Провадження № 1-в/359/356/2023
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 листопада 2023 року м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 , представника колонії ОСОБА_4 та засудженого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду з технічною фіксацією з ДУ «Бориспільська виправна колонія (№119)» клопотання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого за вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 19.11.2021 року за ч. 2 ст. 186 КК України, із застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України, до покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки шість місяців,

про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,

в с т а н о в и в :

03.11.2023 р. до Бориспільського міськрайонного суду Київської області надійшло вищезазначене клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, на підставі ст. 81 КК України. Клопотання обґрунтовано тим, що він вже відбув 2/3 строку покарання та за час відбування покарання своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці, довів, що став на шлях виправлення, оскільки має чотири заохочення, а стягнення відсутні. Також зазначив, що він з перших днів був працевлаштований. До роботи ставиться сумлінно, свої обов`язки виконує добросовісно. Має позитивні плани на майбутнє і можливість відразу працевлаштуватися комірником в ТЦ "Епіцентр", у разі застосування до нього пільги. Враховуючи вищезазначене просив суд звільнити його умовно-достроково від відбування покарання.

У судовому засіданні засуджений клопотання підтримав та просив суд задовольнити його.

Прокурор у судовому засіданні проти задоволення клопотання не заперечувала. Також прокурор у судовому засіданні заявила клопотання про встановлення адміністративного нагляду щодо засудженого ОСОБА_5 , терміном на 1 рік з покладенням на останнього певних обмежень, в разі застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, посилаючись на те, що він за статейними ознаками підпадає під встановлення адміністративного нагляду.

У судовому засіданні представник колонії підтримав думку прокурора.

Заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши матеріали клопотання, та ознайомившись із особовою справою засудженого, суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав.

Вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 19.11.2021 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України,за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим за вироком Деснянського районного суду м. Києва від 10 грудня 2019 року, яким його засуджено за ч. 2 ст. 309 КК, остаточно призначено покарання ОСОБА_5 у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі. Вказаний вирок набрав законної сили 20.07.2022 року.

Згідно вищевказаного вироку засуджений ОСОБА_5 відбуває покарання в Бориспільській ВК № 119 з 02.09.2022 року.

Згідно ч. 1 ст. 81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. За змістом даної норми умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є правом, а не обов`язком суду.

Для застосування звільнення, згідно п. 2 ч. 3 ст. 81 КК України, необхідно щоб засуджений фактично відбув не менше двох третин строку покарання, призначеного судом, серед іншого, за умисний тяжкий злочин.

Згідно вироку Дніпровського районного суду м. Києва від 19.11.2021 року ОСОБА_5 засуджено до 4 років 6 місяців позбавлення волі. Строк покарання рахується з моменту фактичного затримання, тобто з 10.04.2020 року.

Таким чином, на момент розгляду клопотання ОСОБА_5 відбув 2/3 строку призначеного покарання, оскільки засуджений за умисний тяжкий злочин. Невідбута частина покарання, на момент розгляду подання, становить 10 місяців 23 дні.

Згідно ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Пунктом 2 постанови ППВСУ «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» № 2 від 26.04.2002 р., передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

За змістом закону, становлення особи на шлях виправлення - це прагнення засудженого до такого виправлення, позитивні зрушення в його поведінці і ставленні до праці, які свідчать про успішне здійснення процесу виправлення, що може ефективно продовжуватися й в умовах відбування менш суворого покарання. Становлення особи на шлях виправлення характеризується зразковою поведінкою і сумлінним ставленням до праці.

Відповідно до коментованої ст. 81 КК України сумлінна поведінка полягає у зразковому дотриманні вимог режиму, участі у самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни, товариському ставленні до інших засуджених. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання. Під сумлінним ставленням до праці слід розуміти постійну свідому участь у суспільно корисній праці, систематичне виконання і перевиконання виробничих завдань, сумлінне виконання трудових обов`язків і дорученої роботи, якість її виконання, прагнення до вдосконалення наявного фаху, спеціальності, придбання спеціальності, відсутність трудових порушень, прогулів, відмов від роботи, дбайливе ставлення до довіреного майна, інструментів, суворе додержання правил охорони праці і техніки безпеки тощо.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є заохочувальною нормою кримінального та кримінально-виконавчого законодавства, оскільки має на меті стимулювання засуджених до чіткого виконання правил внутрішнього розпорядку, дотримання вимог режиму відбування покарання, прагнення до продуктивної праці, відшкодування матеріальних збитків, нанесених злочином, каяття у скоєному злочині.

