Єдиний унікальний номер судової справи 201/1314/24
Номер провадження 1-кс/201/530/2024
УХВАЛА

Іменем України

16 лютого 2024 року м. Дніпро

Суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши заяву про самовідвід судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_3 від розгляду обвинувального акту у кримінальному провадженні, відомості про яке 17.01.2024 року внесені до ЄРДР за №0000089 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України (справа № 201/1314/24),

ВСТАНОВИВ:

Обґрунтовуючи подану заяву, суддя ОСОБА_3 посилалася на те, що 06 лютого 2024 року до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з Правобережної окружної прокуратури м. Дніпра надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному 17 січня 2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000089 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06 лютого 2024 року вказаний обвинувальний акт розподілений до розгляду судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_3 (справа № 201/1314/24, № провадження 1-кп/201/593/2024).

06 лютого 2024 року суддею ОСОБА_3 подано заяву про самовідвід від участі у розгляді вказаного обвинувального акту з підстав надання правової оцінки та у зв`язку із вже прийнятим рішенням про винуватість ОСОБА_4 за тими ж самими обставинами домашнього насильства, які підлягають встановленню під час судового розгляду зазначеного обвинувального акту, та можуть викликати обґрунтовані сумніви в учасників судового провадження щодо неупередженості судді під час здійснення судового провадження, оскільки суддя виносила постанову про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_4 за вчинення домашнього насильства за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Згідно із ч. 4 ст. 107 КПК України фіксація за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

Дослідивши заяву про самовідвід, суд доходить до таких висновків.

Виключний перелік підстав для відводу (самовідводу) судді передбачено ст.ст. 75, 76 КПК України. Оскільки відвід заявлений з підстав, визначених п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України, суд перевіряє їх відповідність викладеним в заяві обставинам.

Так відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Оскільки кримінальне процесуальне законодавство висуває загальні вимоги до вмотивованості відводу, суд звертається до інших джерел права, які визнані в Україні для більш детального аналізу.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди [України] застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права. Це положення узгоджується зі статтею 9 Конституції України, що встановлює примат (пріоритет) міжнародного права в Україні.

Суд керується сталою практикою ЄСПЛ в оцінці вмотивованості відводу, зокрема критеріями, що були чітко висвітлені у справі Mironenko та Martenko проти України (Рішення ЄСПЛ від 10 грудня 2009 року, заява № 4785/02, параграфи 66-71) та в основоположних справах Wettstein проти Швейцарії (Рішення ЄСПЛ від 21 грудня 2000 року, заява № 33958/96, параграфи 42-44) та Kyprianou проти Кіпру (Рішення ЄСПЛ від 15 грудня 2005 року, заява № 73797, параграфи 119, 121). ЄСПЛ вказав, що наявність безсторонності має визначатися, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного. При визначенні наявності у відповідній справі законних підстав сумніватися в безсторонності певного судді позиція особи має важливе, але не вирішальне значення. Вирішальне значення при цьому матиме можливість вважати такі сумніви об`єктивно обґрунтованими, і у цьому зв`язку навіть видимі ознаки можуть мати певне значення.

Суд вважає, що заявлений суддею Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_3 самовідвід не містить даних, які б свідчили про наявність підстав відводу, передбачених нормами КПК України.

Наведені суддею Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_3 підстави не можуть вважатися достатніми для заявлення самовідводу, оскільки сумнівів у її неупередженості вони не викликають. У матеріалах заяви про самовідвід відсутня копія обвинувального акту з переліком доказів, на які посилається сторона обвинувачення, у зв`язку з чим суд не може встановити відповідність тверджень судді обставинам, викладеним в обвинувальному акті.

Диспозиція ст. 126-1 КК України визначає домашнє насильство - тобто умисне систематичне вчинення фізичного, психологічного або економічного насильства щодо подружжя чи колишнього подружжя або іншої особи, з якою винний перебуває (перебував) у сімейних або близьких відносинах, що призводить до фізичних або психологічних страждань, розладів здоров`я, втрати працездатності, емоційної залежності або погіршення якості життя потерпілої особи.

На підтвердження пред`явленого особі обвинувачення за ст. 126-1 КК України, сторона обвинувачення може посилатися на обставини, які вже були встановлені і закріплені відповідним рішенням суду. Однак визнання особи винною у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП не свідчить про те, що суддя має сформовану думку про всі обставини справи, викладені в обвинуваченні за ст. 126-1 КК України. Постанова про скоєння адміністративного правопорушення може підтверджувати систематичність протиправних дій обвинуваченого, але не є єдиним доказом на підтвердження або спростування обставин, викладених в обвинувальному акті.

Крім того, суд зауважує, що наразі докази у кримінальному провадженні судом не досліджені і сторона обвинувачення не висловила свою позицію щодо того: яку обставину підтверджує або спростовує певний доказ, або останній наданий як матеріал, який характеризує особу обвинуваченого.

Більш того, статтею 76 КПК України передбачено недопустимість повторної участі судді саме у кримінальному провадженні. Інших заборон даною статтею не передбачено.

З системного аналізу статей 75 та 76 КПК України слідує, що нормами процесуального закону не передбачено заборони судді брати участь у кримінальному провадженні щодо особи, у разі коли суддя розглядав справу про адміністративне правопорушення щодо цієї самої особи.

Отже, судом не встановлено і заявником не доведено відповідними доказами наявність обставин, які б викликали сумніви в упередженості судді, а тому заява про самовідвід судді ОСОБА_3 задоволенню не підлягає.

Враховуючи наведене, керуючись ст. ст. 75, 80-81, 369-372 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_3 про самовідвід від розгляду обвинувального акту у кримінальному провадженні, відомості про яке 17.01.2024 року внесені до ЄРДР за №0000089 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України (справа № 201/1314/24) залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1