Овруцький районний суд Житомирської області
Справа № 286/2258/22
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2023 року м. Овруч

Овруцький районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

з секретарем ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Овручі кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000203 від 25.08.2022, по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Листвин Овруцького району Житомирської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, раніше судимого: 20.05.2013 Шевченківським районним судом м. Києва за ч.2 ст. 186 КК України до 4-х років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з випробуванням на строк 1 рік; 19.08.2019 року Козятинським міськрайонним судом Вінницької області за ч.1 ст.125, ч.3 ст. 135, ч.1 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до 3-х років позбавлення волі, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 185, ч.1 ст.357, ч.1 ст.361 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

22.08.2022 близько 19 години 00 хвилин ОСОБА_4 , перебуваючи у приміщенні житлового будинку ОСОБА_5 , розташованого за адресою АДРЕСА_2 , попросив у ОСОБА_5 надати йому у тимчасове користування мобільний телефон, на що ОСОБА_5 погодився, та надав ОСОБА_4 у тимчасове користування належний йому ( ОСОБА_5 ) мобільний телефон марки «Meizu M5», у якому знаходилася сім-карта мобільного оператора «Київстар», абонентський номер « НОМЕР_1 ».

В подальшому, маючи у користуванні належний ОСОБА_5 мобільний телефон, у вищезазначений період часу у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, направлений на несанкціоноване втручання в роботу автоматизованої системи, що призведе до витоку інформації, з метою подальшого особистого збагачення та отримання вигоди у протизаконний спосіб.

Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем проживання ОСОБА_5 , за допомогою мобільного телефону ОСОБА_5 з підключенням до мобільного інтернету зайшов до WЕВ-банкінгу «Ощад 24/7» (бази даних - програмно-апаратичного комплексу банку, що забезпечує здійснення клієнтом операцій по рахунках/картках/вкладах і містить інформацію про клієнта, достатню для його ідентифікації та аутентифікації відповідно до договору), яка згідно з Законом України «Про платіжні системи та переказ грошових коштів в Україні» є програмно-технічним комплексом, та відповідно до Закону України «Про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах» є інформаційною (автоматизованою) системою, здійснив безперешкодний вхід до автоматизованої системи віддаленого доступу WEB-бaнкiнгy «Ощад 24/7» та у подальшому здійснив несанкціонований вхід до особистого кабінету клієнта ОСОБА_5 .

Таким чином, своїми незаконними діями ОСОБА_4 , не маючи законного доступу до облікового запису користувача, з метою подальшого керування банківськими рахунками клієнта ОСОБА_5 та проведення всіх фінансових операцій від його імені, отримавши при цьому можливість розпоряджатися коштами та функціями електронного платіжного засобу (банківської карти) АТ «Ощадбанк» № НОМЕР_2 вказаного банківського рахунку, а також отримав доступ до всіх послуг, які пропонує інтернет - банкінг «Ощад 24/7», та змогу використовувати їх на власний розсуд, де у подальшому за допомогою можливостей «Ощад 24/7» у власних потребах здійснив ряд банківських операцій з грошовими коштами ОСОБА_5 .

Здійснивши вхід до вказаного особистого кабінету, ОСОБА_4 під час дії по всій території України особливого правового режиму - воєнного стану, який запроваджений відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022, затвердженого Законом України № 2102-ІХ «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 (зі змінами, внесеними Указами Президента України від 14 березня 2022 року № 133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року №2119-ІХ, від 18 квітня 2022 року №259/2022, затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року № 2212-ІХ, від 17 травня 2022 року №341/2022, затвердженого Законом України від 22 травня 2022 року №2263-ІХ, від 12.08.2022 № 573/2022, затвердженим Законом України від 15.08.2022 № 2500-ІХ), з метою таємного викрадення чужого майна (крадіжки), з корисливих спонукань, скориставшись необізнаністю ОСОБА_5 про його злочинні наміри, шляхом вільного доступу з електронного платіжного засобу (банківської карти) АТ «Ощадбанк» № НОМЕР_2 в період часу з 19 год. 30 хв. до 23 год. 22 хв. 22.08.2022 року перерахував за допомогою можливостей автоматизованої системи віддаленого доступу WЕВ-банкінгу «Ощад 24/7» на інший банківський рахунок ОСОБА_5 № НОМЕР_3 , грошові кошти загальною сумою 34 300 грн.

