Справа № 944/4719/23
Провадження №1-кп/944/1019/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.12.2023м.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

представника потерпілої ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. в м. Яворові кримінальне провадження, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000474 від 20.04.2023 про обвинувачення

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Чернилява, Яворівського району, Львівської області, зареєстрованому та проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, не працюючого, із середньою спеціальною освітою, раніше не судимому,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_7 19.04.2023 близько 08 год. 00 хв., керуючи автомобілем марки «Opel Zafira» реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись автодорогою «Львів - Краковець» в межах населеного пункту с.Ямельня Яворівського району Львівської області, в напрямку м. Львова, порушив чинні вимоги ПДР, затверджені постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 з подальшими змінами та доповненнями, а саме: 2.3 (б, д), 18.1, які виразилися в тому, що він був не уважним та не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не реагував на її зміну, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу не зменшив швидкість та не зупинився щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека, в ході чого на нерегульованому пішохідному переході здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_8 , яка переходила дорогу по пішохідному переході зліва на право відносно його руху.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_8 отримала тілесні ушкодження у виді: забійної рани в лобній ділянці по середині, синці в обох навкоорбітальних ділянках, рубець на переніссі, садно в ділянці правої гомілки, перелом лобної кістки з переходом на стінки лобних пазух та переходом на основу черепа, закритий перелом кісток носа, ретрохоріальна гематома, що відносяться до тяжких тілесних ушкоджень по ознаці небезпеки для життя в момент спричинення.

Таким чином, ОСОБА_7 , будучи особою, яка керує транспортним засобом, обвинувачується у порушенні правил безпеки дорожнього руху, що заподіяло тяжкі тілесні ушкодження ОСОБА_8 , тобто кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 вину у вчиненні інкримінованого йому злочину за викладених обставин визнав повністю та підтвердив фактичні обставини, викладені в обвинувальному акті. Вказав, що дуже шкодує про скоєне, щиро розкаявся, просив суворо не карати. Обвинувачений окрім визнання своєї вини у скоєному злочині, повністю визнав заявлений потерпілою цивільний позов.

Потерпіла ОСОБА_8 подала заяву про розгляд кримінального провадження без її участі.

Обвинувачений, його захисник, представник потерпілої та прокурор в судовому засіданні не заперечували фактичних обставин кримінального провадження і не заперечили проти визнання недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються.

При цьому, судом встановлено, що всі учасники судового провадження правильно розуміють зміст фактичних обставин кримінального провадження і немає сумнівів у добровільності їхніх позиції.

У зв`язку з викладеним, на підставі ч.3 ст.349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються.

Також, з врахуванням викладеного, суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів кримінального провадження, які характеризують його особу.

Крім того, учасникам судового провадження роз`яснено, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

Враховуючи викладене вище, суд вважає доведеною вину обвинуваченого ОСОБА_7 , його дії вірно кваліфіковано за ч. 2 ст. 286 КК України, оскільки він, будучи особою, яка керує транспортним засобом,вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілій тяжкі тілесні ушкодження.

Відповідно до ч.2 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Європейський суд з прав людини у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року (заява № 10249/03) зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд, суворо дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що метою покарання засудженого є його виправлення, виховання та соціальна реабілітація, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Призначаючи обвинуваченому покарання суд враховує тяжкість скоєного злочину, який згідно ст. 12 КК України класифікується як тяжкий злочин, дані про його особу, зокрема те, що обвинувачений раніше не судимий, наявність позитивної характеристики з місця проживання, на обліку в лікаря-нарколога та на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, вік обвинуваченого, та обставини, що пом`якшують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого суд визнає його щире каяття; обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого відсутні.

Враховуючи викладене, суд вважає, що відповідно до ст.50 КК України необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого, здійснення виховного впливу та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень є призначення ОСОБА_7 покарання в межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України за якою він обвинувачується у вигляді 4 років позбавлення волі.

Крім того, з урахуванням конкретних обставин справи та наслідків вчиненого, характер допущених обвинуваченим грубих порушень вимог ПДР, внаслідок яких потерпілій були завдані в сукупності тяжкі тілесні ушкодження, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на строк 2 роки.

Беручи до уваги ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, дані про особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують та відсутність обставин, що обтяжують покарання, ставлення ОСОБА_7 до вчиненого, який щиро покаявся в скоєному, що свідчить про надання обвинуваченим критичної оцінки своїм діям, суд вважає за можливе застосувати до обвинуваченого положення ст.75 КК України і звільнити його від відбування покарання з випробуванням терміном 2 роки, оскільки, на думку суду, його виправлення можливе без реального відбування покарання, встановивши при цьому іспитовий строк та поклавши на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Зазначене покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого, попередження вчинення нових кримінальних правопорушень та на переконання суду відповідатиме гуманності, справедливості, не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності, забезпечує співрозмірність діяння та кари, відповідає таким принципам Європейської конвенції захисту прав людини і основоположних свобод як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання.

