Справа № 194/1999/23
Номер провадження 1-кс/194/54/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2024 року Слідчий суддя Тернівського міського суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора Павлоградської окружної прокуратури ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Тернівського міського суду Дніпропетровської області клопотання прокурора Павлоградської окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тернівка Дніпропетровської області, громадянина України, маючого на утриманні малолітню дитину, 2023 року народження, з неповною середньою освітою, одруженого, працюючого гірником на шахті «Тернівська» ДМК 1, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

-17.01.2014 року Тернівським міським судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч. 2 ст. 289, ст. 69, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки. Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 11.06.2014 року вирок змінено, призначено 3 роки позбавлення волі. На підставі ст.ст. 75, 104 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік;

-19.01.2015 року Тернівським міським судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185, ч.2 ст.289, ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 289, ч. 1, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 5 років. На підставі ст.ст. 75, 104 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки. Вирок в частині призначення покарання змінено Дніпропетровським апеляційним судом від 31 березня 2015 року та призначено покарання за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289, ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 289, ч. 1 ст. 70 КК України у виді позбавлення волі строком 5 років 6 місяців. Вирок Тернівського міського суду від 17.01.2014 року виконувати самостійно;

-05.06.2015 року Юр`ївським районним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст.186, ч. 2 ст.185, ч. 1 ст. 70, ч.4 ст. 70, ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 5 років 6 місяців. 03.05.2018 року звільнився з Бердянської ВК Запорізької області (№ 77) по відбуттю строку покарання;

-01.11.2023 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.1 ст.162 КК України до 3 років обмеження волі, на підставі ст.75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 2 роки,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 125, ч. 1 ст. 121 КК України та додані до клопотання матеріали, -

В С Т А Н О В И В:

Прокурор Павлоградської окружної прокуратури ОСОБА_3 звернулась до суду з клопотанням про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 125, ч. 1 ст. 121 КК України.

Своє клопотання мотивує тим, що ОСОБА_5 , 25.12.2023 року приблизно о 22 годині 43 хвилини, будучи у стані алкогольного сп`яніння, проходячи біля входу кафе-бару «Корчма», розташованого по вул. Сергія Маркова, буд.7, м. Тернівка, Дніпропетровської області, разом зі своїм знайомим ОСОБА_6 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин вступили у словесну сварку з неповнолітнім ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який спільно з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , знаходились на сходах біля входу до приміщення кафе-бару « Корчма ». В ході словесної сварки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 зупинились на стоянці для автомобілів, яка розташована напроти входу кафе-бару « Корчма », та розвернувшись обличчям до кафе-бару продовжили словесну сварку з ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та неповнолітнім ОСОБА_7 . Під час словесної сварки ОСОБА_5 дістав з кишені одягненої на ньому курки належний йому розкладний ніж, який розклав та став тримати у своїй правій руці. В подальшому ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та неповнолітній ОСОБА_7 підійшли до ОСОБА_5 та ОСОБА_6 та вказана словесна сварка переросла у бійку. В ході бійки ОСОБА_5 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, діючи по раптово виниклому злочинному умислу, спрямованому на умисне нанесення неповнолітньому ОСОБА_7 та ОСОБА_10 тілесних ушкоджень, тримаючи вказаний ніж у розкладеному стані у своїй правій руці, з метою доведення свого злочинного умислу до кінця, умисно наніс лезом ножа не менш ніж два удари неповнолітньому ОСОБА_7 в область грудної клітини ззаду, справа, та менш ніж один удар ОСОБА_11 в область грудної клітини ззаду, зліва.

Внаслідок умисних злочинних дій ОСОБА_5 неповнолітньому потерпілому ОСОБА_7 спричинені тілесні ушкодження у вигляді: проникаючого колото-різаного поранення грудної клітини праворуч, з травматичним гемопневмотораксом, колото-різаного поранення правої надключичної області, різаного поранення 5 пальця лівої кисті, які утворилися від дії предмету, що володів колючо-ріжучими властивостями та таким предметом могло бути лезо ножа.

Тілесне ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення грудної клітини праворуч, з травматичним гемопневмотораксом за своїм характером відноситься до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпечності для життя в момент спричинення.

Тілесні ушкодженні у вигляді колото-різаного поранення правої надключичної області, різаного поранення 5 пальця лівої кисті за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я впродовж більше шести днів, але не більше як три тижні (21 день).

Внаслідок умисних злочинних дій ОСОБА_5 потерпілому ОСОБА_9 спричинені тілесні ушкодження у вигляді: непроникаючої колото-різаної рани в проекції лівої лопатки, яке утворилося від дії предмету, що володів колючо-ріжучими властивостями та таким предметом могло бути лезо ножа.

Тілесне ушкодження у вигляді непроникаючої колото-різаної рани в проекції лівої лопатки за своїм характером відноситься до легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я впродовж більше шести днів, але не більше як три тижні (21 день).