Доцільність умовно-дострокового звільнення визначається тим, що засуджений за певний час перебування у місцях позбавлення або обмеження волі виправився, змінив поведінку, з огляду на що відсутня необхідність повного відбування призначеного судом строку покарання.

Виходячи з приписів ст. 81 КК України, висновок суду про виправлення засудженого повинен бути заснований на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування в установі відбування покарання, а не за час, який безпосередньо передує розгляду подання.

З матеріалів особової справи вбачається, що засуджений ОСОБА_5 у місцях позбавлення волі знаходиться з 10.04.2020 р. Під час утримання в Київському слідчому ізоляторі зарекомендував себе з посередньої сторони, заохочень та стягнень не мав, до праці не залучався.

З 02.09.2022 р. відбуває покарання в БВК № 119. За час перебування в установі зарекомендував себе з позитивної сторони.

Засуджений спочатку був працевлаштований в майстерні установи, на дільниці поклейки паперових пакетів. На даний час працює в господарській обслузі робітником з обслуговування будівель і споруд. Відношення до праці сумлінне та відповідальне, завжди виконує поставлені завдання. За сумлінну працю і зразкову поведінку має 4 заохочення правами начальника установи.

Порушення установленого порядку відбування покарання не допускав. Стягнень не має. На профілактичному обліку не перебуває. У відношенні до працівників адміністрації установи ввічливий, тактовний, виконує їх законні вимоги.

Бере активну участь у програмах диференційованого виховного впливу. Реалізував програму «Фізкультура і спорт». Підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими, адекватно реагує на критику в свою адресу. Самооцінка адекватна.

Під час перебування в установі особа скорегувала свою поведінку в позитивному напрямку. Має бажання змінити своє життя та підтверджує це активними вчинками. Усвідомлює, що саме треба змінювати, бере участь в реалізації плану індивідуальної роботи. Заходи реалізації індивідуальної програми виконує у визначені терміни та не виявлено потреби у плануванні нових завдань впливу на криміногенну потребу. Позитивні плани на майбутнє є, активно їх впроваджує в своєму житті, має позитивні результати реалізації планів.

Має повну загальну середню освіту. Має кваліфікацію та спеціальність бухгалтерський облік. Базовими навичками володіє добре. Володіє достатніми професійними навичками.

Підтримує місці соціальні зв`язки, а саме засуджений одружений та має трьох малолітніх дітей.

Згідно ст. 118 КВК залучається до робіт з благоустрою установи та відділення. До виконання цих робіт відноситься добре.

Вину за вироком суду визнав частково, однак в процесі соціально-виховної роботи, засуджений змінив свою думку та на даний час визнає свою вину.

Згідно відомостей із підсистеми «КАСАНДРА» електронної системи Єдиний реєстр засуджених та осіб, взятих під варту засудженого ОСОБА_5 , із урахування аналізу критеріїв оцінки виправлення засудженого, характеристики під час відбування покарання, психологічної характеристики засудженого, підсумкової оцінки ризику вчинення повторного кримінального правопорушення та результатів індивідуальної програми соціально-вихованої роботи за підсумком: рівень ризику вчинення повторного кримінального правопорушення - середній; рівень шкоди життю та здоров`ю з огляду на характер скоєного злочину - середній; рівень ймовірної небезпеки для суспільства з огляду на характер скоєного злочину - середній.

Аналіз особової справи ОСОБА_5 , на переконання суду, переконливо доводять позитивну динаміку змін в особистості засудженого, які на час розгляду судом його клопотання досягли достатнього ступеню виправлення засудженого.

З огляду на це, рішення комісії в яких було відмовлено у застосуванні до засудженого ОСОБА_5 вимог ст. 81, 82 КК України та 101 КВК України, не можуть бути взятими судом до уваги. Також відсутність у минулому підстав для звільнення від відбування покарання умовно-достроково не може бути перешкодою для ухвалення відповідного рішення в майбутньому, коли такі підстави з`явились.

Доцільність і необхідність умовно-дострокового звільнення викликана тим, що до моменту звільнення мета покарання в основному досягнута, а саме: особа виправилася і немає необхідності в подальшому відбуванні покарання.