Також, потерпілою ОСОБА_8 заявлено цивільний позов про стягнення з обвинуваченого моральної шкоди в сумі 250000,0 грн. заподіяної внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що окрім загрози власному життю, постійному болю і фізичним стражданням, вона зазнала сильного душевного хвилюванню та страждань відносно життя та здоров`я своєї дитини, якою вона була вагітною в момент ДТП. Потерпіла перебувала у важкому стані, що потребувало застосування лікарських препаратів, які заборонені для вагітних та несуть великі ризики для плоду (дитини). Внаслідок аварії, залишився великий шрам на чолі, який доведеться хірургічно видаляти, робити пластику, у неї постійні запаморочення, головний біль, тече із носа через перелом внаслідок аварії, почали боліти суглоби і кисть лівої руки, тобто, подальші наслідки аварії будуть і надалі про себе нагадувати.

Вирішуючи позовні вимоги щодо стягнення з ОСОБА_7 на користь потерпілої моральної шкоди, суд зважає на таке.

За приписами ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Відповідно до ч.1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно зі статтею 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим пошкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Судом встановлено, що обвинувачений визнав вказані позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Суд вважає доведеним факт завдання моральної шкоди потерпілому, що виразилася у спричиненні небезпеки для життя та здоров`я, понесених стражданнях та болю.

На підставі викладеного, суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги ОСОБА_8 , щодо стягнення моральної шкоди, спричиненої неправомірними діями обвинуваченого.

Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш, ніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення за рахунок відповідача.

Суд, при визначені розміру відшкодування потерпілому моральної шкоди враховує, зокрема роз`яснення, викладені в пункті 9 Постанови № 4 Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (не майнової) шкоди»: ступінь вини ОСОБА_7 , небезпеку для життя та здоров`я потерпілого, яка могла настати від дій обвинуваченого, виходячи з засад розумності, виваженості, справедливості, вважає за можливе задовольнити позовні вимоги в повному обсязі та стягнути з обвинуваченого на її користь компенсацію моральної шкоди на суму 250000,0 грн., що буде відповідати засадам розумності та справедливості, не призведе до збагачення позивача та не поставить в край тяжкий матеріальний стан ОСОБА_7 .

Застосований під час досудового слідства арешт майна, на підставі ч. 4 ст. 174 КПК України, слід скасувати.

Питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.

Згідно з положеннями ст.124КПК України, на користь держави з обвинуваченого підлягають стягненню витрати за проведення судових експертиз.

Керуючись ст.ст. 349, 370, 373, 374 КПК України, суд,

у х в а л и в:

ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначити йому основне покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 (два) роки.

На підставі ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_7 від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим терміном 2 (два) роки.

На підставі ст. 76 КК України, зобов`язати ОСОБА_7 протягом іспитового строку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_8 до обвинуваченого ОСОБА_7 про стягнення моральної шкоди завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 на користь потерпілої ОСОБА_8 у відшкодування матеріальної шкоди суму у розмірі 250 000 (двісті п`ятдесят тисяч) грн. 00 коп.

Арешт накладений згідно ухвали слідчого судді Яворівського районного суду Львівської області від 21.04.2023 на автомобіль марки «Оpel Zafira» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 належить ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого в АДРЕСА_2 та проживаючого в АДРЕСА_3 - скасувати.

Речовий доказ: автомобіль марки «Оpel Zafira» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який передано на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_9 - залишити у володінні останнього.

Стягнути з ОСОБА_7 витрати за проведення судової інженерно-транспортної експертизи № СЕ-19/114-23/7331-ІТ від 08.05.2023 в користь держави в сумі 2390 (дві тисячі триста дев`яносто) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_7 витрати за проведення судової інженерно-транспортної експертизи № СЕ-19/114-23/7330-ІТ від 09.05.2023 в користь держави в сумі 2390 (дві тисячі триста дев`яносто) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_7 витрати за проведення судової інженерно-транспортної експертизи № СЕ-19/114-23/9287-ІТ від 27.06.2023 в користь держави в сумі 2390 (дві тисячі триста дев`яносто) грн. 00 коп.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено в апеляційному порядку з урахуванням особливостей, передбачених ст. 394 КПК України до Львівського апеляційного суду через Яворівський районний суд Львівської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою - в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1