Справа № 308/2507/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2024 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі :

слідчого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2

у складі учасників справи:

прокурора ОСОБА_3

підозрюваного ОСОБА_4

адвоката ОСОБА_5

кримінальне провадження 1-кп/308/848/24

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали суду в місті Ужгороді клопотання слідчого СВ Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області лейтенанта поліції ОСОБА_6 погоджене прокурором Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_7 у кримінальному провадженні відомості про яке внесені до ЄРДР за № 0000511 від 08 лютого 2024 року відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця за національністю, громадянина України, уродженця Закарпатської області, Ужгородського р-ну, м. Ужгород, неодруженого, з базовою середньою освітою, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 у військовому званні «солдат», який зареєстрований, за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,-

встановив:

10 лютого 2024 року до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшло клопотання слідчого СВ Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області лейтенанта поліції ОСОБА_6 погоджене прокурором Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Указом Президента України № 64/2022 введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався та діє по теперішній час.

03 жовтня 2022 ОСОБА_4 призвано на військову службу за мобілізацією ІНФОРМАЦІЯ_2 та направлено для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 , де останній проходить військову службу по теперішній час. 13.10.2022 солдата ОСОБА_4 призначено на посаду стрільця.

Відповідно до положень п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», початком проходження військової служби для громадян призваних на військову службу під час мобілізації вважається день відправлення у військову частину з районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Відтак, з моменту призову на військову службу та відправлення до військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України 03.10.2022 солдат ОСОБА_4 набув статусу військовослужбовця Збройних Сил України, прийняв присягу на вірність народу України.

Солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем Збройних Сил України, відповідно до вимог ст. ст. 9, 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватись Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, бути дисциплінованим, поводитись з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Окрім цього, солдат ОСОБА_4 мав поводити себе пристойно і дотримуватись вимог ст. ст. 19, 68 Конституції України, згідно яких кожен зобов`язаний неухильно додержуватись Конституції України та Законів України, не посягати на права та свободи, честь і гідність інших людей, та ст. 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, згідно яких військовослужбовці постійно повинні бути зразком високої культури, скромності і витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей, зобов`язані завжди пам`ятати, що за їх поведінкою судять не лише про них, а й про Збройні Сили України в цілому.

Незважаючи на викладене, 08.02.2023 близько 19:30 год. ОСОБА_4 , перебуваючи за адресою АДРЕСА_2 , зайшов до магазину «VAM», який знаходиться за вищевказаною адресою, де у нього виник протиправний корисливий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна на виконання якого, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з корисливих мотивів, з метою особистої наживи та збагачення за рахунок чужого майна, діючи з прямим умислом, скориставшись тим, що за ними ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу викрав з приміщення магазину 8 одиниць шоколаду «Milka Oreo» вагою 100 грам вартістю 45,53 грн. за одиницю, 3 одиниці шоколаду «Milka Oreo Sandwich» вагою 92 грама вартістю 42,18 грн. за одиницю товару, грудинку «Бащинський» вагою 410 грам вартістю 320 грн., ковбасу «М`ясний хутір» вагою, 620 грам вартістю 151,58 грн., пляшку горілку «Воздух» об`ємом 0,5 літра вартістю 80,75 грн.

Після цього ОСОБА_4 пройшов повз каси, не розплатившись за даний товар, та покинув місце події, з викраденим товаром, розпорядившись останнім на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_4 , своїми умисними діями спричинив потерпілому ТОВ «Бабинець В.В.», в особі представника потерпілого ОСОБА_8 , матеріального збитку на загальну суму 1 043,11 грн.

Таким чином, ОСОБА_4 , обґрунтовано підозрюється у кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка) вчинена в умовах воєнного стану.

08 лютого 2024 в порядку ст.208 КПК України, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований, за адресою: АДРЕСА_1 , доставлений до ІТТ №1 в м.Ужгород.

