Справа № 738/147/23
№ провадження 1-кп/738/11/2024
В И Р О К

іменем України

05 лютого 2024 року місто Мена Чернігівської області

Менський районний суд Чеpнiгiвської областi в складi судді ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000100, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20 грудня 2023 року стосовно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянство України, уродженця села Кочерів Житомирської області, одруженого, зареєстроване місце проживання по АДРЕСА_1 , з 27 січня 2021 року відбуває покарання у виді позбавлення волі в Державній установі «Менська виправна колонія (№ 91)», яка знаходиться по провулку Дружби, 5 в селищі Макошине Корюківського району Чернігівської області, раніше судимого: 14 січня 2021 року вироком Попільнянського районного суду Житомирської області, зміненим ухвалою Житомирського апеляційного суду від 12 жовтня 2021 року - за частиною першою статті 121 КК України до п`яти років позбавлення волі,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 111-1 КК України,

за участю:
секретарів судового засідання ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
учасників кримінального провадження:
прокурораОСОБА_5 ,
захисникаОСОБА_6 ,
обвинуваченогоОСОБА_2 ,

встановив:

1.Хронологія судового провадження.

Відповідно до ухвали Менського районного суду Чернігівської області від 20 квітня 2023 року (суддя ОСОБА_7 , справа № 738/147/23, провадження № 1-кп/738/31/2023), обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000100 стосовно ОСОБА_2 надійшов до Менського районного суду Чернігівської області 24 січня 2023 року. Цією ухвалою суд постановив повернути обвинувальний акт прокурору у зв`язку із невідповідністю обвинувального акту вимогам КПК України (том 1 арк. с. 245-246).

12 травня 2023 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000100 надійшов до Менського районного суду Чернігівської області з Чернігівської обласної прокуратури (том 1 арк. с. 1).

12 травня 2023 року Менський районний суд Чернігівської області постановив ухвалу про призначення підготовчого судового засідання (том 1 арк. с. 12).

09 червня 2023 року Менський районний суд Чернігівської області постановив ухвалу про призначення судового розгляду у провадженні (том 1 арк. с. 104-107).

20 жовтня 2023 року прокурор подав до суду обвинувальний акт зі зміненим обвинуваченням, у якому зменшено обсяг обвинувачення (том 2 арк. с. 46-49).

2.Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

ОСОБА_2 вчинив кримінальне правопорушення при наступних обставинах.

О 04 годині 30 хвилин 24 лютого 2022 року президент Російської Федерації ОСОБА_8 оголосив про початок військової спеціальної операції проти України з метою проведення «демілітаризації та денацифікації України».

24 лютого 2022 року військовослужбовці збройних сил Російської Федерації, шляхом збройної агресії, з погрозою застосування зброї та її фактичним застосуванням, незаконно вторглись на територію Україну через державні кордони України та здійснили збройний напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення, та здійснили окупацію частин вказаної території, чим вчинили дії з метою змінити межі території та державного кордону України та порушити порядок, встановлений Конституцією України, що продовжується по теперішній час та призводить до загибелі значної кількості людей та інших тяжких наслідків.

Відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 № 64/2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ (зі змінами, внесеними Указом від 14 березня 2022 року № 133/2022, затвердженого Законом України від 15 березня 2022 року № 2119-ІХ, та Указом від 18 квітня 2022 року № 259/2022, затвердженого Законом України від 21 квітня 2022 № 2212-ІХ року, Указом від 17 травня 2022 року № 341/2022, затвердженим Законом України від 22 травня 2022 року № 2263-IX, Указом від 12 серпня 2022 року № 573/2022, затвердженим Законом України від 15 серпня 2022 року № 2500-IX, Указом від 7 листопада 2022 року № 757/2022, затвердженим Законом України від 16 листопада 2022 року № 2738-IX), у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», постановлено ввести воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Строк дії воєнного стану в Україні неодноразово був продовжений, зокрема й з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб.

Громадянин України ОСОБА_2 , будучи достовірно обізнаним про факт здійснення збройної агресії Російської Федерації проти України, зокрема й шляхом повномасштабного військового вторгнення, в період дії воєнного стану в Україні, не підтримуючи державну владу в Україні, перебуваючи за місцем відбування покарання у виді позбавлення волі - у шостому відділенні Державної установи «Менська виправна колонія (№ 91)», яка знаходиться по провулку Дружби, 5 в селищі Макошине Корюківського району Чернігівської області, в порушення вимог статтей 1, 2 Конституції України, публічно заперечував здійснення Російською Федерацією збройної агресії проти України.

