Справа №592/8729/23 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-сс/816/423/23 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - арешт майна
УХВАЛА

Іменем України

21 вересня 2023 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми кримінальне провадження № 592/8729/23 за апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 20.06.2023 про відмову в накладенні арешту на майно,

установила:

В поданій апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та постановити нову ухвалу, якою накласти арешт на вилучене 14.06.2023 під час особистого обшуку ОСОБА_8 майно, а саме: згорток з ізоляційної стрічки, в якому знаходиться зіп-пакет з кристалічною речовиною, оскільки воно може становити предмет кримінального правопорушення. Вказує, що відповідно ч. 1 ст. 40-1 КПК дізнавач при здійсненні дізнання наділяється повноваженнями слідчого, а п. 4 ч. 2 зазначеної статті уповноважений звертатися за погодженням із прокурором до слідчого судді з клопотаннями про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій, тому КПК не містить заборони звернення дізнавача до слідчого судді за погодженням з прокурором.

20.06.2023 до Ковпаківського районного суду м. Суми з клопотанням про поновлення процесуального строку та накладення арешту на тимчасово вилучене майно, погодженим із прокурором Окружної прокуратури міста Суми, звернувся ст. дізнавач СД Сумського РУП ГУНП в Сумській області ОСОБА_9 , яке обґрунтував тим, що у кримінальному провадженні № 0000569 від 14.06.2023 здійснюється розслідування за ч. 1 ст. 309 КК за фактом того, що 14.06.2023 о 14:02 до чергової частини Сумського РУП ГУНП в Сумській області надійшло повідомлення від працівника поліції про те, що 14.06.2023 о 14:02 на території парку за адресою: м. Суми, вул. Веретенівська, ним був зупинений ОСОБА_8 , в якого виявлено згорток з речовиною схожою на наркотичну.

14.06.2023 о 14:02 в ході затримання ОСОБА_8 на території «Веретенівського парку» в м. Суми по вул. Веретенівській у останнього було вилучено: згорток з ізоляційної стрічки, в якому знаходиться зіп-пакет з кристалічною речовиною.

Оскільки вилучений 14.06.2023 згорток є предметом кримінального проступку, зберіг на собі сліди злочину або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тобто відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК, то дізнавач просив накласти на нього арешт.

Крім того, дізнавач просив поновити процесуальний строк на звернення з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна. Клопотання обґрунтував тим, що затримання ОСОБА_8 здійснено 14.06.2023, на наступний робочий день він знаходився після добового чергування, а в подальші робочі дні займався заздалегідь запланованими слідчими діями.

Ухвалою слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 20.06.2023 відмовлено ст. дізнавачу СД Сумського РУП ГУНП в Сумській області ОСОБА_9 у задоволенні клопотання про арешт тимчасово вилученого майна. Своє рішення слідчий суддя умотивував тим, що дізнавач не наділений повноваженнями звертатися до слідчого судді з відповідним клопотанням.

Будучи належним чином повідомленими про час і місце апеляційного розгляду, учасники кримінального провадження в судове засідання не з`явились, від прокурора ОСОБА_10 надійшла письмова заява про розгляд апеляційної скарги у його відсутність, тому колегія суддів вважає за можливе здійснити апеляційний розгляд за відсутності сторін кримінального провадження, що не суперечить вимогам кримінального процесуального закону.

Вислухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого судового рішення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вказана вище апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Розглянувши клопотання дізнавача та відмовивши у його задоволенні, слідчий суддя суду першої інстанції дійшов висновку, що дізнавач не наділений повноваженнями звертатися до слідчого судді з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна.

Однак такі висновки слідчого судді, на думку колегії суддів, не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження і вимогам КПК, оскільки при застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти відповідно положень КПК (ст. 1 КПК) та належною правовою (судовою) процедурою забезпечити швидке, повне та неупереджене розслідування і судовий розгляд, гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному примусу (обмеженню) (ч. 2 ст. 2 КПК).

Зокрема, згідно ч. 1 ст. 171 КПК з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову також цивільний позивач.

Відповідно ч. 1 ст. 40-1 КПК, дізнавач при здійсненні дізнання наділяється повноваженнями слідчого, а згідно п. 4 ч. 2 зазначеної статті уповноважений звертатися за погодженням із прокурором до слідчого судді з клопотаннями про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій.

Тому висновки слідчого судді суду першої інстанції про те, що дізнавач не мав процесуальних повноважень подавати відповідне клопотання до слідчого судді, є необґрунтованими та невмотивованими.