Цього ж дня, 09.02.2024 встановивши достатність доказів для підозри особі у вчиненні кримінального правопорушення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований, за адресою: АДРЕСА_1 , оголошено повідомлення про підозру за вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка) вчинена в умовах воєнного стану.

Підозрюваним у кримінальному провадженні є ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українець за національністю, громадянин України, уродженець Закарпатської області, Ужгородського району, міста Ужгород, неодружений, з базовою середньою освітою, військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 у військовому званні «солдат», який зареєстрований, за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 злочину повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:

-протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 08.02.2024;

-протоком огляду місця від 08.02.2024;

-протоколом огляду місця події від 08.02.2024;

-протоколом затримання особи від 08.02.2024

-протоколом допиту потерпілого. від 09.02.2024;

-протоколом допиту свідка від 09.02.2024;

-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 09.02.2024;

-протоколом допиту свідка від 09.02.2024;

-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 09.02.2024;

-протоколом огляду відеозапису від 09.02.2024;

-повідомленням про підозру від 09.01.2024;

В клопотанні слідчий зазначив, що з метою забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_9 , покладених на нього процесуальних обов`язків та для виконання завдань кримінального провадження, слідчий просить застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

При розгляді клопотання в судовому засіданні прокурор підтримав подане клопотання та просив його задовольнити та обрати підозрюваному ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Захисник підозрюваного ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні відносно застосування, щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечила, зазначила, що запобіжний захід є занадто суворим та не відповідає вчиненому правопорушенню. Ризики наведені слідчим є необгрунтованими та недоведеними.

Підозрюваний ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину у вчиненні крадіжки визнав, проти задоволення клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечив, просив обрати більш м`який запобіжний захід та надати йому можливість йти воювати.

Дослідивши клопотання сторони обвинувачення, заслухавши прокурора, підозрюваного, захисника з приводу заявленого клопотання, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Як встановлено у судовому засіданні, ОСОБА_4 інкримінується вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, що відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії тяжкого.

Як вбачається з пояснень сторони обвинувачення, підставою обрання запобіжного заходу в виді тримання під вартою було обґрунтованість підозри, вагомість доказів, а також наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, як і відомості щодо особистості ОСОБА_4 ..

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор, 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з ч.1 ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується.

У відповідності до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1.переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2.знищити, сховати або спотворити будь яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3.незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4. перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5.вчинити інше кримінальне правопорушення.

Як вже зазначено вище, з пояснень сторони обвинувачення вбачається, що підставою застосування запобіжного заходу в виді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 було обґрунтованість підозри, вагомість доказів, а також наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України. Аналогічні посилання, як підставу застосування запобіжного заходу, наведено прокурором і у клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, враховуються обставини, передбачені ст.178 КПК України: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців, наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання, репутацію підозрюваного, обвинуваченого, майновий стан підозрюваного, обвинуваченого, наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого, дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше, наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до ч. 1 та п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

При дослідженні доданих до клопотання доказів, не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій, суд приходить до висновку про наявність обґрунтованої підозри про причетність гр. ОСОБА_4 , до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

Обставини кримінального правопорушення та причетність ОСОБА_4 до даного кримінального правопорушення, обґрунтованість підозри підтверджується: - протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 08.02.2024;

-протоком огляду місця від 08.02.2024;

-протоколом огляду місця події від 08.02.2024;

-протоколом затримання особи від 08.02.2024

-протоколом допиту потерпілого. від 09.02.2024;

-протоколом допиту свідка від 09.02.2024;

-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 09.02.2024;

-протоколом допиту свідка від 09.02.2024;

-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 09.02.2024;

-протоколом огляду відеозапису від 09.02.2024;

-повідомленням про підозру від 09.01.2024

та іншими зібраними доказами і матеріалами досудового розслідування.