23.08.2022 близько 8 год. ОСОБА_4 в продовження свого злочинного наміру, з метою зняття з банківського рахунку та таємного викрадення належних ОСОБА_5 грошових коштів а також заволодіння його банківською карткою, шляхом шахрайства, ввівши останнього в оману щодо походження грошових коштів на зазначеному рахунку, попросив у ОСОБА_5 та отримав у тимчасове користування банківську картку АТ «Ощадбанк» № НОМЕР_3 , яка відповідно до ст.1 Закону України «Про інформацію» від 02.10.1992, підпунктів 1.4, 1.14, 1.27, 1.31, ст.1, п.15.2 ст.15 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» від 05.04.2000, ч.4 ст.51 Закону України «Про банки та банківську діяльність» від 07.12.2000 є офіційним документом та належить потерпілому ОСОБА_5 , тим самим незаконно нею заволодів.

23.08.2022 в період часу з 8 год. 26 хв. до 17 год. 40 хв. ОСОБА_4 , перебуваючи в м. Овруч, за 3 транзакції здійснив зняття грошових коштів в банкоматах AT «Ощадбанк» з карткового рахунку ОСОБА_5 № НОМЕР_3 по 10 000 грн., а всього загальною сумою 30 000 грн., тим самим таємно їх викрав, та в подальшому розпорядився грошовими коштами та зазначеною банківською карткою на власний розсуд.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень визнав повністю та показав, що він дійсно, часу вже не пам`ятає, разом із своєю дівчиною ОСОБА_7 приїхав в с. В.Хайча до її родичів. Чого він брав телефон ОСОБА_5 вже не пам`ятає, мабуть щось налаштувати. Коли телефон був у нього в користуванні, то він зайшов в додаток і перевів кошти з кредитної картки ОСОБА_5 на звичайну картку в сумі 30000 грн.. ОСОБА_5 він сказав, що то йому перекинув брат і йому їх треба зняти. На наступний день він їх знімав в м. Овручі в декількох банкоматах по 10000 грн.. Знімав 3 рази. Щиро розкаюється в скоєному. Чому скоїв вказані кримінальні правопорушення пояснити не може. Позовні вимоги визнає в повному обсязі.

Потерпілий ОСОБА_5 в дане судове засідання не з`явився, але надав заяву, в якій просить проводити судовий розгляд справи без його участі. Щодо міри покарання покладається на погляд суду. Цивільний позов підтримує та просить задовольнити в повному обсязі. В минулому засіданні - 06.10.2023 показав, що в серпні місяці 2022 року ОСОБА_4 приїхали з ОСОБА_7 до її вітчима. Він їх вигнав через деякий час і вони попросилися до них переночувати. На наступний день ОСОБА_4 попросив у його дружини картку, пояснюючи, що хоче просити у брата перерахувати йому кошти на життя. Дружина йому не дала. Тоді попросив у нього телефон зателефонувати брату. Коли приходили смс- повідомлення про надходження коштів, то він думав, що то від брата ОСОБА_4 .. Вони з ОСОБА_7 в місті купили телефон, одяг. Кредит він частково погасив, а решта висить. Щодо міри покарання покладається на погляд суду. Цивільний позов підтримує та просить задовольнити в повному обсязі.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів у кримінальному провадженні щодо тих обставин, які ніким з учасників судового розгляду не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно розуміють обвинувачений та інші учасники кримінального провадження зміст обставин, які ніким не оспорюються, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Враховуючи вище вказане, розглянувши кримінальне провадження в межах висунутого обвинувачення, суд приходить до висновку про повну доведеність вини ОСОБА_4 у заволодінні шахрайським шляхом офіційним документом, з корисливих мотивів, у несанкціонованому втручанні в роботу автоматизованих систем, що призвело до витоку та втрати інформації, та в таємному викрадені чужого майна (крадіжці), вчиненими в умовах воєнного стану, а його дії підлягають кваліфікації відповідно за ч.1 ст.357, ч.1 ст. 361 та ч.4 ст. 185 КК України.

