УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2023 року місто Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника власника майна адвоката ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000017 від 22.04.2023, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 204, ч. 2 ст. 2051, ч. 3 ст. 212 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

До слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000017 від 22.04.2023, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 204, ч. 2 ст. 2051, ч. 3 ст. 212 КК України, яке вилучено 27.10.2023 під час проведення обшуку за адресою: м. Київ, проспект Голосіївський,82, а саме, на: два мобільні телефони ZTE Blade A31.

Клопотання мотивоване тим, що детективами Головного підрозділу детективів Бюро економічної безпеки здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000017 від 22.04.2023, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 204, ч. 2 ст. 2051, ч. 3 ст. 212 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що невстановлені особи, у період із 2022 року по теперішній час на території м. Києва, Київської області та Хмельницької області організували механізм ввезення на територію України контрафактних тютюнових виробів без марок акцизного податку, у подальшому невстановлені особи здійснюють незаконне зберігання, транспортування з метою збуту контрафактних підакцизних товарів, а саме: електронних сигарет, рідин для електронних сигарет, тютюн для кальяну, які в подальшому збувають на території України, у тому числі у м. Києві, Київської області та Хмельницької області.

Як зазначає прокурор в своєму клопотанні, що органом досудового розслідування встановлено, що на території м. Києва функціонує мережа магазинів «Aladin HOOKAH SHOP», які здійснюють продаж підакцизної групи товарів (тютюн для кальяну, електронні сигарети) без відповідної ліцензії та без марок акцизного податку, які знаходяться за адресами - АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 . А також, встановлено, що складські приміщення які використовують для зберігання тютюнової продукції та електронних сигарет для подальшої реалізації в магазинах « ІНФОРМАЦІЯ_1 » розташований на території складських приміщень за адресою: АДРЕСА_4 .

В подальшому, встановлено, що точка зберігання та збуту підакцизної групи товарів (тютюн для кальяну, електронні сигарети) без відповідної ліцензії та без марок акцизного податку знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 .

27.10.2023 на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 19.10.2023, в приміщенні магазину «Aladin», який знаходиться за адресою: м. Київ, проспект Голосіївський, буд. 82, проведено обшук з метою відшукання та вилучення незаконно виготовлені підакцизні товари електронні сигарети, тютюн для кальяну, обладнання що забезпечує масове виробництво підакцизних товарів, фурнітури, упаковок, сировини для виготовлення рідин, які використовуються в електронних сигаретах, документів щодо придбання та реалізації незаконно виготовлених підакцизних товарів та сировини, тютюну для кальяну та інших незаконно виготовлених підакцизних товарів, підакцизні товари із маркою акцизного податку із ознаками підробки, чорнових записів та інших речей та документів, які можуть мати значення для даного кримінального провадження.

За результатами проведення обшуку в приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 », який знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 було виявлено, зокрема, два мобільні телефони ZTE Blade A31.

Вилучене під час обшуку майно має значення для кримінального провадження та може бути використане як доказ вчинення зазначеними особами кримінального правопорушення.

28.10.2023 детективом винесено постанову про визнання вказаних мобільних телефонів речовим доказом.

Крім того, 28.10.2023 детективом призначено судову комп`ютерно технічну експертизу, для отримання, аналізу інформації, яка в них міститься та може бути використана як доказ у кримінальному провадженні.

Відтак, з метою збереження речових доказів, прокурор просить накласти арешт на вищезазначене майно.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав та просив його задовольнити з підстав у ньому викладених.

Представник власника майна адвокат ОСОБА_4 заперечував щодо задоволення клопотання та зазначив, що за вказаною адресою здійснює свою господарську діяльність ФОП « ОСОБА_5 », який не має будь якого відношення до даного кримінального провадження, відтак вказані мобільні телефони не є речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

Слідчий суддя, заслухавши доводи прокурора, адвоката, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, дійшов висновку про наступне.

Так, у провадженні Головного підрозділу детективів Бюро економічної безпеки перебувають матеріали кримінального провадження №0000017 від 22.04.2023, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 204, ч. 2 ст. 2051, ч. 3 ст. 212 КК України.

Звернення прокурора з клопотанням про арешт на вказане тимчасово вилучене майно зумовлено необхідністю збереження речових доказів, оскільки вилучені предмети мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна (ч. 2 ст. 131 КПК України).

Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій та набуті кримінально протиправним шляхом.

Отже, майно, яке за обґрунтованої підозри органу досудового розслідування, має одну або декілька ознак, наведених у ст. 98 КПК України, може набути статусу речового доказу за рішенням слідчого, яке відповідно до вимог ч. 3 ст. 110 КПК України приймається у формі постанови.

Постановою детектива Бюро економічної безпеки України ОСОБА_6 від 28.10.2023 майно, на яке сторона обвинувачення просить накласти арешт, визнано речовим доказом.

Крім того, 28.10.2023 детективом призначено судову комп`ютерно технічну експертизу, для отримання, аналізу інформації, яка в них міститься та може бути використана як доказ у кримінальному провадженні.

Згідно ч 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 КПК України); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Крім того, при вирішенні клопотання сторони обвинувачення, слідчий суддя враховує, що закон не вимагає, щоб докази на підтвердження вчинення кримінального правопорушення були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого кримінального правопорушення. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно застосувати зазначений вид заходу забезпечення кримінального провадження з метою досягнення дієвості цього провадження та уникнення негативних наслідків.

За викладених обставин та відповідних норм кримінального процесуального законодавства, слідчий суддя приходить до переконання, що матеріалами клопотання обґрунтовано та в судовому засіданні встановлено необхідність застосування на даній стадії досудового розслідування, такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, тимчасово вилученого під час проведення обшуку, з метою уникнення можливості його відчуження, забезпечення збереження речових доказів, що залишили на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, слідчий суддя приходить до висновку, що у випадку його незастосування, це може призвести до наслідків, які можуть перешкоджати досудовому розслідуванню, а тому це є необхідною умовою досягнення дієвості даного кримінального провадження.

Вирішуючи питання про накладення арешту, слідчий суддя враховує й те, що в даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження та обставини кримінального провадження станом на час прийняття рішення вимагають вжиття такого методу державного регулювання як накладення арешту. При цьому, доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею не встановлено.

Так, приймаючи до уваги вищевикладене та враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, за фактом вчинення якого розслідується кримінальне провадження та в межах якого подано дане клопотання, фактичні обставини кримінального провадження, слідчий суддя з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення та відчуження майна, яке відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, та визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні постановою детектива від 28.10.2023, приходить до висновку про наявність достатніх підстав для накладення арешту на майно у даному кримінальному провадженні.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 98, 131, 132, 170-173, 309, 310, 392, 393, 395, 532 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000017 від 22.04.2023, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 204, ч. 2 ст. 2051, ч. 3 ст. 212 КК України задовольнити.

Накласти арешт на майно, яке вилучене 27.10.2023 під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_3 , а саме, на:

-два мобільні телефони ZTE Blade A31.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

На ухвалу слідчого судді може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Крім того, відповідно до ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасований повністю чи частково за заявленим клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисників, законних представників, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутніми при розгляді питання про арешт майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.

Слідчий суддя ОСОБА_1