Провадження №1-кп/523/1761/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.12.2023 року Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора Суворовської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_3

за участю захисника ОСОБА_4

у присутності обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Суворовського районного суду м. Одеси обвинувальний акт у кримінальному провадженні за №0000724 від 23.10.2023 року за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Біліївка Володарського району Київської області, громадянина України, з спеціальною середньою освітою, перебуваючого у цивільному шлюбі, не працюючого, раніше неодноразово судимого:

- 18.11.2013 року Вишгородським районним судом Київської області за ст.187 ч.3 КК України до 9 років позбавлення волі.

- 25.12.2013 року Вишгородським районним судом Київської області за ст.ст.309 ч.1, 70 ч.4 КК України до 9 років позбавлення волі.

- 31.08.2015 року Ірпінським райсудом Київської області за ст.ст.186 ч.2, 70 ч.4 КК України до 10 років позбавлення волі. Звільнився 9.12.2022 року за відбуттям покарання.

Зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1

Тимчасово проживаючого за адресою: АДРЕСА_2

у скоєнні злочину, передбаченого ст.186 ч.4 КК України, -

Встановив:

22.10.2023 року приблизно о 18:50 годині, ОСОБА_5 , будучи достовірно обізнаним, що на території України оголошений воєнний стан відповідно Указу Президента України та Верховного головнокомандувача ОСОБА_6 за №64/2022 від 24.02.2022 року та Закону України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" за №2102-ІХ від 24.02.2022р. у зв`язку з військовою агресію Російської Федерації проти України та продовженого Указами Президента України за №133/2022 від 14.03.2022р., №259/2022 від 18.04.2022р., №341/2022 від 17.05.2022р., №573/2022 від 12.08.2022р., №757/2022 від 7.11.2022р., №58/2023 від 6.02.2023р., №254 від 1.05.2023р., №451 від 26.07.2023р., затверджених Законами України №2119-ІХ від 15.03.2022р., №2212-ІХ від 21.04.2022р., №2263-ІХ від 22.05.2022р., №2500-IX від 15.08.2022р., №2738-IX від 16.11.2022р., №2915-IX від 7.02.2023р., №3057-IX від 2.05.2023р., №3275-IX від 27.07.2023р., знаходячись біля будинку №18, розташованому по вул. Маловського у м. Одесі, діючи повторно навмисно з корисливих мотивів, маючи намір на відкрите заволодіння чужим майном, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, підійшовши до раніше незнайомої йому ОСОБА_7 , шляхом ривку зірвав з шиї потерпілої золотий ланцюжок вагою 3,7г вартістю 4738 гривень, на якому був золотий кулон у вигляді хрестика вартістю 3000 гривень, після чого з місця скоєння злочину втік, тим самим своїми діями спричинивши потерпілій ОСОБА_7 матеріальної шкоди на загальну суму 7738 гривень.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнав свою вину у пред`явленому йому обвинуваченні, та пояснив, що дійсно у вказаний в обвинувальному акті день та час 22.10.2023 року у вечірній час доби знаходився на вул. Маловського у м. Одесі, назустріч йому йшла незнайома жінка, на шиї якої висіли золоті прикраси, в цей момент у нього спонтанно виник намір на викрадення чужого майна. Порівнявшись з потерпілою, зірвав з її шиї золотий ланцюжок, на якому висів золотий хрестик, після чого втік з місця скоєння злочину разом з викраденим майном. Потім ланцюжок здав до ломбарду, хрестик був повернутий потерпілій.

Вину у скоєнні кримінального правопорушення визнає повністю, усвідомлюючи протиправність своїх дій, що скоїв злочин у період дії оголошеного воєнного стану, дав покази, які співпадають з пред`явленим обвинуваченням, висловлюючи щире каяття та не оспорюючи кваліфікацію дій, пояснюючи причину свого вчинку тяжким матеріальним становищем, запевняючи, що більше нічого подібного вчиняти не буде.

