Вирок

Іменем України

01 грудня 2023 року м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі кримінальне провадження №0003264 від 27.10.2023р. по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Житомира, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, офіційно не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою в АДРЕСА_1 , раніше не судимого в силу ст.89 КК України,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.396 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин. 07.08.2023р. близько 01 години 00 хвилин ОСОБА_5 перебував разом із своїми знайомими ОСОБА_6 , Особою 1, матеріали кримінального провадження відносно якого скеровано з обвинувальним актом до суду, та Особа 2, матеріали кримінального провадження відносно якого скеровано з обвинувальним актом до суду, за місцем свого проживання у приміщенні квартири АДРЕСА_2 .

В цей день, час та місці під час спільного розпивання алкогольних напоїв на грунті раптово виниклого конфлікту Особа 1, матеріали кримінального провадження відносно якого скеровано з обвинувальним актом до суду, спричинив тяжкі тілесні ушкодження ОСОБА_6 , в результаті чого настала його смерть.

Після чого ОСОБА_5 , достовірно знаючи про спричинення Особою 1 07.08.2023р. близько 1 години 00 хвилин у приміщенні кімнати АДРЕСА_2 умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, тобто тяжкого злочину, діючи умисно, не повідомив про це правоохоронні органи, а почав активно сприяти приховуванню злочину та його слідів.

Так, 07.08.2023 року близько 23 години 40 хвилин ОСОБА_5 , будучи обізнаним про вчинення Особою 1, матеріали кримінального провадження відносно якого скеровано з обвинувальним актом до суду, а саме спричинення тяжких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_6 , усвідомлюючи фактичні обставини вчиненого особливо тяжкого злочину, заздалегідь не обіцяючи, але діючи за вказівкою особи 1Ю, надав заздалегідь не обіцяну допомогу у приховуванні слідів вчиненого злочину, а саме спільно з Особою 1 та Особою 2, перебуваючи в приміщенні кімнати АДРЕСА_2 , загорнули тіло ОСОБА_6 в килим, який лежав у кімнаті, та допоміг перенести тіло із вказаної кімнати на відкриту ділянку міцевості, розташовану поблизу будинку АДРЕСА_3 , де залишили його, та місце вчинення кримінального правопорушення покинули.

В подальшому ОСОБА_5 , будучи обізнаним про вчинення особою 1, матеріали кримінального провадження відносно якого скеровано з обвинувальним актом до суду, злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, та не являючись членом сім`ї чи близьким родичем вказаної особи, маючи реальну можливість, не повідомив правоохоронні органи про вчинений злочин, тобто діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, заздалегідь не обіцяючи, приховав тіло ОСОБА_6 та залишив місце події, в результаті чого заздалегідь необіцяно приховував вчинення тяжкого злочину.

Своїми умисними діями, які виразились у заздалегідь не обіцяному приховуванні тяжкого злочину, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.396 КК України.

Сторонами провадження досягнуто угоди про визнання винуватості.

Суду надано скріплену підписами угоду про визнання винуватості від 31 жовтня 2023 року, укладену у м. Житомирі між прокурором Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_3 , обвинуваченим ОСОБА_5 в присутності захисника ОСОБА_4 .

Виходячи із змісту угоди, ОСОБА_5 під час досудового розслідування та судового розгляду беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, погодився на призначення узгодженого покарання, отримав роз`яснення наслідків укладення та затвердження угоди, що передбачені ст. 473 Кримінального процесуального кодексу України та наслідки невиконання угоди.

Згідно угоди, сторони погодилися на призначення ОСОБА_5 покарання за ч.1 ст.396 КК України у виді трьох років позбавлення волі, із застосуванням положень ст. 75 КК України щодо звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, із встановленням останньому іспитового строку, та покладанням обов`язків, визначених ст. 76 КК України.

При цьому сторонами угоди засвідчено, що жодні обмеження для застосування такого виду покарання та у вказаному порядку відсутні.

Згідно ст.469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Судом встановлено в судовому засіданні, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.396 КК України, що згідно ст.12 КК України, є нетяжким злочином.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 показав, що цілком розуміє свої права та наслідки укладення і затвердження угоди, що передбачені ч.2 ст.473 та ч.4 ст.474 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, наслідки невиконання угоди, що роз`яснено судом в ході судового засідання. Крім цього, обвинувачений надав суду згоду на призначення узгодженого покарання, зазначив, що угоду про визнання винуватості було укладено добровільно, без застосування насильства, примусу, погроз та вона не стала наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Перевіривши угоду, судом встановлено, що вона відповідає вимогам ст. 472 КПК України, при її укладенні дотримано вимог ст.470, ч.6 ч.7 ст. 474 КПК України, обвинувачений беззастережно визнав вину, може виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання, що підтвердив безпосередньо в судовому засіданні усно, а отже угода може бути затверджена судом з одночасним ухваленням вироку і її умови не порушать права, свободи, інтереси сторони чи інших осіб.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, не встановлено. Обставинами, що пом`якшують покарання, відповідно до ст.66 КК України, є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Речові докази зберігати до вирішення кримінального провадження по обвинуваченню за ч.2 ст.121 КК України.

Процесуальні витрати відсутні. Запобіжний захід не обирався.

Керуючись ст.ст.368, 369,374, 394,474, 475 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 31.10.2023р., укладену між прокурором Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_3 , обвинуваченим ОСОБА_5 в присутності захисника ОСОБА_4 .

Визнати ОСОБА_5 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.396 КК України, та призначити йому узгоджену міру покарання у виді трьох років позбавлення волі.

На підставі ст. ст. 75,76 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 2 (двох) років іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Речові докази зберігати до вирішення кримінального провадження по обвинуваченню за ч.2 ст.121 КК України.

Вирок може бути оскаржений до Житомирського апеляційного суду через Корольовський районний суд м. Житомира на протязі 30 днів, починаючи з моменту його проголошення обвинуваченим, захисником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди; прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно ч.4 ст.469 кодексу угода не може бути укладена.

Копію вироку негайно вручити обвинуваченому, прокурору, захиснику.

Головуючий суддя ОСОБА_1