ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/821/14/24 Справа № 711/51/24 Категорія: 170 КПК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2024 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючої ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі секретаря ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

представника власника майна ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу прокурора Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 03 січня 2024 року про накладення арешту на майно, подане в рамках кримінального провадження № 0000251 від 28.06.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України,

в с т а н о в и в :

Заступник начальника відділу Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді з клопотанням по кримінальному провадженню №0000251, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.06.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.191 КК України, про накладення арешту на грошові кошти, вилучені 27.12.2023 в ході проведення обшуку за місцем проживання директора ТОВ «ШРБУ-48» ОСОБА_9 , що за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 03 січня 2024 року у задоволенні клопотання заступника начальника відділу Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_6 про накладення арешту на майно, відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні клопотання, слідчий суддя прийшов до висновку, що відсутні правові підстави для арешту грошових коштів, які були вилучені в ході проведення обшуку 27.12.2023 за місцем проживання директора ТОВ «ШРБУ-48» ОСОБА_9 , що за адресою: АДРЕСА_1 , з метою збереження речових доказів чи відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, та, відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 169, ч. 3 ст. 173 КПК України, є наслідком повернення вилученого майна.

Не погоджуючись із ухвалою слідчого судді, прокурор Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_6 оскаржив її в апеляційному порядку та просив скасувати ухвалу слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 03.01.2024 та постановити нову, якою клопотання прокурора задовольнити в повному обсязі.

Вважає, що ухвала слідчого судді постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, а відтак підлягає скасуванню.

Скаржник зазначає, що на підставі ухвали слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 27.12.2023 проведено обшук за місцем проживання директора ТОВ «ШРБУ-48» ОСОБА_9 , що адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого, зокрема, вилучено: грошові кошти в сумі 116 700 грн, 21 400 дол. США, 9 650 Євро.

В зв`язку з наявністю достатніх підстав вважати, що вказані вилученні грошові кошти у ОСОБА_9 набуті кримінально протиправним шляхом та отриманні внаслідок вчинення кримінального правопорушення, 27.12.2023 слідчим визнано їх речовими доказами у кримінальному провадженні, про що винесено відповідну постанову.

Таким чином, арешт майна викликаний необхідністю забезпечення збереження речових доказів, можливої конфіскації майна.

Прокурор зазначає, що у ході проведення розгляду слідчим суддею безпідставно не взято до уваги відомості, які мають важливе значення для кримінального провадження і без застосування яких неможливо досягти його мети, зокрема, збереження речового доказу, який також може бути причетний до вчинення злочину та запобігання останньому будь-яким чином відчужити майно третій особі, набуте у ході вчинення злочину, чим зашкодить кримінальному провадженню.

У ході розгляду клопотання про накладення арешту слідчим суддею повністю проігноровано норми ч. 3 ст. 170 КПК України, де зазначено, що арешт майна з метою збереження речових доказів накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 Кодексу.

Крім того, судом взагалі не взято до уваги вимоги ч. 2 ст. 170 КПК України, яка зобов`язує орган досудового розслідування ініціювати перед слідчим суддею питання про арешт майна, яке допускається з метою забезпечення збереження речових доказів у кримінальному провадженні для досягнення завдання кримінального провадження щодо захисту держави від кримінальних правопорушень.

Таким чином, арешт майна викликаний необхідністю забезпечення збереження речових доказів.

В зв`язку з вищевикладеним прокурор просить клопотання про арешт майна задовольнити в повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 404 КПК суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 цього Кодексу судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, при цьому його законність повинна базуватись на правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених положеннями Кримінального процесуального кодексу України.

Одним із методів державної реакції на порушення, що носять кримінально-правовий характер, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст. 131 КПК, які виступають важливим елементом механізму здійснення завдань кримінального провадження при розслідуванні злочинів, зокрема арешт майна.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

За загальними правилами, передбаченими ч. 3 ст. 132 КПК, застосування заходів забезпечення кримінального провадження допускається лише у разі, якщо слідчий, дізнавач, прокурор доведе, що :

- існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

- потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора;

- може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 170 КПК передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Звертаючись до слідчого судді з указаним клопотанням, прокурор просив накласти арешт на майно, вилучене 27.12.2023 в ході проведення обшуку за місцем проживання директора ТОВ «ШРБУ-48» ОСОБА_9 , що за адресою: АДРЕСА_1 , з метою забезпечення збереження речових доказів та відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (п. п. 1, 4 ч. 2 ст. 170 КПК України).

Згідно ч. 6 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Частиною 2 ст. 170 КПК України визначено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3 - 1 ) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Виходячи зі змісту зазначеної норми закону, накладення арешту на майно з метою збереження речових доказів та відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, передбачає можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою, щодо якої такий захід застосовується, кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати усі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що зазначених вимог закону судом дотримано в повній мірі з огляду на наступне.

