованих на всебічне, повне і неупереджене дослідження обставин кримінального провадження. Так, при винесенні оскаржуваної постанови дізнавачем було надано належну правову оцінки обставинам даного кримінального провадження та вмотивовано висновки щодо відсутності складу кримінального правопорушення.

Враховуючи вищезазначене, слідчий суддя дійшов висновку, що постанова про закриття кримінального провадження від 27.12.2023 року є обґрунтованою та не підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 303-307, 309 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову дізнавача СД ВП № 3 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 від 27.12.2023 року, у кримінальному провадженні №0000432, про закриття кримінального провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.356 КК України.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1