В ході досудового розслідування було встановлено достатньо підстав вважати, що ОСОБА_5 вчинив зазначені кримінальні правопорушення, що підтверджується зібраними доказами: протоколом огляду місця події від 26.12.2023 року; протоколом допиту представника потерпілого ОСОБА_12 від 26.12.2023 року; протоколом допиту неповнолітнього потерпілого ОСОБА_7 від 26.12.2023 року; протоколами огляду предметів від 26.12.2023 року, від 29.12.2023 року; протоколом допиту свідків ОСОБА_13 від 26.12.2023 року, ОСОБА_14 від 26.12.2023 року, ОСОБА_15 від 26.12.2023 року, ОСОБА_11 від 26.12.2023 року, ОСОБА_8 від 26.12.2023 року, ОСОБА_16 від 26.12.2023 року, ОСОБА_17 від 26.12.2023 року, ОСОБА_18 від 26.12.2023 року, ОСОБА_19 від 26.12.2023 року, ОСОБА_6 від 26.12.2023 року; постановами про визнання речовими доказами від 26.12.2023 року, від 29.12.2023 року, ; протоколом пред`явлення особи для впізнання зі свідком ОСОБА_8 від 26.12.2023 року; протоколом пред`явлення особи для впізнання з потерпілим ОСОБА_11 від 27.12.2023 року; протоколом слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_6 від 26.12.2023 року; протоколом слідчого експерименту зі ОСОБА_5 від 26.12.2023 року; постановою про об`єднання матеріалів досудового розслідування від 27.12.2023 року; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_11 від 27.12.20232 року; висновком експерта №55 від 26.01.2024 року; висновком експерта №54 від 26.01.2024 року; постановою про перекваліфікацію від 07.02.2024 року.

На теперішній час підготовче судове провадження у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 125, ч. 1 ст. 121 КК України не проведено, а строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 спливає о 23.59 год. 22.02.2024 року.

Прокурор зазначає, що встановлено наявність ризиків, передбачених у п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, і в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_5 покладається необхідність запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення. У зв`язку з чим, прокурор просить продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 на 30 днів.

Прокурор в судовому засіданні підтримав подане клопотання, посилаючись на обставини, викладені в клопотанні. Просить суд продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 30 днів без визначення застави.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні щодо клопотання прокурора заперечував, просив змінити на домашній арешт. Також зазначив, що буде працювати.

Захисник ОСОБА_4 , заперечував щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просив змінити запобіжний захід на нічний домашній арешт, оскільки ОСОБА_5 має міцні соціальні зв`язки, має дружину та дитину, до обрання запобіжного заходу працював.

Вислухавши прокурора, обвинуваченого, захисника, дослідивши доводи клопотання та надані письмові докази, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до ч. 6 ст. 199 КПК України, у разі закінчення строку запобіжного заходу до проведення підготовчого судового засідання прокурор не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення строку дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу може подати клопотання про його продовження. Розгляд такого клопотання здійснюється слідчим суддею за правилами цієї статті.

Згідно витягу з ЄРДР, обвинувальний акт у кримінальному провадженні від 26.12.2023 року №0000510 за обвинуваченням ОСОБА_5 , 09.02.2024 року направлено в суд для розгляду по суті.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 14.02.2024 року, кримінальне провадження №000510 від 26.12.2023 року за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 125, ч. 1 ст. 121 КК України (справа №194/175/24), направлено на розгляд до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області.

Згідно інформації з порталу Судова влада, по справі № 194/175/24, вбачається, що кримінальне провадження до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області не надійшло.

Згідно ч. 4 ст. 176 КПК України, запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування та до початку підготовчого судового засідання - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.

Розглядаючи питання щодо обрання запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , слідчий суддя враховує ст.ст. 177, 178 КПК України та вимоги ст. 194 КПК України, якою передбачено, що під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує прокурор; недостатність підстав для застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Перелік доказів зібраних під час досудового розслідування, та які долучені до матеріалів клопотання щодо підтвердження обставин, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри, є вагомими, при цьому слідчий суддя вважає, що більш детальну оцінку вказаним доказам надасть суд в ході судового розгляду під час вивчення змісту цих доказів та під час перебування в нарадчій кімнаті при прийнятті остаточного рішення у даному кримінальному провадженні, однак на даній стадії судового провадження, на думку слідчого судді, цього достатньо для вирішення питання щодо продовження обвинуваченому запобіжного заходу, про який йдеться у клопотанні прокурора.

Матеріали досудового розслідування внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 26.12.2023 року за №0000510 за ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 121 КК України.

26.12.2023 року о 13:15 годині ОСОБА_5 затримано в порядку ст.208 КПК України.

27.12.2023 року ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.125, ч.1 ст.121 КК України.

28.12.2023 року ухвалою слідчого судді Тернівського міського суду Дніпропетровської області відносно ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 23-59 год. 22.02.2024 року.