З урахуванням даних про особу засудженого, який позитивно характеризується представниками установи протягом усього часу відбування покарання, працевлаштований, має сумлінну поведінку та добре ставлення до суспільно-корисної праці, режим відбування покарання не порушує, приймає участь у роботах по благоустрою місць позбавлення волі, бере активну участь у програмах диференційованого виховного впливу, врівноважений та спокійний, дотримується правомірних взаємовідносин та ввічливого ставлення до персоналу установи, під час перебування в установі останній скорегував свою поведінку у позитивному напрямку, має високий рівень мотивації, міцні соціальні зв`язки, позитивні плани на майбутнє та активно їх впроваджує, тим самим засуджений продемонстрував позитивні зрушення в своїй свідомості, суд вважає, що на даний час ОСОБА_5 не є суспільно-небезпечною особою, за час перебування у виправній колонії ним досягнуто значних успіхів на шляху до соціалізації та доведено можливість стати повноцінним та законослухняним членом суспільства, сумлінною поведінкою, ставленням до праці він довів своє виправлення, а тому заслуговує на умовно-дострокове звільнення від відбування призначеного покарання.

Таким чином, судом встановлено, що засуджений ОСОБА_5 на момент розгляду клопотання відбув 2/3 призначеного строку покарання, а своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, у зв`язку з чим суд вважає за доцільне звільнити умовно-достроково засудженого від відбування покарання призначеного судом на невідбуту його частину, яка становить 10 місяців 23 дні.

Водночас у п. "г" ст. 3 ЗУ "Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі" закріплено, що адміністративний нагляд встановлюється щодо повнолітніх осіб: засуджених до позбавлення волі за один із злочинів, пов`язаних з незаконним обігом наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів.

З цього приводу у суду є достатньо підстав для встановлення щодо ОСОБА_5 тимчасових профілактичних заходів спостереження і контролю за його поведінкою, як особи, звільненої з місць позбавлення волі.

Враховуючи викладене, суд вважає, що засудженому слід, після звільнення з місць позбавлення волі, встановити адміністративний нагляд, оскільки він є засудженим, серед іншого, за злочин пов`язаний з незаконним обігом психотропних речовин.

Крім того, з урахуванням суспільної небезпеки вчинених ОСОБА_5 злочинів, встановлення адміністративного нагляду з обмеженнями в діях - необхідне для запобігання, в подальшому, вчинення ним суспільно-небезпечних діянь.

З цих підстав, та відповідно до зазначених вимог закону, суд вважає за необхідне встановити ОСОБА_5 адміністративний нагляд терміном в один рік із застосуванням, у відповідності до ст. 10 зазначеного Закону, із встановленням обмежень: заборони виходу з будинку (квартири) за місцем проживання щодня з 23.00 год. до 06.00 год.; заборони перебування в місцях, де продаються алкогольні напої на розлив (кафе, бари, ресторани); заборони виїзду за межі населеного пункту за місцем проживання, по службовим і особистим справам без дозволу на те органів Національної поліції; реєструватися в органах Національної поліції один раз на місяць.

Враховуючи зазначене, на підставі ст. 81 КК України, ст. 158 КВК України, та керуючись ст. 376, 536-539 КПК України, суд

ухвалив:

Клопотання засудженого задовольнити.

Звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого за вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 19.11.2021 року за ч. 2 ст. 186 КК України, із застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України, до покарання у виді позбавлення волі строком 4 роки 6 місяців, - на невідбуту частину призначеного основного покарання, що становить 10 (десять) місяців 23 дні позбавлення волі.

Встановити щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адміністративний нагляд терміном на 1 (один) рік.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такі обмеження: заборонити вихід за місцем проживання в період часу з 23.00 год. до 06.00 год. наступного дня; заборонити перебування в розважальних закладах, де здійснюється продаж алкогольних напоїв; заборонити виїзд за межі населеного пункту за місцем проживання, по службовим і особистим справам без дозволу на те органів Національної поліції; реєструватися в органах Національної поліції один раз на місяць.

Ухвала суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду на протязі 7 днів з дня проголошення шляхом подання апеляції через Бориспільський міськрайонний суд Київської області.

Оголошення повного тексту ухвали суду здійснено о 08.50 год. 20.11.2023 року.

Суддя ОСОБА_1