УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2023 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , представника власника майна - адвоката ОСОБА_4 , розглянувши клопотання останнього, подане в інтересах АТ «СЕНС БАНК», про скасування арешту майна в рамках кримінального провадження №0000463 від 14.04.2022,

У С Т А Н О В И В:

До суду надійшло клопотання адвоката ОСОБА_4 , подане в інтересах АТ «СЕНС БАНК» (), про скасування арешту майна, накладеного ухвалами слідчих суддів Шевченківського районного суду м. Києва від 06.06.2023 (справа №761/19170/23, №761/19172/23) та 15.06.2023 (справа №761/20579/23) в рамках кримінального провадження № 0000463 від 14.04.2022.

Крім того, заявник просить скасувати заборону приватним та державним органам реєстрації, Міністерству юстиції України, службовим особам АТ «СЕНС БАНК» () вчиняти будь-які дії щодо зміни власників (відчуження) відповідного майна.

Відповідно до змісту клопотання заявник зазначає, що відпала потреба у подальшому застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, оскільки корпоративні права за акціями АТ «СЕНС БАНК» та активи банку перейшли до власності держави, а ступінь втручання у право власності АТ «СЕНС БАНК» не є виправданим, а тому заявник просить скасувати відповідний арешт.

В судовому засіданні представник власника майна - ОСОБА_4 підтримав вимоги клопотання.

Крім того, до суду звернувся уповноважений представник Міністерства фінансів України з письмовим клопотанням, яким просив задовольнити клопотання про скасування арешту майна.

Прокурор заперечував з приводу задоволення даного клопотання.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання, слід дійти такого висновку.

Як встановлено в судовому засіданні, Бюро економічної безпеки України, за процесуального керівництва прокурорів Офісу Генерального прокурора, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000463 від 14.04.2022 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 209, ч. 1 ст. 111, ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 205-1, ч. 2 ст. 200, ч. 3 ст. 358, ч. 2 ст. 28, ч. 4 ст. 358, ч. 3 ст. 209, ч. 3 ст. 212, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 366 КК України.

Далі, як встановлено в судовому засіданні, ухвалами слідчих суддів Шевченківського районного суду м. Києва від 06.06.2023 (справа №761/19170/23, №761/19172/23) та 15.06.2023 (справа №761/20579/23) в рамках кримінального провадження № 0000463 від 14.04.2022 накладено арешт на окреме майно, що є предметом даного клопотання. При цьому, такий арешт накладено з метою забезпечення збереження речових доказів.

Статтями 7, 16 КПК України встановлено, що однією із загальних засад кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до Постанови Європейського Суду з прав людини (далі - Європейський Суд) від 09 червня 2005 року по справі «Бакланов проти Російської Федерації», Постанови Європейського Суду від 24 березня 2005 року по справі «Фрізен проти Російської Федерації», Європейським Судом наголошується на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним, держави уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів. Більше того, верховенство права, одна з засад демократичної держави, втілюється у статтях Конвенції. Питання у тому, чи було досягнуто справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, має значення для справи лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності та не було свавільним.

Окрім того, Європейський суд через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (рішення «Іатрідіс проти Греції»). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу Конвенції. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення «Спорронг та Льонрот проти Швеції»). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства»).

Положеннями ст. 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Крім того, ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Так, відповідно до вимог ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.

Відповідно до сталої судової практики, в тому числі Київського апеляційного суду, слідчий суддя, вирішуючи питання щодо необхідності застосування та виду обтяження, в даному випадку арешт майна, має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Як встановлено в судовому засіданні, арешт на вказане майно було накладено з метою забезпечення речових доказів, а з урахуванням особливостей кримінального провадження, слідчий суддя дійшов висновку, що такий арешт цілком прийнятним та необхідним, в тому числі і на поточний момент.

При цьому слідчий суддя звертає увагу, що матеріали клопотання не містять обґрунтованого документального підтвердження, що відпала потреба в арешті майна, про що в першу чергу має свідчити істотне зменшення або повна відсутність ризиків (пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження), передбачених ст. 170 КПК України, а лише посилання у клопотанні на відсутність таких ризиків не може само по собі свідчити про їх відсутність, а відтак слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання адвоката ОСОБА_4 ,подане в інтересах АТ «СЕНС БАНК» (), задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 170-174 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_4 , поданого в інтересах АТ «СЕНС БАНК» (), про скасування арешту майна, накладеного ухвалами слідчих суддів Шевченківського районного суду м. Києва від 06.06.2023 (справа №761/19170/23, №761/19172/23) та 15.06.2023 (справа №761/20579/23) в рамках кримінального провадження № 0000463 від 14.04.2022, а саме на окремий перелік майна, викладений в прохальній частині клопотання (т. 1, а.с. 45-79).

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_5