Обґрунтованість підозри містить у собі два аспекти. Перший стосується питання права: підозра має стосуватися правопорушення, передбаченого законом. Другий стосується питання факту: мають бути доведені обставини, які за розумного та неупередженого тлумачення викликають підозру щодо причетності певної особи до певного кримінального правопорушення. У Рішенні Нечипорук і Йонкало проти України(п. 175) ЄСПЛ вкотре повторив, що термінобґрунтована підозраозначає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. При цьому тлумачення поняття «обґрунтованості» буде залежати від усіх обставин справи (Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom (Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства).

Сукупність фактичних даних, які містяться в наведених матеріалах кримінального провадження, дає підстави вважати пред`явлену ОСОБА_4 підозру у вчиненні даного кримінального правопорушення обґрунтованою, а обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні вже під час подальшого досудового розслідування, що не виключає можливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Оцінка доказів винуватості, їх належність та допустимість, на даній стадії досудового розслідування слідчим суддею суду першої інстанції перевірці не підлягають.

Слідчий суддя, вважає встановленим та доведеним стороною обвинувачення існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України: переховуватися від органів досудового розслідування, суду, незаконно впливати на свідків та інших учасників кримінального провадження, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Враховуючи, що кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , за ступенем тяжкості відноситься до тяжкого (ч.4 ст.185 КК України) злочину, зважаючи на вид та розмір покарання, яке загрожує ОСОБА_4 у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення (від 5 до 8 років позбавлення волі), останній може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, що свідчить про існування ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України, а відповідно до рішення Європейського суду з прав людини (надалі - ЄСПЛ) у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26.07.2001 «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування».

Слідчий суддя, беручи до уваги обставини вчиненого правопорушення, вважає, що ОСОБА_4 може незаконно впливати на свідків, з метою зміни ними показань на його користь, тобто наявний ризик, передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України.

Характер та значна суспільна небезпека злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, у вчиненні якого обґрунтовано підозрюється ОСОБА_4 , свідчить про те, що останній, у тому числі шляхом використання соціальних зв`язків, під загрозою тяжкості покарання, з метою уникнення кримінальної відповідальності, може вчинити інше кримінальне правопорушення, зокрема пов`язане із підкупом службових осіб і свідків.

Зазначене безумовно свідчить про наявність ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України.

Окрім цього, встановлено, що підозрюваний ОСОБА_4 вже неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення майнових злочинів, однак на шлях виправлення останній не став, відповідні висновків щодо зміни свого способу життя та поведінки не зробив та продовжує вчиняти нові злочини перебуваючи на волі.

Як самостійно повідомив в судовому засіданняі ОСОБА_4 , будучи мобілізованим та перебуваючи у відпустці, після завершення її терміну у військову частину не повернувся, однак коли звернувся із цим питанням до ТЦК та СП , йому повідомили, що його частина розформована чи передеслокована, він не зрозумів, а тому йому не було куди повертатись .

Матеріали справи містять інформацію про внесення відомостей до ЄРДР щодо вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.5 ст. 407 КК України.

Слідчим суддею оцінювалась можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 для запобігання вищезазначених ризиків.

Так, відповідно до характеристики ОСОБА_4 , останній являється працездатним, тяжкими захворюваннями, які б перешкоджали його утриманню під вартою, не страждає, слідчий суддя враховує той факт, що усвідомлюючи неминучість покарання за вчинення тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі до десяти років він може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, при цьому слідчий суддя враховує, що ОСОБА_4 , може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, має можливості впливу на свідків та інших учасників кримінального провадження, існує можливість перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, та вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити кримінальне правопорушення в якому підозрюється.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя враховує й вимоги пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування підозрюваного, обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику.

Вагомою підставою для вирішення питання про необхідність ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому, небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосудді може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контрактами.

На підставі викладеного, а також враховуючи дані про особу підозрюваного в їх сукупності, його ставлення до скоєного суд приходить до висновку про доведеність прокурором у клопотанні ризиків можливості підозрюваного переховуватися від суду, а також незаконного впливу на свідка та потерпілого у цьому кримінальному провадженні, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне в матеріалах провадження відсутні.