Крім того, як убачається з матеріалів клопотання ст. дізнавача СД Сумського РУП ГУНП в Сумській області про арешт тимчасово вилученого майна дізнавач також просив поновити процесуальний строк для звернення з відповідним клопотанням, проте слідчий суддя всупереч вимогам КПК дане клопотання проігнорував та не розглянув.

Положеннями ч. 1 ст. 131 КПК передбачено, що одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Згідно ч. 6 ст. 132 КПК під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Відповідно ч. 1 ст. 170 КПК, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, третіх осіб, для забезпечення цивільного позову, можливої конфіскації майна. Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди (ч. 2 ст. 170 КПК), а згідно ч. 3 ст. 170 КПК, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним в ст. 98 цього Кодексу (матеріальні об`єкти та документи, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження та інше).

За змістом ч. 2 ст. 173 КПК, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно ч. 5 ст. 171 КПК клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої ст. 235 КПК, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

З огляду на вищенаведене, дізнавач мав діяти у законний спосіб та звернутися з відповідним клопотанням до слідчого судді не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна.

Відповідно ч. 2, 7 ст. 115 КПК, при обчисленні строку годинами строк закінчується в останню хвилину останньої години. При обчисленні процесуального строку в нього включаються вихідні і святкові дні, а при обчисленні строку годинами і неробочий час. У свою чергу, ст. 116 КПК встановлено, що строк не вважається пропущеним, якщо скаргу або інший документ здано до закінчення строку на пошту або передано особі, уповноваженій їх прийняти.

14.06.2023 о 14:02 ОСОБА_8 було затримано в порядку ст. 298-2 КПК за підозрою у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК, та у присутності понятих ОСОБА_11 , ОСОБА_12 за участю захисника ОСОБА_13 був здійснений обшук затриманої особи, під час якого з лівої кишені шорт виявлено та вилучено згорток з чорної ізоляційної стрічки, в якому знаходився зіп-пакет з кристалічною речовиною, запаковано до конверту та опечатано. Згідно постанови ст. дізнавача ОСОБА_9 про звільнення затриманої особи ОСОБА_8 було звільнено 14.06.2023 о 16:40, а тому клопотання про арешт вилученого майна, повинно бути поданим до суду не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна.

За приписами ч. 2 ст. 113 КПК процесуальні дії під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.

Разом із тим, з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна відповідно п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК слідчий звернувся до слідчого судді 20.06.2023, тобто після спливу граничного строку.

Виходячи із системного аналізу норм процесуального закону, під поважними причинами кримінальний процесуальний закон розуміє лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами, труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у строк, визначений законом.

Отже в ініційованому учасником кримінального провадження клопотанні про поновлення процесуального строку має бути наведено причини, через які цей строк пропущений, тому дізнавач мав діяти у законний спосіб та звернутися з відповідним клопотанням про накладення арешту на майно до слідчого судді не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна.

Пропустивши строк звернення до слідчого судді з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна, дізнавач у своєму клопотанні просить його поновити, однак заявлене ним клопотання про поновлення строку не містить обґрунтованих підстав для його поновлення, жодних аргументів на підтвердження поважності причин, які б слугували підставою для поновлення цього строку з урахуванням вимог КПК, у клопотанні не наведено.

Перелічені дізнавачем у клопотанні обставини не доводять наявність таких причин непереборного характеру, в силу яких прокурор, з групи прокурорів, яка складає двоє прокурорів були позбавлені реальної можливості подати клопотання про арешт майна, а отже не можуть бути сприйняті судом як поважні.

Колегія суддів приходить до висновку про те, що клопотання дізнавача про поновлення строку подачі клопотання про арешт тимчасово вилученого майна, задоволенню не підлягає за недоведеністю поважності причин пропуску строку звернення.

Оскільки клопотання про арешт тимчасово вилученого майна подано з пропуском строку, зважаючи на імперативну норму абз. 2 ч. 5 ст. 171 КПК, вказане клопотання задоволенню не підлягає.

Відповідно п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК, підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, а згідно ч. 1 ст. 412 цього Кодексу істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Ухвалу слідчого судді не можна вважати законною, обґрунтованою та вмотивованою, тому вона підлягає скасуванню через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, а апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з цих підстав.

Після скасування ухвали слідчого судді колегія суддів вважає за необхідне постановити нову ухвалу, якою відмовити дізнавачу в задоволенні клопотання про арешт майна.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 418, 419 і 422 КПК України,

постановила:

Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 20.06.2023 про відмову в накладенні арешту на майно скасувати у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та постановити нову ухвалу.

Відмовити старшому дізнавачу СД Сумського РУП ГУНП в Сумській області ОСОБА_9 у задоволенні клопотання про накладення арешту на майно, вилученого в ході затримання ОСОБА_8 14.06.2023.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4