Так, упродовж квітня грудня 2022 року, у присутності невизначеного кола осіб, які відбували покарання у виді позбавлення волі, серед яких були й засуджені ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , під час усних розмов щодо збройної агресії Російської Федерації проти України, в усній словесній формі висловлював: «...Росія та російські війська прийшли звільняти територію України від нацистів», «…це не війна, російські війська проводять визвольну операцію в Україні від бандерівців...».

3.Статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

ОСОБА_2 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене частиною першою статті 111-1 КК України, а саме: публічне заперечення громадянином України здійснення збройної агресії проти України.

4.Позиції сторін кримінального провадження.

4.1.Позиція сторони обвинувачення.

Позиція сторони обвинувачення відображена в обвинувальному акті зі зміненим обвинуваченням, що був складений та затверджений 12 травня 2023 року прокурором Чернігівської обласної прокуратури ОСОБА_5 (том 1 арк. с. 2-4).

За змістом обвинувального акту зі зміненим обвинуваченням, який підтримав прокурор, сторона обвинувачення вважає установленим те, що ОСОБА_2 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене частиною першою статті 111-1 КК України, а саме: публічне заперечення громадянином України здійснення збройної агресії проти України.

Під час виступу у судових дебатах прокурор зазначив, що обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого відсутні, обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого є рецидив кримінальних правопорушень. Прокурор просив призначити покарання ОСОБА_2 : у виді позбавлення права обіймати посади в правоохоронних органах, органах державної влади та місцевого самоврядування строком на десять років; на підставі статтіті 71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком повністю приєднати невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі за вироком Попільнянського районного суду Житомирської області від 14 січня 2021 року, зміненим ухвалою Житомирського апеляційного суду від 12 жовтня 2021 року та призначити ОСОБА_2 остаточне покарання за сукупністю вироків у виді дня позбавлення волі та позбавлення права обіймати посади в правоохоронних органах, органах державної влади та місцевого самоврядування строком на десять років; відповідно до частини третьої статті 72 КК України, покарання у виді позбавлення права обіймати посади в правоохоронних органах, органах державної влади та місцевого самоврядування виконувати самостійно.

4.2. Позиція сторони захисту.

Обвинувачений вину у вчиненні кримінального правопорушення за пред`явленим обвинуваченням не визнав, надав показання.

Під час виступу у судових дебатах захисник вказав про відсутність належних та допустимих доказів вчинення ОСОБА_2 кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 111-1 КК України та ухвалити виправдувальний вирок.

5.Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

5.1.Показання обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_2 не визнав вину у вчиненні кримінального правопорушення за висунутим обвинуваченням. Заперечував обставини, які повідомили свідки сторони обвинувачення. Надав показання про те, що він спілкувався з усіма засудженими у відділенні яких близько 30 осіб, у тому числі й із засудженими, які надавали показання як свідки обвинувачення, при цьому не вів розмови з приводу збройної агресії проти України. Конфлікти між ним та іншими засудженими чи адміністрацією виправної колонії не виникали. Із засудженим ОСОБА_10 були неприязні стосунки, оскільки він ( ОСОБА_2 ) виконував обов`язки старшого днювального. Вважає, що свідки його обмовили, оскільки перебувають в залежності від адміністрації виправної колонії. Обвинувачений категорично заперечує те, що він виправдовував збройну агресію Російської Федерації проти України. Вказав, що його проукраїнську позицію можуть підтвердити свідки ОСОБА_12 та ОСОБА_13 .

5.2.Показання свідків.