Слідчим суддею встановлено та вбачається з матеріалів справи, що слідчими СУ ГУНП в Черкаській області здійснюється досудове розслідування по кримінальному провадженню № 0000251, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.06.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у 2021 році на замовлення Служби автомобільних доріг в Черкаській області (на даний час Служба відновлення та розвитку інфраструктури у Черкаській області) на підставі договору № 25/01-03 від 15.03.2021, укладеного з ТОВ «ШРБУ-48», виконувалися роботи з «Капітального ремонту автомобільної дороги загального користування державного значення Н-16 Золотоноша - Черкаси - Сміла - Умань на ділянці км 171+000 - 181+000 км, Черкаська область. ДК 021:2015:45230000-8» (об`їзд м. Тальне). Вартість робіт склала близько 494 195 400 грн. За отриманою інформацією, під час складання актів виконаних робіт підрядником застосовано коефіцієнт складності до норм затрат праці будівельників та експлуатації будівельних машин та механізмів 1.2 (виконання робіт на одній половині проїзної частини за систематичного руху транспорту на другій). У той час виконання робіт виконувалося в умовах повного перекриття руху автомобільного транспорту. Вказане може свідчити про необґрунтоване застосування коефіцієнту складності та безпідставне завищення вартості будівельних робіт на 10% (у частині витрат на оплату праці та експлуатацію будівельних машин та механізмів).

Також, в ході досудового розслідування отримано повідомлення про вчинення кримінального правопорушення від Управління Північного офісу Держаудитслужби в Черкаській області та Акт ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Черкаській області за період з 01.01.2019 по 30.04.2023, проведеної ревізійною групою Управління Північного офісу Держаудитслужби в Черкаській області № 06-31/12 від 25.08.2023, відповідно до яких, зокрема, також вбачається безпідставне застосування коефіцієнту 1.2 до ресурсних елементів кошторисних норм (виконання робіт на одній половині проїзної частини дороги, з рухом транспорту по другій половині з інтенсивністю більше 150 автомобілів за добу, при тому, що згідно отриманої інформації від Управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції, рух транспорту по даній ділянці дороги перекривався повністю, а також окремі випадки застосування коефіцієнту при відсутності відповідних відміток в дефектному акті) за жовтень-листопад 2020 року та за червень-листопад 2021 року, чим порушено вимоги пункту п.1 таблиці 5 Коефіцієнти до ресурсних елементів кошторисних норм СОУ 42.1-5:2018 Автомобільні дороги Ресурсні елементні кошторисні норми на ремонтно-будівельні роботи, прийнято та надано чинності наказом Державного агентства автомобільних доріг України (Укравтодор) від 07.02.2018 № 25, та п. 1.2, п. 4.2 договору від 15.03.2021 № 25/1-03. Вказане призвело до завищення вартості виконаних будівельних робіт підрядними організаціями на загальну суму 1 551,82 тис. грн (в т.ч. ТОВ «ШРБУ-48» - 1 089,72 тис. грн).

Також, за ініціативою Управління проведено перевірку якості ремонту нижнього та верхнього шарів асфальтобетонного покриття на об`єкті «Капітальний ремонт автомобільної дороги загального користування державного значення Н-16 Золотоноша - Черкаси - Сміла - Умань на ділянці км 197+300 - км 206+000, Черкаська область», підрядник ТОВ «ШРБУ-48» та встановлено порушення вимог п. 6.4.3 ДСТУ, п. 1.1, п. 2.1, п. 2.2, п. 4.2, п. 7.4.3, п. 7.4.6, п. 15.1, п. 16.1 договору від 15.03.2021 № 24/1-03, що призвело до прийняття і оплати Службою в 2021 році Актів форми № КБ-2в із завищеною вартістю робіт на загальну суму 21649,17 тис. грн.

Також, за ініціативою Управління проведено перевірку якості ремонту нижнього та верхнього шарів асфальтобетонного покриття на об`єкті «Поточний середній ремонт автомобільної дороги загального користування державного значення Н-16 Золотоноша - Черкаси - Сміла - Умань на ділянці км 206+000 - км 208+000, Черкаська область», «Поточний середній ремонт автомобільної дороги загального користування державного значення Н-16 Золотоноша - Черкаси - Сміла - Умань на ділянці км 208+000 - км 212+233, Черкаська область», підрядник ТОВ «ШРБУ-48» та встановлено порушення вимог п. 6.4.3 ДСТУ, п. 1.1, п. 2.1, п. 2.2, п. 4.2, п. 7.4.3, п. 15.1, п. 16.1 договору від 27.07.2020 № 120/1-03, п. 1.1, п. 2.1, п. 2.2, п. 4.2, п. 7.4.1, п. 16.1, п. 17.1 договору від 25.10.2018 № 92/1-03, що призвело до прийняття і оплати Службою в 2020-2021 роках Актів форми №КБ-2в із завищеною вартістю робіт на загальну суму 38 270,73 тис. грн.

