Справа № 690/416/23
Провадження № 1-кп/690/99/23
УХВАЛА

про застосування примусових заходів медичного характеру

08 листопада 2023 року м. Ватутіне

Ватутінський міський суд Черкаської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Ватутінського міського суду Черкаської області клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру в кримінальному провадженні № 0000163 відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кальниболота Новоархангельського району Кіровоградської області, адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , неодруженого, не працевлаштованого, раніше не судимого, який підозрюється у вчиненні суспільно-небезпечного діяння, що підпадає під ознаки кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

особи, відносно якої

розглядається клопотання про

застосування примусових заходів

медичного характеру ОСОБА_3 ,

законного представника ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 , маючи хронічне психічне захворювання у вигляді параноїдної шизофренії з епізодичним типом перебігу, частими загостренням психотичної симптоматики, з актуальними галюцинаторно-маячними розладами, що на час вчинення суспільно-небезпечного діяння та на теперішній час позбавляє здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними, в невстановлений у ході судового розгляду дату та час, придбав прозорий поліетиленовий пакет з вмістом подрібненої речовини рослинного походження зеленого кольору, яка відповідно висновку експерта від 15.05.2023 року № СЕ-19/124-23/4520-НЗПРАП, є особливо-небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено канабіс, загальною масою в перерахунку на суху речовину 14,21 г., та зберігав його для власного вживання в кишені своєї куртки до часу поки добровільно видав його працівникам поліції.

Таким чином, своїми діями ОСОБА_3 вчинив суспільно-небезпечне діяння, передбачене ч. 1 ст. 309 КК України, незаконне придбання та зберігання наркотичного засобу без мети збуту.

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_3 , оскільки він хоч і вчинив суспільно-небезпечного діяння, що підпадає під ознаки кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, однак потребує примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом, оскільки в нього наявні часті загострення психотичної симптоматики, з актуальними галюцинаторно-маячними розладами, психопатоподібною поведінкою дисоціального типу, що зумовлено хронічним психічним захворюванням, яке позбавляло на час вчинення протиправного діяння та позбавляє на даний час його здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними.

ОСОБА_3 в судовому засіданні не заперечував щодо задоволення клопотання прокурора та надав суду показання за змістом яких влітку малознайома особа дала йому пакетик з подрібненою сухою речовиною, яка має наркотичний ефект, та він вирішив її зберігати для власного вживання шляхом куріння. Під час розмови з працівниками поліції на їх запитання щодо ймовірної наявності заборонених речей та речовин він повідомив їм, що має при собі наркотичну речовину, та добровільно видав їм її.

Законний представник ОСОБА_5 підтримала клопотання прокурора про необхідність застосування до ОСОБА_3 примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом. Додатково вказала, що особисто ставала очевидцем нестабільної та хворобливої поведінки ОСОБА_7 як на вулицях, так і в магазинах м. Ватутіне.

Захисник ОСОБА_6 підтримав клопотання прокурора та вказав на доцільність застосування до його підзахисного ОСОБА_3 примусових заходів медичного характеру, оскільки він не лише не може нести кримінальну відповідальність за вчинення суспільно-небезпечного діяння на загальних підставах, а й потребує фахового спеціалізованого лікування.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України «Про психіатричну допомогу» примусові заходи медичного характеру застосовуються за рішенням суду у випадках та в порядку встановлених Кримінальним та Кримінальним процесуальним кодексами України, цим законом та іншими законами.

Згідно змісту ч.ч. 1, 2 ст. 512 КПК України судовий розгляд кримінального провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру завершується постановленням ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру або про відмову в їх застосуванні.

Положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 513 КПК України передбачено, що під час постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру суд з`ясовує такі питання: чи мало місце суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення; чи вчинено це суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення особою; чи вчинила ця особа суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення у стані неосудності; чи не захворіла ця особа після вчинення кримінального правопорушення на психічну хворобу, яка виключає застосування покарання; чи слід застосовувати до цієї особи примусові заходи медичного характеру і якщо слід, то які. Визнавши доведеним, що ця особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.

Факт вчинення ОСОБА_3 інкримінованого йому суспільного небезпечного діяння, що підпадає під ознаки кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, підтверджується доказами, які безпосередньо досліджені в судовому засіданні за участю сторін кримінального провадження, та визнані судом належними і допустимими, а саме:

-рапортом ДОП СДОП Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області від 07.04.2023 року про те, що під час патрулювання території міста Ватутіне виявлено особу, яка вела себе підозріло. При спілкуванні вказана особа назвалась ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , однак не надала документів, що посвідчують його особу, та під час його поверхневої перевірки, в правій зовнішній кишені його куртки виявлено поліетиленовий пакет з вмістом зеленої висушеної подрібненої речовини рослинного походження, зовні схожої на рослини канабісу, на місце події викликано слідчо-оперативну групу та забезпечено охорону місця події до її приїзду, що зафіксовано на його нагрудну камеру;

-протоколом огляду місця події від 07.04.2023 року в ході якого з капоту службового автомобіля Національної поліції України, який припарковано на території навпроти багатоквартирного будинку за адресою: АДРЕСА_2 , в присутності понятих, крім іншого, виявлено прозорий поліетиленовий пакет з вмістом сухої подрібненої речовини зеленого кольору, зовні схожої на наркотичний засіб канабіс, який вилучено та поміщено до сейф-пакету PSP 1126404;

-висновком експерта від 15.05.2023 року № СЕ-19/124-23/4520-НЗПРАП про те, речовина рослинного походження зеленого кольору, яка надана на дослідження в сейф-пакеті PSP 1126404, є особливо-небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено канабіс, загальною масою в перерахунку на суху речовину 14,21 г.