Свідок ОСОБА_14 надав показання про те, що працює на посаді оперуповноваженого оперативного відділу ДУ «Менська виправна колонія (№ 91)», де, станом на кінець 2022 року, перебувало близько 240 засуджених. У кінці 2022 року засуджені ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_10 повідомили, що засуджений Пендюр: пропагує серед інших засуджених ідею «руського миру»; підтримує референдуми, проведені Російською Федерацією на території України; заперечує збройну агресію Російської Федерації проти України. ОСОБА_2 відбуває покарання в ДУ «Менська виправна колонія (№ 91)» та мешкає у гуртожитку відділення СПС № 3. У гуртожитку є спальне приміщення, у якому мешкає приблизно 30 засуджених осіб, кімнати для зайняття спортом, проведення виховної роботи та інші кімнати загального користування. Охарактеризував ОСОБА_2 як засудженого, що дотримується режиму утримання, неконфліктного. За рисами характеру ОСОБА_2 не є лідером, тому свідок вважає, що ОСОБА_2 у своїх висловлюваннях не закликав, а лише висловлював свою позицію про підтримку проведення референдуму та заперечував збройну агресію Російської Федерації проти України.

Свідок ОСОБА_17 надав показання про те, що працює на посаді начальника оперативного відділу ДУ «Менська виправна колонія (№ 91)». У шостому відділенні першого гуртожитку відбувають покарання близько 30 осіб, у тому числі і засуджені ОСОБА_18 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_10 . У серпні, вересні, жовтні 2022 року засуджені ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_10 повідомили йому, що засуджений ОСОБА_2 під час перебування у гуртожитку, у розмовах із засудженими заперечує збройну агресію Російської Федерації проти України, виправдовує «руський мір». Про ці обставини повідомив керівника ДУ «Менська виправна колонія (№ 91)» та у департамент.

Свідок ОСОБА_9 надав показання про те, що, він відбуває покарання у ДУ «Менська виправна колонія (№ 91)». У серпні 2022 року Пендюр неодноразово у його ( ОСОБА_9 ) присутності, у присутності засуджених ОСОБА_19 , ОСОБА_16 та інших засуджених висловлював підтримку збройній агресії Російської Федерації проти України, висловлював образи у бік керівників держави, образи у бік Збройних сил України, вихваляв армію Російської Федерації, висловлювався про підтримку референдуму в Херсоні. З приводу цього він ( ОСОБА_9 ) неодноразово робив зауваження ОСОБА_18 . Вислови ОСОБА_18 сприймав як його особисту думку. Вислови: «Якщо б усі підтримали ОСОБА_20 », «Якщо б Україна не чинила супротив», «Було б краще, коли б Україна здалась» - сприймав як заклики. Заклики про вчинення будь-яких дій ОСОБА_2 не висловлював.

Свідок ОСОБА_11 надав показання про те, що, починаючи із жовтня 2022 року він відбуває покарання у ДУ «Менська виправна колонія (№ 91)». Починаючи із листопада 2022 року відбуває покарання у відділенні № 6, де також відбуває покарання ОСОБА_2 . У листопаді-грудні 2022 року ОСОБА_2 у його ( ОСОБА_11 ) присутності та присутності інших засуджених у кількості більше десяти осіб, висловлював свою позицію щодо війни в Україні: «Тут (в Україні) живуть нацисти», «Російські війська прийшли вбивати нацистів», «Російська Федерація прийшла визволяти», а також виправдовував проведений у Херсоні референдум, казав: «Це вірно, бо люди так проголосували». Такі вислови ОСОБА_2 висловлював не у приватній розмові та неодноразово. Висловлювання ОСОБА_2 щодо збройної агресії Російської Федерації та референдуму в Херсоні він ( ОСОБА_11 ) не сприймав як заклики.

Свідок ОСОБА_10 надав показання про те, що з квітня 2022 року до травня 2023 року він відбував покарання у шостому відділенні ДУ «Менська виправна колонія (№ 91)», де також відбували покарання ОСОБА_2 та інші засуджені приблизно 28-30 осіб. Починаючи з квітня 2022 року і майже щодня ОСОБА_2 у його ( ОСОБА_10 ) присутності та присутності засуджених ОСОБА_21 , ОСОБА_22 та інших засуджених приблизно 30 осіб, агресивно і наполегливо висловлював свою позицію щодо війни в Україні: «Росія вбиває бандерівців, і це відплата за Донбас», «Референдуми у Криму та Херсонській області справедливі, їх треба визнати, бо більшість людей хочуть жити в Росії». У червні, липні, серпні 2022 року ОСОБА_2 ініціював дискусії про те, що усіх «укропів» необхідно знищити. Він ( ОСОБА_10 ) неодноразово вступав у дискусії з ОСОБА_18 .