Обираючи ОСОБА_4 міру покарання, суд враховує характер і ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, дані про його особу, обставини, що обтяжують і пом`якшують покарання.

Відповідно до ст. 12 КК України кримінальні правопорушення, передбачені ч.1 ст. 357 та ч.1 ст. 361 КК України, відносяться до категорії кримінальних проступків, кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст. 185 КК України, є тяжким злочином.

Вивченням даних про особу обвинуваченого встановлено, що ОСОБА_4 за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше судимий.

Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого, є рецидив злочинів.

Беручи до уваги те, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, враховуючи дані про особу обвинуваченого, його характеристику, суд вважає за необхідне призначити йому покарання в межах санкцій статей, за якими він визнається винним, у виді обмеження та позбавлення волі відповідно на певний строк, яке належить відбувати реально, оскільки виправлення обвинуваченого неможливе без ізоляції від суспільства.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, як засудженими, так і іншими особами, а тому враховуючи всі обставини провадження та думки прокурора і потерпілого, суд приходить до висновку, що призначене ОСОБА_4 покарання буде відповідати його особі і вчиненому ним кримінальному правопорушенню.

При цьому суд враховує, що вироком Овруцького районного суду від 28.09.2023, який набрав законної сили 30.10.2023, ОСОБА_4 було визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.4 ст.185 КК України та призначено узгоджене сторонами покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Таким чином, з урахуванням наведеного, суд визначає остаточне покарання з врахуванням положень ч.4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання покарань.

До ОСОБА_4 було застосовано запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, який припинив дію в зв`язку з його затриманням 02.08.2023.

У кримінальному провадженні потерпілим ОСОБА_6 заявлений цивільний позов до ОСОБА_4 , в якому він просить стягнути з обвинуваченого на його користь матеріальну шкоду в розмірі 30000 грн. та моральну шкоду в розмірі 40000 грн..

Суд, розглянувши цивільний позов відповідно до вимог ст.ст. 128, 129 КПК України, приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 та ч. 5 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та моральної шкоди, має право під час кримінального провадження пред`явити цивільний позов до обвинуваченого, при цьому цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом, а якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Нормами, закріпленими в ст. 81 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Аналізуючи зазначені норми права та оцінюючи подані докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про відшкодування матеріальної шкоди підлягають задоволенню повністю, а саме на суму 30000 грн. 00 коп.. Вимоги ж щодо відшкодування моральної шкоди задоволенню не підлягають, оскільки потерпілим обгрунтовано розмір моральної шкоди заподіянням йому фізичного болю та страждань, приниженням честі та гідності, що не узгоджується з обставинами справи та не підтверджується дослідженими доказами.

Процесуальні витрати у даному кримінальному провадженні відсутні.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 369-371, 373-374, ч. 15 ст. 615 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 185, ч.1 ст.357, ч.1 ст.361 КК України, і призначити йому покарання:

за ч.4 ст. 185 КК України - 5 років позбавлення волі;

за ч.1 ст. 357 КК України - 2 роки обмеження волі;

за ч.1 ст.361 КК України - 3 роки обмеження волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити покарання за сукупністю кримінальних правопорушень у виді 5-ти років позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК України частково приєднати покарання призначене вироком Овруцького районного суду від 28.09.2023 та визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді 5-ти років 1-го місяця позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту фактичного затримання - 02.08.2023.

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 30000 грн. 00 коп. на відшкодування матеріальної шкоди.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Речові докази: виписки по карткових рахунках потерпілого ОСОБА_5 АТ «Ощадбанк», CD-R диск з файлами з АТМ (банкоматів) АТ «Ощадбанк», DVD-R диск з відеозаписами проведення слідчого експерименту з підозрюваним ОСОБА_4 - залишити в матеріалах кримінального провадження; мобільний телефон «Meizu M5», картку АТ «Ощадбанк» № НОМЕР_2 - залишити власнику ОСОБА_5 ; мобільний телефон марки «Realme» - конфіскувати.

На вирок суду до Житомирського апеляційного суду через Овруцький районний суд може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку вручити обвинуваченому та прокурору негайно після його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1