Враховуючи повне визнання обвинуваченим своєї вини у скоєні інкримінованого йому злочину, передбаченого ст.186 ч.4 КК України, обсяг доказів, які були досліджені у судовому засіданні сторона обвинувачення та сторона захисту вважала достатнім, тому відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України, суд, за відсутністю заперечень учасників судового провадження, дослідження інших доказів в повному обсязі, а саме допит потерпілої, свідків, повне оголошення матеріалів кримінального провадження не проводив, оскільки отримані у судовому засіданні свідчення обвинуваченого повністю відповідають фактичним обставинам скоєних кримінальних правопорушень, в обсязі пред`явленого обвинувачення та докази, які містяться у матеріалах досудового розслідування ніким із учасників процесу не оспорюються.

Покази обвинуваченого, дані у ході судового засідання суд визначає допустимими доказами, оскільки вони отримані у порядку, встановленому діючим КПК України.

При цьому судом з`ясовано правильність розуміння ОСОБА_5 змісту вказаних обставин, відсутність сумнівів у добровільності його позицій та роз`яснено про правові наслідки, а саме позбавлення права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_5 своїми діями скоїв умисний злочин, передбачений ст.186 ч.4 КК України та його дії правильно кваліфіковані за ознаками, як відкрите викрадення чужого майна /грабіж/, вчиненого повторно в умовах воєнного стану та його вина доведена в повному обсязі.

Відповідно до положень ст.50 ч.2 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Разом з цим суд враховує положення ч.2, ч.3 ст.4 КК України за змістом якої злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння. Часом вчинення злочину визнається час вчинення особою передбаченої законом про кримінальну відповідальність дії або бездіяльності.

За правилам ст.65 ч.2 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд керується загальними засадами призначення покарання, зазначеними в ст.65 КК України, а саме приймає до уваги характер та ступінь тяжкості, суспільну небезпечність вчиненого ним діяння, особу обвинуваченого, який раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень майнової спрямованості, маючи незняту та непогашену судимість вчинив новий корисний злочин у період оголошеного воєнного стану, що у сукупності приймається судом до уваги в якості даних, що характеризують ОСОБА_5 як особу схильну до скоєння злочинів, разом з цим обвинувачений є громадянином України, наявне місце проживання, відповідно акту депутата Ірпінської міської ради, датованого 23.11.2023року, вбачається, що ОСОБА_5 має на утриманні троє малолітніх дітей, ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , однак не працевлаштований, не має легальних джерел доходів, завданий збиток не відшкодований, також суд враховує негативне відношення обвинуваченого до скоєного діяння, усвідомлення своєї провини, відсутність тяжких наслідків.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому, згідно ст.66 ч.1 п.1 КК України, суд відносить його щире каяття.

До обставин, які обтяжують покарання, передбачені ст.67 ч.1 п.6 КК України, прокурором вказано вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.

З огляду реєстру матеріалів досудового розслідування та вивченням матеріалів встановлено, що залучення експертів для проведення експертиз не здійснювалось, у зв`язку з чим процесуальні витрати відсутні, однак до кримінального провадження під час досудового розслідування долучалися речові докази, а саме золотий хрестик, який повернутий потерпілій ОСОБА_7 на відповідальне зберігання під розписку.

Речовий доказ мобільний телефон марки «Redmi 9a» імей1: НОМЕР_1 , імей2: НОМЕР_2 , спортивні штани та кофта зеленого кольору, вилучених в ході огляду ОСОБА_5 при затриманні, які передані на зберігання до камери схову при відділенні поліції №2 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області відповідно квитанцій за №00577 від 24.11.2023р., №00586 від 8.12.2023р., після набрання вироком чинності підлягають поверненню власнику - ОСОБА_5 .

Речовий доказ - диск з відеозаписом камер спостереження розташованих в приміщенні відділення ломбарду №543 «Ломбард гроші ТУТ», долучених до матеріалів досудового розслідування кримінального провадження за №0000724 від 23.10.2023 року, суд вважає за доцільне зберігати в матеріалах досудового розслідування вищевказаного кримінального провадження.