Свідок ОСОБА_12 надав показання про те, що з лютого 2022 року він відбуває покарання у виді позбавлення волі у ДУ «Менська виправна колонія (№ 91)». Із ОСОБА_18 познайомився, коли перебував на дільниці карантину, де спілкувався із ОСОБА_18 близько двох тижнів. Після цього він ( ОСОБА_12 ) та Пендюр перебували у різних відділеннях, тому спілкувалися лише під час перебування у приміщеннях загального користування. Пендюр, ОСОБА_10 , ОСОБА_15 перебували в одному відділенні. Охарактеризував ОСОБА_18 як порядну людину, віддану державі Україна, який засуджував напад ОСОБА_23 та виявляв бажання піти служити до Збройних сил України. Про кримінальну справу йому ( ОСОБА_12 ) стало відомо зі слів ОСОБА_18 , який і надав йому для ознайомлення копії матеріалів справи та протоколів допиту свідків. На його думку кримінальне провадження стосовно ОСОБА_18 це «маячня». Пендюр не повідомляв йому про наявність неприязних стосунків чи конфліктів із іншими засудженими.

Свідок ОСОБА_13 надав показання про те, що з листопада 2020 року він відбуває покарання у виді позбавлення волі у ДУ «Менська виправна колонія (№ 91)» у шостому відділенні, де також відбували покарання ОСОБА_18 , ОСОБА_10 , ОСОБА_16 , ОСОБА_15 . Влітку 2023 року ОСОБА_18 перевели в інше відділення, мабуть через різні погляди із Павликівським. Із ОСОБА_18 та іншими засудженими спілкується лише на неполітичні теми.

5.3.Документи, висновки експертів, зібрані стороною обвинувачення.

12 грудня 2022 року оперуповноважений 2 сектору 1 відділу ГВ ЗНД УСБ України в Чернігівській області ОСОБА_24 склав Рапорт про вчинене кримінальне правопорушення, у якому сформульовано доповідь начальнику 1 відділу ГВ ЗНД Управління СБ України в Чернігівській області ОСОБА_25 про те, що під час здійснення оперативно-службової діяльності отримано первинні дані щодо ОСОБА_2 , який причетний до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 111-1 КК України - публічного заперечення здійснення збройної агресії проти України, а саме ОСОБА_2 , який відбуває покарання в ДУ «Менська виправна колонія (№91)», у жовтні 2022 року серед засуджених ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 публічно заперечував збройну агресію Російської Федерації проти України, закликав інших осіб, які відбувають покарання в установі, підтримувати такі рішення та дії Росії (том 1 арк. с. 177).

У Повідомленні «Щодо виявлення кримінального правопорушення» від 12 грудня 2022 року, зазначено, що начальник 1 відділу ГВ ЗНД Управління СБ України в Чернігівській області ОСОБА_26 направив начальнику Слідчого відділу Управління СБ України в Чернігівській області ОСОБА_27 матеріали для розгляду та прийняття рішення щодо внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 111-1 КК України (том 1 арк. с. 176).

До Єдиного реєстру досудових розслідувань за матеріалами правоохоронних та контролюючих державних органів про виявлення фактів вчинення чи підготовки до вчинення кримінальних правопорушень, 20 грудня 2022 року внесені відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 111-1 КК України, а саме про те, що громадянин України ОСОБА_2 , відбуваючи покарання у виді позбавлення волі в ДУ «Менська виправна колонія (№ 91)», у жовтні 2022 року, у присутності ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 публічно заперечував збройну агресію Російської Федерації проти України, що підтверджується Витягом з ЄРДР (том 1 арк. с. 206).

Належність ОСОБА_2 до громадянства України підтверджується паспортом громадянина України, НОМЕР_1 (том 1 арк. с. 182-183).

Згідно із Повідомленням Департаменту з питань громадянства, паспортизації та реєстрації Державної міграційної служби України від 10 листопада 2023 року, ОСОБА_2 визначено належність до громадянства України, відповідно до пункту 2 статті 2 Закону України «Про громадянство України», подання про втрату громадянства України стосовно ОСОБА_2 не ініціювалось (том 2 арк. с. 92).

