Провадження №: 1-кп/752/1764/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.10.2023 м. Київ

Голосіївський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурорів ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві кримінальне провадження № 0001221, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.05.2023 за обвинуваченням

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Києві, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, освіта вища педагогічна, неодружений, офіційно не працевлаштований, не має на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей та/або недієздатних/непрацездатних осіб раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Судом визнано доведеним, що ОСОБА_5 діючи в порушення вимог ст. 28 Конституції України, згідно з якою кожен має право на повагу до його гідності, ст. 29 Конституції України, яка передбачає, що кожна людина має право на особисту недоторканість, а також в порушення вимог Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" умисно, протиправно, систематично вчиняв відносно свого батька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з яким обвинувачений перебуває у сімейних відносинах, психологічне та фізичне насильство, яке виразилося у висловлюваннях на адресу потерпілого нецензурної лайки, штовханині, приниженні честі й гідності та погрозах фізичною розправою, що призвело до психотравмуючих наслідків для потерпілого ОСОБА_4 - психологічних страждань, погіршення якості життя останнього.

Так, 14.08.2022 о 17:30 ОСОБА_5 , який знаходився за місцем свого проживання у квартирі АДРЕСА_2 вчинив домашнє насильство психологічно та фізичного характеру щодо свого батька ОСОБА_4 , а саме: будучи в стані алкогольного сп`яніння та в агресивному стані, діючи умисно, ображав, нецензурною лайкою та штовхав потерпілого.

Надалі 24.09.2022 о 22:30, 04.01.2023 о 21:40 та 01.05.2023 о 22:00 ОСОБА_5 перебував за вищевказаним місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_3 , де вчиняв психологічне насильство щодо свого батька ОСОБА_4 , а саме: влаштовував конфлікти, в ході яких ображав потерпілого нецензурною лайкою, принижував честь та гідність, погрожував фізичною розправою.

За кожною датою вчинення фізичного та психологічного насильства ОСОБА_5 було притягнуто до адміністративної відповідальності.

Відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи від 24.05.2023 № 484 сімейна ситуація (конфліктна поведінка ОСОБА_5 в стані сп`яніння) постала для ОСОБА_4 психотравмуючою, викликає у нього періодичні негативні переживання, зокрема емоційну напругу, певні побоювання та тривожні очікування, підвищену тривогу, відчуття приниження честі і гідності, неможливість повноцінно відпочивати вночі, які виникають періодично та погіршують якість його поточного життя.

Описане вище вказує на доведеність у діях обвинуваченого ознак кримінального правопорушення за ст. 126-1 КУпАП.

Вказаних висновків суд дійшов також і з огляду на те, що обвинувачений не оспорював фактичні обставини, які викладені в обвинувальному акті та повністю визнав свою вину, отримавши згоду сторін, суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням документів, що характеризують його особу.

У ході допиту ОСОБА_5 свою вину у систематичному вчиненні домашнього насильства щодо свого батька ОСОБА_7 визнав повністю, надав показання, у яких підтвердив обставини вчинення кримінального правопорушення, викладені в установчій частині вироку, зокрема у частині способу, дат, часу і місця вчинення свого продовжуваного злочину, своєї протиправної поведінки відносно потерпілого. Зокрема обвинувачений повідомив, що за місцем реєстрації проживає з батьком та матір`ю в одній квартирі постійно. Коли випиває, стає агресивним та вступає у сварки з батьком, який, виявляючи до нього любов і турботу, закликає не випивати алкоголь. Дійсно 14.08.2022, 24.09.2022, 04.01.2023, 01.05.2023 словесно ображав батька, принижував, висловлювався у його бік нецензурною лайкою, 14.08.2022 ще й штовхав. За кожним з випадків притягався до адміністративної відповідальності за домашнє насильство. При цьому обвинувачений зазначив, що працює неофіційно у сервісах таксі та в інтернет магазині з продажу запчастин. Його матір хвора на цукровий діабет, потребує стороннього догляду, адже через захворювання їх ампутували частину нижньої кінцівки, він допомагає матері вдома та забезпечує її транспортування до медичної установи або ж привозить до дому лікаря. З батьком примирився і має нормальні стосунки, вибачався кожного разу як вчиняв відносно нього домашнє насильство. Наразі алкоголь не вживає, лікується - приймає препарати, які зменшують потяг до алкоголю. Після 01.05.2023 фізичне, психологічне насильство до батька не застосовував.

Покази обвинуваченого в судовому засіданні послідовні, змістовні, а тому не викликають сумніву суду у правильності розуміння ним змісту обставин, добровільності та істинності його позиції.

Отже під час розгляду справи та в ході допиту обвинувачений усвідомлено й добровільно підтвердив, що всі обставини, відображені в обвинувальному акті, відповідають дійсності.