27.12.2023 на підставі ухвали слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси проведено обшук за місцем проживання директора ТОВ «ШРБУ-48» ОСОБА_9 , що за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого зокрема вилучено: грошові кошти в сумі 116 700 гривень, 21 400 доларів США, 9 650 Євро.

Постановою старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності СУ ГУНП в Черкаській області ОСОБА_10 від 27.12.2023, вилучені під час обшуку 27.12.2023, за місцем проживання директора ТОВ «ШРБУ-48» ОСОБА_9 , що за адресою: АДРЕСА_1 , грошові кошти в сумі 116 700 гривень, 21 400 доларів США, 9 650 Євро, визнано речовими доказами.

Прокурор в обґрунтування клопотання зазначив, що вилучені грошові кошти у ОСОБА_9 набуті кримінально протиправним шляхом та отримані внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Норми ст. 98 КПК України передбачають, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Проте, прокурором не доведено, що вилученні під час обшуку 27.12.2023, за місцем проживання директора ТОВ «ШРБУ-48» ОСОБА_9 , грошові кошти відповідають критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, є знаряддям чи предметом вчинення злочину, зберегли на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, або отриманні внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Разом з тим, в судовому засіданні представником ОСОБА_9 - адвокатом ОСОБА_7 надані докази законності походження грошових коштів, вилучених у ОСОБА_9 27.12.2023 під час обшуку, зокрема надані копії податкових декларацій ОСОБА_9 як фізичної особа-підприємця за 2019 - 2022 роки та довідка про отриману заробітну плату у 2023 році, згідно яких задекларовані та отримані доходи останнього відповідають розміру виявлених та вилучених під час обшуку грошових коштів.

Згідно з вимогами ч. 8 ст. 170 КПК України, вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову або стягнення отриманої неправомірної вигоди, повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або зазначеної у цивільному позові, розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою.

Колегія суддів звертає увагу на те, що прокурором не доведено ні в суді першої інстанції, ні в суді апеляційної інстанції належними доказами встановлений у кримінальному провадженні розмір збитків, який є співмірним із вилученим розміром грошових коштів, а також те, що саме ОСОБА_9 несе відповідальність за його відшкодування.

Встановлено, що відповідно до ч. 3 ст. 191 КК України, за якою здійснюється досудове розслідування, диспозиція не передбачає кваліфікуючої ознаки завданої шкоди у великих чи особливо великих розмірах, а санкція не передбачає покарання у виді конфіскації майна, на що в тому числі послався прокурор мотивуючи в клопотанні необхідність накладення арешту на майно поряд із необхідністю забезпечення збереження речових доказів.

Частиною 1 ст. 173 КПК України визначено, що слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 173 КПК України, відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

Згідно з вимогами п. 2 ч. 1 ст. 169 КПК України, тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна.

Слідчий суддя під час розгляду клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на вищевказане майно.

Отже, апеляційним судом встановлено, що слідчим суддею були дотримані вимоги кримінального процесуального закону України при розгляді клопотання прокурора про накладення арешту на майно, що у свою чергу вплинуло на правильність прийнятого рішення.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя врахувавши положення КПК України, які регулюють питання арешту майна, прийшов до вірного висновку про відмову в задоволенні клопотання про накладення арешту на грошові кошти, які вилучені під час обшуку.

На ряду з цим апеляційна скарга не містить будь-яких даних, які могли б стати підставою для скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку про те, що матеріали додані до клопотання про накладення арешту на вказане майно не містять доказів того, що вони є знаряддям чи предметом кримінально караного діяння, та відповідно є речовими доказами у кримінальному провадженні.

Апеляційним судом також встановлено, що клопотання прокурора не містить належного обґрунтування підстав та мети накладення арешту на зазначене майно, крім посилання прокурора на загальні норми кримінального процесуального законодавства, які регламентують застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

З урахуванням встановлених під час апеляційного перегляду обставин, апеляційний суд констатує, що на момент розгляду слідчим суддею клопотання та апеляційного перегляду ухвали слідчого судді, відсутні підстави для застосування щодо майна, обмежувальних заходів.

Доводи, що викладені в апеляційній скарзі висновків слідчого судді не спростовують і не дають підстав вважати, що під час розгляду клопотання про накладення арешту на майно, слідчим суддею були порушені вимоги закону, які б давали підстави для скасування судового рішення.

При апеляційному розгляді не встановлено істотних порушень норм КПК України, які є підставою для скасування ухвали слідчого судді, і не вбачаються такі підстави і зі змісту апеляційної скарги.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, а тому апеляційна скарга з викладеними в ній доводами, задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 171, 172,173, 376, 404, 405,407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд,

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу прокурора Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 03 січня 2024 року - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 24 січня 2024 року.

Головуюча ОСОБА_2

Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_4