Матеріали кримінального провадження досудового розслідування за№0000724 від 23.10.2023 року до обвинувального акту прокурором не долучались, суду лише були надані характеризуючи матеріали відносно ОСОБА_5 та документи щодо речових доказів.

Цивільний позов потерпілою ОСОБА_7 не заявлений, однак суд вважає за необхідне роз`яснити потерпілій стороні положення ст.128 ч.7 КПК України відповідно до яких особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

Таким чином, на підставі викладеного, при визначенні виду та міри покарання ОСОБА_5 з урахуванням санкції ч.4 ст.186 КК України, в редакції, чинній на час ухвалення вироку, оцінюючи обставини, спосіб та мотив вчиненого злочину, характер та ступінь тяжкості, а також суспільну небезпеку скоєного діяння, яке відповідно до положень ст.12 КК України відноситься до категорії тяжкого злочину, приймаючи до уваги особу обвинуваченого, який у судовому засіданні свою вину визнав повністю, його негативне ставлення до скоєного, щире каяття, те, що він раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, спрямованих проти власності, однак як вбачається висновків не зробив, на шлях виправлення не став, маючи незняту та непогашену судимість вчинив новий корисний злочин майнового характеру в умовах воєнного стану, зважаючи на те, що обвинувачений не працює, не має постійних легальних джерел доходів, враховуючи спосіб його життя, відсутність тяжких наслідків, наявність матеріального збитку, суд вважає, що міра покарання у вигляді позбавлення волі із застосуванням до обвинуваченого мінімальної санкції статті передбаченої ст.186 ч.4 КК України, є необхідною та достатньою для виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 та попередження вчинення ним нового злочину із застосуванням правил складення покарань передбачених ст.72 КК України, яка діє на час винесення вироку, тобто з розрахунку один день попереднього ув`язнення одному дню позбавлення волі.

Крім цього суд приймає до уваги, що у ході досудового розслідування в рамках даного кримінального провадження відносно ОСОБА_5 був застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк дії ухвали суду припиняє свою дію 23.12.2023р. Оцінюючи у сукупності вищевикладені доводи, враховуючи прийняте судом рішення щодо призначення обвинуваченому міри покарання пов`язаного з позбавленням волі, суд вважає за доцільне до набрання вироком законної сили застосований відносно обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.349, 369-371, 373-374, 395 КПК України, суд,-

Ухвалив:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого 186 ч.4 КК України, призначивши йому покарання у вигляді семи років позбавлення волі.

Застосований щодо обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишити без змін - тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор».

Строк відбування основного покарання ОСОБА_5 обчислювати з моменту фактичного затримання та взяття під варту в рамках кримінального провадження за №0000724 від 23.10.2023 року, тобто з 23.10.2023 року (відповідно протоколу затримання особи від 24.10.2023 року фактичний час затримання особи о 23:30 годині 23.10.2023р.) з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Речовий доказ - золотий кулон у вигляді хрестика, який повернутий потерпілій ОСОБА_7 на відповідальне зберігання під розписку - вважати повернутим за належністю.

Речовий доказ - диск з відеозаписом камер спостереження, розташованих в приміщенні відділення ломбарду №543 «Ломбард гроші ТУТ», долучених до матеріалів досудового розслідування кримінального провадження за №0000724 від 23.10.2023 року - зберігати в матеріалах досудового розслідування вищевказаного кримінального провадження.

Речові докази мобільний телефон марки «Redmi 9a» імей1: НОМЕР_1 , імей2: НОМЕР_2 , спортивні штани та кофта зеленого кольору, вилучених в ході огляду ОСОБА_5 при затриманні, які передані на зберігання до камери схову при відділенні поліції №2 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області відповідно квитанцій за №00577 від 24.11.2023р., №00586 від 8.12.2023р. повернути власнику - ОСОБА_5 .

Виконання вироку в даній частині покласти на відділення поліції №2 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок суду набирає законної сили після ухвалення апеляційним судом рішення.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Суддя: ОСОБА_1