Зважаючи на викладене, засновуючись на своєму внутрішньому переконані, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, у межах ч. 3 ст. 349 КПК України, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд доходить висновку про повну доведеність вини ОСОБА_5 у вчиненні домашнього насильства - умисного систематичного вчинення фізичного і психологічного насильства щодо особи, з якою перебуває у сімейних відносинах - свого батька ОСОБА_4 , що призвело до фізичних і психологічних страждань, погіршення якості життя потерпілого. А тому обвинувачений визнається винуватим у вчиненні нетяжкого злочину, передбаченого ст. 126-1 КК України.

Підстав для виходу за межі висунутого обвинувачення чи його зміни суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод не встановлено.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Під час судових дебатів прокурор оголосив міркування щодо міри необхідного покарання, вказував на особу обвинуваченого, який свою винуватість визнав та щиро розкаявся, став на шлях виправлення, раніше до кримінальної відповідальності не притягалася, просив застосувати до ОСОБА_5 покарання у виді громадських робіт, тривалістю 200 годин.

Потерпілий ОСОБА_4 зазначив, що сина вибачив, просив звільнити його від кримінальної відповідальності, вважає, що він все усвідомив і так не чинитиме.

Захисник у судових дебатах зазначила, що обвинувачений і під час досудового розслідування і під час судового розгляду свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, щиро розкаявся і повідомив суду, що просив пробачення у свого батька і батько йому пробачив, раніше до кримінальної відповідальності не притягався, шкода не завдана, тому вважає що на підставі ст. 48 КК України наявні підстави для звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності у зв`язку зі зміною обстановки, про виявилося у тому, що останній перестав вчиняти домашнє насильство щодо батька, перестав випивати, агресивно не поводиться.

ОСОБА_5 у судових дебатах зазначив, що його дії негідні чоловіка, він щиро кається, усвідомив хибність своєї поведінки, алкоголь не вживатиме, просить його суворо не карати. В останньому слові підтримав клопотання захисниці та просив звільнити його від кримінальної відповідальності за ст. 48 КК України.

Розглянувши клопотання захисниці, яке підтримав обвинувачений, суд відхиляє його як безпідставне, зважаючи на наступне.

Відповідно до ст. 48 КК України особу, яка вперше вчинила кримінальний проступок або нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, може бути звільнено від кримінальної відповідальності, якщо буде визнано, що на час кримінального провадження внаслідок зміни обстановки вчинене нею діяння втратило суспільну небезпечність або ця особа перестала бути суспільно небезпечною.

Процитована стаття передбачає дві підстави звільнення особи від кримінальної відповідальності: 1) втрата діянням суспільної небезпечності внаслідок зміни обстановки та 2) втрата особою суспільної небезпечності внаслідок зміни обстановки.

Для застосування приписів ст. 48 КК України необхідно розрізняти два види обстановки, що існують на час вчинення певною особою злочину невеликої або середньої тяжкості. Перший вид обстановки - це обстановка вчинення злочину в широкому розумінні цього слова, тобто як об`єктивні умови, що характеризують соціальні, економічні, політичні, духовні, міжнаціональні, воєнні, міжнародні, природні, організаційні, виробничі та інші процеси в масштабах країни, регіону, області, міста, району, підприємства, установи, організації, побуту, сім' ї тощо. Другий вид обстановки - це обстановка, що склалася навколо особи під час вчинення нею злочину, тобто об`єктивні (зовнішні) умови життя та діяльності, у яких перебувала дана особа під час вчинення злочину і які значною мірою впливали на її суспільну небезпечність. При цьому необхідно встановити безпосередній зв`язок між зміною відповідної обстановки, що відбулася протягом певного часу з дня вчинення злочину на час здійснення кримінального провадження у справі, та втратою діянням або особою суспільної небезпечності.

Втрата діянням суспільної небезпечності внаслідок зміни обстановки - це втрата ним цілком суспільної небезпечності або втрата її в такій мірі, при якій діяння визнається незлочинним.

Для застосування ст. 48 КК суд повинен встановити, що після вчинення певного злочину невеликої або середньої тяжкості обстановка вчинення злочину змінилася таким чином, що раніше вчинене діяння вже не може розглядатися як суспільне небезпечне. Така зміна обстановки може бути двох видів: масштабна або локальна.

Масштабна зміна обстановки стосується змін у межах країни і може виражатися, наприклад, у припиненні стану війни або скасуванні воєнного чи надзвичайного стану в країні, зміні економічного або політичного курсу країни, підходів держави до вирішення тієї чи іншої проблеми, зміні масштабу цін, високих темпах інфляції тощо.