За змістом висновку судово-психіатричного експерта від 30.06.2023 року № 335 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на період часу, до якого відноситься скоєння інкримінованих йому дій та на теперішній час, виявляла і виявляє ознаки хронічного психічного захворювання на шизофренію параноїдну з епізодичним типом перебігу, частими загостренням психотичної симптоматики, з актуальними галюцинаторно-маячними розладами, психопатоподібною поведінкою дисоціального типу, що позбавляло на час вчинення суспільно-небезпечного діяння та позбавляє на теперішній час здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними, перешкоджає йому правильно сприймати обставини, що мають значення в справі та давати про них покази під час проведення з ним слідчих дій та в судовому процесі.

З огляду на виявлені в ОСОБА_3 психопатологічні феномени в межах шизофренічного процесу, враховуючи відсутність даних про будь-яке ефективне протирецедивне лікування в амбулаторних умовах, враховуючи дані про відсутність будь-якої мікросоціальної підтримки, він виявляє клінічні ознаки суспільної небезпеки та потребує поміщення в спеціальний лікувальний заклад з метою його обов`язкового лікування та запобігання вчиненню ним суспільно-небезпечних діянь.

Положеннями ч. 2 ст. 19 КК України передбачено, що не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 93, ч. 1 ст. 94 КК України до такої особи можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру, вид яких визначається залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб.

Відповідно до змісту пп. е) п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом, що, крім іншого, поширюється щодо законного затримання психічнохворих.

Згідно змісту ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ судами, як і Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод, застосовується як джерело права.

За змістом Рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі справа «Горшков проти України» вказано, що осіб, які мають психічні розлади може бути позбавлено волі або з метою проведення медичного лікування, або у зв`язку з потребами, що вимагає суспільство, або у зв`язку з медичними та суспільними підставами разом». Таким чином, можливість позбавити волі осіб, зазначених у пп. е) п. 1 ст. 5 Конвенції, полягає не тільки в тому, що вони можуть представляти небезпеку для суспільства, а ще й у тому, що їх власні інтереси можуть потребувати їх утримання.

Згідно Рішення Європейського суду з прав людини від 17.04.2014 року у справі справа «Анатолій Руденко проти України», тримання особи, яку вважають психічно хворою, під вартою має відповідати цілям п. 1 ст. 5 Конвенції, що полягає у запобіганні позбавлення осіб волі у свавільний спосіб, а також відповідати цілям обмеження, зазначеного у підпункті «е». У зв`язку з останнім Європейського суду з прав людини вказує, що відповідно до його усталеної практики особа не може вважатися «психічно хворою» та позбавлена волі, якщо не дотримано трьох нижченаведених мінімальних умов; по-перше, об`єктивна медична експертиза повинна достовірно показати, що особа є психічно хворою; по-друге, психічний розлад має бути таким, що обумовлює примусове тримання особи у психіатричній лікарні; по-третє, необхідність продовжуваного тримання у психіатричній лікарні залежить від стійкості такого захворювання.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що в ході судового розгляду доведено факт вчинення ОСОБА_3 суспільно небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, та дане суспільно небезпечне діяння вчинено ним у стані неосудності, та слід застосувати до нього примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги зі звичайним наглядом, що забезпечить як обов`язковість його лікування, так і запобігання вчинення інших суспільно небезпечних діянь.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені у постанові від 03.06.2005 року № 7 «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», суд не визначає лікувальну установу, в якій до особи будуть застосовані примусові заходи медичного характеру та не визначає строк, на який ці заходи призначені.

Матеріальна шкода відсутня. Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Арешт на майно не накладався.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались, підстави для їх застосування до набрання даним вироком законної сили відсутні.

Питання про долю речових доказів, відомості про наявність яких надано суду, вирішується відповідно до п. 3 ч. 9 ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 92-95, 309 КК України, ст.ст. 100, 369-372, 376, 395, 512, 513, 516, 532 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кальниболота Новоархангельського району Кіровоградської області, адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом.

Речові докази поліетиленовий сейф-пакет з вмістом особливо-небезпечного наркотичного засобу канабіс, знищити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Черкаського апеляційного суду через Ватутінський міський суд Черкаської області протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Копію ухвали негайно після її проголошення вручити ОСОБА_3 та прокурору.

Інші учасники судового провадження мають право отримати копію даної ухвали в суді.

Повний текст ухвали оголошено 10.11.2023 року о 11 год. 00 хв.

Суддя ОСОБА_1