УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.10.2023 Городоцький районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Городок Львівської області кримінальне провадження № 0000276 від 24.04.2019 відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Городок Львівської області, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , одруженого, з середньою технічною освітою, раніше не судимого

за ч. 2 ст. 125 КК України,-

в с т а н о в и в :

У провадженні Городоцького районного суду Львівської області на розгляді знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.

У судовому засіданні від обвинуваченого ОСОБА_4 надійшло письмове клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, а кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 закрити, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, яке обвинувачений ОСОБА_4 у суді підтримав, погодився на звільнення від кримінальної відповідальності та закриття відносно нього кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності, при цьому свою винуватість у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні заперечив.

Прокурор не заперечив проти задоволення заявленого клопотання, вважає, що кримінальне провадження відносно обвинуваченого може бути закрито та звільнено обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України у зв`язку з закінченням строків давності.

Потерпіла ОСОБА_5 у судове засідання не з`явилась, про час і дату проведення такого повідомлялась належним чином, судову повістку про виклик до суду отримала.

Представник потерпілої адвокат ОСОБА_6 у письмовій заяві суду повідомив, що Договір про надання правової допомоги потерпілій ОСОБА_5 між ним та потерпілою розірвано.

Заслухавши обвинуваченого на підтримку заявленого ним клопотання, думку прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження, роз`яснивши обвинуваченому правові наслідки звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, суд приходить до наступних висновків.

Згідно з вимогами п. 1 ч. 2 ст.284 КПК України у разі звільнення особи від кримінальної відповідальності суд закриває кримінальне провадження.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

У ч. 2 ст. 285 КПК України передбачено, що особі, яка підозрюється, обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення та щодо якої передбачена можливість звільнення від кримінальної відповідальності у разі здійснення передбачених законом України про кримінальну відповідальність дій, роз`яснюється право на таке звільнення.

За правилами ч. 3 ст.288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Положеннями ст. 49 КК України визначено: строки давності з огляду на тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, після закінчення яких особа звільняється від кримінальної відповідальності; підстави такого звільнення від кримінальної відповідальності; обчислення перебігу строків давності, його відновлення, зупинення та переривання.

Строк давності це передбачений ст. 49 КК України певний проміжок часу з дня вчинення кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою звільнення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, від кримінальної відповідальності.

Матеріально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: закінчення встановлених ч. 1 ст. 49 КК України строків; відсутність обставин, що порушують їх перебіг (ч.ч. 2, 3 ст. 49 КК).

Процесуально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: притягнення особи як обвинуваченого; згода обвинуваченого на таке звільнення від кримінальної відповідальності.

Згідно обвинувального акту, ОСОБА_4 обвинувачується у тому, що він 24 квітня 2019 року, близько 08.40 год., перебуваючи біля свого постійного місця проживання, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , маючи умисел на нанесення тілесних ушкоджень, під час раптово виниклого конфлікту із сусідкою ОСОБА_5 , умисно штовхнув потерпілу ОСОБА_5 , внаслідок чого вона впала на проїжджу частину дороги по АДРЕСА_1 та у подальшому наніс їй чотири удари рукою в область голови та два удари правою ногою по ногах потерпілої ОСОБА_5 , як наслідок, спричинив їй тілесне ушкодження у вигляді часткового пошкодження зв`язкового апарату лівого гомілко-ступневого суглобу, синця на лівому гомілко-ступневому суглобі, що відноситься до легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, а саме умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, що датовано 24 квітня 2019 року.

Нормами статті 12 КК України встановлено, що кримінальні правопорушення поділяються на кримінальні проступки і злочини.

Кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

Частиною 2 ст. 125 КК України передбачена відповідальність за умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я або незначну втрату працездатності, та яке карається штрафом від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк від ста п`ятдесяти до двохсот сорока годин або виправними роботами на строк до одного року, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до двох років.

Таким чином, інкриміноване ОСОБА_4 кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 125 КК України, відповідно до ст. 12 КК України є кримінальним проступком.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, подія кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 125 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , мала місце 24 квітня 2019 року, тобто на даний час минуло більше 3 років, що є підставою для застосування положень п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України.

Судом не встановлено обставин і не отримано об`єктивних доказів на підтвердження підстав для зупинення або переривання строків давності, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 49 КК України.

Зі змісту ст.ст. 284, 288 КПК України вбачається, що підставами для звільнення особи від кримінальної відповідальності при розгляді справи в суді є наявність норми кримінального закону, яка передбачає таке звільнення, клопотання сторони кримінального провадження про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та згода обвинуваченого на закриття кримінального провадження на цих підставах. Тобто, саме наявність цих процесуальних умов є правовою підставою для прийняття судом рішення про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 125 КК України.

Також суд зазначає, що звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі закінчення строків давності є обов`язковим. Тобто суд, встановивши наявність усіх передбачених законом обставин, зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності за цією підставою, незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження.

Суд за наявності правових підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ст. 49 КК України, та за згодою обвинуваченого ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності.

При цьому, визнання підозрюваним, обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення як обов`язкової умови такого звільнення кримінальним процесуальним законом не передбачено.

Відповідно до положень ст. 63 Конституції України та ст. 18 КПК України жодну особу не може бути примушено визнати свою вину у вчиненні кримінального правопорушення або примушено давати пояснення чи показання, які можуть стати підставою для її підозри або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення.

Виходячи з цих положень закону визнання винуватості є правом, а не обов`язком підозрюваного, обвинуваченого, а отже невизнання вказаними особами своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності їхньої згоди на звільнення від кримінальної відповідальності не може бути перешкодою в реалізації ними свого права на таке звільнення та правовою підставою для відмови судом у задоволенні заявленого клопотання. Передбачений законом інститут звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності не пов`язує такого звільнення з визнанням ними своєї вини у вчиненні злочину. Така правова позиція висловлена у Постанові Верховного суду від 29 липня 2021року у справі № 552/5595/18.

Частиною 3 ст. 288 КПК України встановлено, що суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Таким чином, з врахуванням того, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке класифікується як кримінальний проступок, з дня вчинення якого минув строк давності притягнення до кримінальної відповідальності, обвинуваченому роз`яснено підставу звільнення від кримінальної відповідальності і він погоджується на звільнення з цих підстав, ОСОБА_4 не ухилявся від досудового слідства та суду, нового злочину не вчинив, враховуючи вищенаведені норми законодавства, суд приходить до переконання, що клопотання обвинуваченого підлягає до задоволення та обвинуваченого ОСОБА_4 слід звільнити від кримінальної відповідальності, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, передбачених ст. 49 КК України, а провадження по справі слід закрити.

При цьому відмова суду у звільненні обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності буде порушенням прав обвинуваченого, що є недопустимим.

Крім цього, така відмова може призвести до порушення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, щодо розгляду справи упродовж розумного строку, що є також неприйнятним.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 слід залишити без розгляду, роз`яснивши цивільному позивачу її право на звернення до суду у порядку цивільного судочинства.

Питання речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 100, 283-288, 318, 368-372 КПК України, ст. 49 КК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 задовольнити.

ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності звільнити.

Кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, закрити.

Позовну заяву ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди залишити без розгляду.

Речові докази: CD-R диск 700 МВ залишити при матеріалах кримінального провадження.

На ухвалу протягом семи днів з дня її проголошення може бути подано апеляцію до Львівського апеляційного суду через Городоцький районний суд Львівської області.

Ухвала суду першої інстанції, якщо інше не передбачено Кримінальним процесуальним кодексом України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію ухвали негайно після її проголошення вручити прокурору, обвинуваченому.

Головуючий суддя ОСОБА_1