Локальна зміна обстановки вчинення злочину - це зміна обстановки в певному регіоні, місті, підприємстві, сім`ї тощо і може виражатися, наприклад, у прийнятті владою таких рішень, які істотно впливають на оцінку раніше вчиненого діяння як суспільно небезпечного; ліквідації або реорганізації конкретного підприємства, на якому раніше був вчинений злочин; набуття згодом особою певного статусу чи офіційного документу, які були відсутні саме на момент вчинення злочину; зміні природних умов або умов господарювання в певному регіоні, що впливає на оцінку раніше вчиненого діяння як суспільно небезпечного тощо.

Як вказувалося вище, обставини, які зазнали змін і які захисниця визначає як такі, що свідчать про зміну обстановки є не факторами, про які йдеться у ст. 48 КК України, адже, на переконання суду, обставини того, що ОСОБА_5 після 01.05.2023 не вчиняв домашнє насильство відносно свого батька є свідченням завершення його продовжуваного злочину через усвідомлення протиправності та кримінальної карності вчиненого, а не зміною обстановки. Припинення вживання алкоголю у цьому разі слід розглядати як те, що обвинувачений став на шлях виправлення та недоцільно прирівнювати до зміни обстановки.

У зв`язку з викладеним клопотання захисту про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності відхиляється.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, об`єкт злочинного посягання та суб`єкт, проти якого були спрямовані протиправні діяння, умови вчинення цього діяння, особу винного, який судимостей немає, раніше до кримінальної відповідальності не притягавася, має постійне місце реєстрації та місце проживання, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває та є осудним, за місцем проживання характеризується незадовільно.

Відповідно до ст. 66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого суд визнає щире каяття ОСОБА_5 , яке полягає у жалю з приводу учиненого, осуді своєї поведінки, визнання ним всіх обставин, регламентованих п. 1 ч. 2 ст. 91 КПК України щодо подій кримінального правопорушення, у тому числі, їх часу, місця, способу учинення, повне визнання своєї винуватості.

Обставиною, яка обтяжує покарання за ст. 67 КК України суд визнає вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Підстав для застосування при призначенні покарання приписів ст. 69, 74 КК України у цьому провадженні не встановлено.

За таких обставин, відповідно до вимог ст. 65 КК України щодо законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання в межах санкцій того кримінального закону, за яким він визнається винуватим, а саме: у виді громадських робіт на строк двісті годин. На переконання суду застосування в якості покарання позбавлення волі не відповідатиме критерію пропорційності з огляду на вчинений злочин, тоді як застосування положень ст. 75 КК України (звільнення відбування покарання з випробуванням та установленням іспитового строку) не забезпечить досягнення такої мети покарання як виправлення засудженого та запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень.

Обмежень, про які йдеться у ст. 56 КК України щодо обвинуваченого ОСОБА_5 в частині обраного виду покарання судом не встановлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 56 КК України громадські роботи мають полягати у виконанні засудженим у вільний від роботи чи навчання час безоплатних суспільно корисних робіт, вид яких підлягає визначенню органами місцевого самоврядування.

При цьому суд не вбачає підстав для застосування відносно ОСОБА_5 обмежувальних заходів за ст. 91-1 КК України, оскільки застосування таких заходів у даній категорії справ є правом, а не обов`язком суду. Покарання, що визначається цим вироком, потребуватиме перебування обвинуваченого у продовж робочого часу протягом тривалого строку у визначеному органом місцевого самоврядування чи з питань пробації місці, тобто вимагатиме активних дій у робочий час. У той же час обвинувачений повідомив суду, що він допомагає матері в побуті та в отриманні нею медичної допомоги, адже вона страждає на цукровий діабет, її було виконано операцію з ампутації частини нижньої кінцівки, тоді як батько обвинуваченого повідомив, що він є пенсіонером за віком, проте працює на підприємстві закритого типу, тобто його можливості з догляду за дружиною обмежені. За наведених обставин, враховуючи фактори, які свідчать проте, що ОСОБА_5 стан на шлях виправлення, приймає препарати, які знижують тяготіння до алкоголю, з потерплим примирився і останній його вибачив, призначення покарання у виді громадських робіт, які потребуватимуть соціальної активності без застосування обмежувальних заходів за ст. 91-1 КК України видається правильним і таким, що достатнім у демократичному суспільстві. Допомога в сімї та догляд за хворою матір`ю сприятимуть досягненню мети і цілей обмежувальних заходів за ст. 91-1 КК України без їх призначення de jure.

Запобіжний захід не обирався і підстав для його застосування суд не вбачає.

Процесуальні витрати для здійснення їх розподілу судом у кримінальному провадженні не заявлені.

Наявність у кримінальному провадженні речових доказів для вирішення їх долі, не встановлена.

Керуючись 91-1 КК України, ст. 349, 368, 370, 374, 394, 395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України та призначити йому покарання у виді громадських робіт на строк 200 (двісті) годин.

Вирок може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Голосіївський районний суд міста Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення за винятком підстав, передбачених ч. 2 ст. 394 КПК України (щодо обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним).

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційноїскарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1