Отже, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є співмірним існуючим ризикам, відповідає тяжкості пред`явленої ОСОБА_4 підозри, а відтак є необхідним за даних обставин та відповідає характеру кримінального провадження та суспільному інтересу.

Таким чином, за наведених вище обставин, слідчий суддя вважає за доцільне обрати підозрюваному запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 60 днів.

Разом з тим слідчий суддя приходить до наступного висновку.

У відповідності з ч.3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України.

Застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків, розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Для того, щоб розмір застави можна було вважати таким, що здатен забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого суд з урахуванням положень ст. ст.177, 178 КПК України, повинен раціонально співставити його з доведеними у справі ризиками, даними про особу обвинуваченого, тяжкістю злочину у вчиненні якого він підозрюється. При цьому, необхідно мати на увазі, що розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб у особи, щодо якої застосовано заставу, не виникало бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

У справі «Бакланов проти Росії» (рішення суду від 09 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

У відповідності з ч. 5 ст.182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину, визначається в межах від 20 до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У зв`язку з наведеним, виходячи з вимог ст.ст. 178, 182 КПК України, тяжкості злочину, з урахуванням положення Закону України «Про державний бюджет України на 2024 рік» щодо розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який станом на 01.01.2024 року складає 3028 гривень, та з урахуванням майнового стану підозрюваного, слідчий суддя приходить до висновку, що для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, є необхідним визначити заставу у розмірі 30 (тридцять) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 90 840 (дев`яносто тисяч вісімсот сорок) гривень 00 копійок (30х3028). Такий розмір застави буде відповідним і достатнім, у даному кримінальному провадженні, зможе запобігти ризикам, передбаченими ст.177 КПК України та буде слугувати відповідним стримуючим фактором.

У випадку внесення застави слідчий суддя вважає за необхідне покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України.

Відповідно до ч.4 ст.202 КПК України підозрюваний звільняється з-під варти після внесення застави, визначеної у даній ухвалі, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому перебуває підозрюваний, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання останнього під вартою.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Відповідно до вимог ч.1 та ч.2 ст.197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді про обрання запобіжного заходу в вигляді тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів, при цьому строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 187, 193, 196, 197, 309 КПК України,-

постановив:

Клопотання задовольнити.

Обрати щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 60 (шістдесят) днів починаючи з 08 лютого 2024 року по 06 квітня 2024 року включно.

Строк дії ухвали про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою визначити до 06 квітня 2024 року включно.

На підставі ч.3 ст.183, ч.5 ст.182 КПК України, визначити підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заставу, достатню для забезпечення виконання ним обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, у розмірі 30 (тридцять) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 90 840 (дев`яносто тисяч вісімсот сорок) гривень 00 копійок (30х3028).

Роз`яснити, що підозрюваний ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 або заставодавець мають право в будь який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У разі внесення застави на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у відповідності до ч.5 ст.194 КПК України покласти наступні обов`язки:

- прибувати до прокурора, суду на їх першу вимогу;

- не відлучатися із населеного пункту де він проживає, а саме: АДРЕСА_1 , без дозволу прокурора або суду;

- не спілкуватися із свідками, у цьому кримінальному провадженні;

- здати на зберігання свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну .

Строк дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити до 06 квітня 2024 року включно.

У разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок Територіального управління ДСА України в Закарпатській області коштів, має бути наданий уповноваженій службовій особі установи, в якій утримуватиметься підозрюваний.

Після отримання та перевірки протягом одного дня документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа негайно має здійснити розпорядження про звільнення підозрюваного з-під варти, про що повідомити Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області.

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, в порядку ч.5 ст.194 КПК України.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що в разі невиконання вище перерахованих обов`язків до нього може бути застосовано більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення.

Копію ухвали вручити підозрюваному, прокурору та захиснику.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала підлягає до негайного виконання після її оголошення.

Повний текст ухвали було виготовлено та оголошено 13 лютого 2024 року о 13 год. 30 хв.

Слідчий суддя ОСОБА_1