27.12.2023 року ОСОБА_5 було повідомлено про про зміну раніше повідомленої підозри, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 125, ч. 1 ст. 121 КК України.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами. Суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Крім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клішин проти України» («Klishyn v. Ukraine» № 306/1/04 від 23.02.2012) наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

Слідчий суддя, враховує вимоги ст.ст. 177, 178, 183 КПК України та те, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 125, ч. 1 ст. 121 КК України, що у відповідності зі ст. 12 КК України кримінальне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 121 КК України, є тяжким злочином, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 8 років, а кримінальне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 125 КК України, віднесено до категорії кримінальних проступків, та згідно пред`явленого обвинувачення вчинив умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я та умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Під острахом отримання можливого покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми років, обвинувачений ОСОБА_5 може переховуватися від суду, що унеможливить виконання завдань кримінального провадження, визначених у ст. 2 КПК України. Запобігання ризикам переховування підозрюваного/обвинуваченого від суду становить суспільний інтерес, який полягає в забезпеченні відправлення судочинства.

Також слідчий суддя враховує, що обвинувачений, одружений, має дитину 2023 року народження, має постійне місце роботи, за яким характеризується посередньо, та є особою, що має пільги для багатодітних сімей.

Втім, 01.11.2023 року ОСОБА_5 , будучи неодноразово судимий, був засуджений Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.1 ст.162 КК України до 3 років обмеження волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки, та згідно пред`явленої підозри вчинив кримінальні правопорушення в період іспитового строку.

Вказане свідчить про те, що перебуваючи на свободі обвинувачений може переховуватися від суду.

Зважаючи на те, що кримінальне правопорушення вчинено в стані алкогольного сп`яніння та в умовах воєнного стану, слідчий суддя вважає, що в даному випадку суворість покарання, передбаченого за кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується ОСОБА_5 є достатньо суттєвим елементом при оцінюванні ризику його переховування, оскільки на сьогодні в Україні продовжує діяти правовий режим воєнного стану.

Слідчий суддя враховує особу обвинуваченого, який раніше судимий, у тому числі за умисні кримінальні правопорушення, оскільки, незважаючи на свій молодий вік, має декілька непогашених в установленому законом порядку судимості, та згідно пред`явленого обвинувачення вчинив кримінальні правопорушення в період іспитового строку, що свідчить про його стійку кримінальну поведінку, небажання ставати на шлях виправлення, та про наявність ризику вчинити інші кримінальні правопорушення.

Крім того, слідчим суддею враховується, що ОСОБА_5 за місцем проживання та роботи охарактеризований посередньо, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває.

Враховуючи, що ОСОБА_5 , захворювань, які б перешкоджали йому перебувати в місцях попереднього ув`язнення не має, характеру, обставин та тяжкості кримінальних правопорушень у вчиненні яких він обвинувачується, менш суворий запобіжний захід, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти ризикам, передбаченим п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки вони не зменшились, не змінились та продовжують існувати.

Отже є всі підстави вважати, що ОСОБА_5 може переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, отже менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вищевказаним ризикам.

Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання прокурора є обґрунтованим, тому підлягає задоволенню.

Крім того, суд не ігнорує аргументи, які наводяться захисником, проте в даному конкретному випадку, суд оцінюючи вищевказані обставини, приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема, що тяжкість підозри не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте така підозра у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту, у зв`язку з чим, клопотання захисника та обвинуваченого щодо застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту задоволенню не підлягає.

Отже, слідчим суддею враховано дані про особу обвинуваченого ОСОБА_5 , його вік, стан здоров`я, дані про соціальні зв`язки та спосіб життя, з урахуванням чого суд не знаходить підстав для застосування іншого, більш м`якого запобіжного заходу, оскільки враховуючи наявні ризики, підвищену суспільну небезпеку інкримінованого йому кримінального правопорушення, в даному випадку загальносуспільний інтерес переважає його інтереси на особисту свободу. Також слід зазначити, що не встановлено обставин, що за станом здоров`я обвинувачений не може утримуватися в умовах слідчого ізолятору.

Все вищевикладене в сукупності свідчить, що обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою до обвинуваченого та обмеження його конституційних прав, у даному випадку є виправданим з точки зору відповідного суспільного інтересу, що значно переважає інтереси однієї людини і таким, що відповідає практиці ЄСПЛ.

Слідчий суддя наголошує, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є превентивним заходом та має на меті припинити та запобігти ймовірним ризикам у майбутньому.

Слідчий суддя, також вважає, що з урахуванням п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, та того, що обвинувачений ОСОБА_5 обвинувачується у тому числі у вчиненні кримінального правопорушення проти життя та здоров`я особи, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, не визначати розмір застави.

Керуючись ст. 29 Конституції України, ст. ст. 32, 131, 132, 176, ч. 1 ст. 177, 178, 183- 184, 193-194, 196-197, 369, 372 КПК України, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 та обвинуваченого ОСОБА_5 щодо обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту - відмовити.

Клопотання прокурора Павлоградської окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 23-59 годин 20 березня 2024 року без визначення застави.

Ухвала слідчого судді діє до 23-59 годин 20 березня 2024 року та підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її оголошення, а особою, що утримується під вартою - протягом того ж строку з моменту вручення копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1