Згідно із Довідкою по особовій справі засудженого, виданою начальником ДУ «Менська виправна колонія (№ 91)», ОСОБА_2 з 03 грудня 2021 відбуває покарання у виді позбавлення волі за вироком Попільнянського районного суду Житомирської області від 14 січня 2021 року, зміненим ухвалою Житомирського апеляційного суду від 12 жовтня 2021 року, до ДУ «Менська виправна колонія (№ 91)» прибув 27 січня 2022 року (том 1 арк. с. 181).

23 січня 2023 року ОСОБА_2 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 111-1 КК України (арк. с. 199-202).

З метою оцінки вищезазначених доказів за ознаками належності, допустимості та достовірності, встановлення інших обставин, що мають значення для цього кримінального провадження, а також вирішення питань, що вирішуються судом при ухваленні вироку, суд дослідив надані прокурором документи, якими оформлені процесуальні рішення прокурора, керівників органу досудового розслідування, повноважень процесуальних прокурорів, слідчих, доручень, запитів та інші матеріали, які знаходяться у томі 1 на арк. с. 20, 21, 178, 179, 204, 205, у томі 2 на арк. с. 5-7.

6.Висновки суду.

Оцінюючи досліджені під час судового розгляду докази, суд визнає їх належними і допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, передбачені як джерела доказування у КПК України.

Проаналізувавши надані стороною обвинувачення докази з точки зору доведеності ознак складу кримінального правопорушення, інкримінованого обвинуваченому, суд вважає, що сукупність встановлених під час судового розгляду обставин виключає існування будь-яких інших подій, ніж ті, що викладені в обвинувальному акті, зокрема такими доказами є показання свідків сторони обвинувачення.

Об`єктом кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 111-1 КК України, є основи національної безпеки України.

Відповідальність за частиною першою статті 111-1 КК України передбачається за дії у вигляді публічних висловлювань заперечень або закликів, зокрема однією із таких форм є - публічне заперечення здійснення збройної агресії проти України.

Склад кримінального правопорушення є формальним, і не передбачає настання обов`язкових шкідливих наслідків таких діянь.

Ознака публічності для закликів або заперечень визначена в пункті 1 Примітки до статті 111-1 КК України, зокрема публічним вважається висловлення заперечення до невизначеного кола осіб.

У цьому випадку відповідні публічні заперечення вважатимуться кримінально караним, оскільки свідомо й публічно заперечуватимуться (спростовуватимуться або будь-яким чином применшуватимуться), а отже виправдовуватимуться.

Суб`єктивна сторона цього кримінального правопорушення характеризується прямим або непрямим умислом.

Згідно із Конституцією України - Україна є суверенною і незалежною державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканою.

Перебування на території України підрозділів збройних сил інших держав з порушенням процедури, визначеної Конституцією та законами України, Гаазькими конвенціями 1907 року, IV Женевською конвенцією 1949 року, а також всупереч Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї 1994 року, Договору про дружбу, співробітництво партнерство між Україною і Російською Федерацією 1997 року та іншими міжнародно-правовими актами - є окупацією частини території суверенної держави Україна та міжнародним протиправним діянням з усіма наслідками, передбаченими міжнародним правом.

Всупереч вказаним нормам міжнародного гуманітарного права, президент Російської Федерації, а також інші представники влади Російської Федерації, діючи в порушення вимог пунктів 1, 2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05 грудня 1994 року, принципів Заключного акта Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01 серпня 1975 року та вимог частини четвертої статті 2 Статуту ООН і Декларацій Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 09 грудня 1981 року № 36/103, від 16 грудня 1970 року № 2734 (XXV), від 21 грудня 1965 року № 2131 (XX), від 14 грудня 1970 № 3314 (XXIX), спланували, підготували і розв`язали агресивну війну та воєнний конфлікт проти України, а саме віддали наказ на вторгнення підрозділів збройних сил та інших воєнізованих формувань російської федерації на територію України.

Відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 № 64/2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ із наступними змінами, внесеними Указами Президента України, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», постановлено ввести воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Строк дії воєнного стану в Україні неодноразово був продовжений, зокрема й з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб.

З огляду на вищезазначені нормативно-правові акти, Російська Федерація є державою-агресором, яка здійснює збройну агресію проти України, і цю обставину враховує суд, при кваліфікації кримінального правопорушення за частиною першою статті 111-1 КК України, стосовно дій, вчинених ОСОБА_2 упродовж квітня грудня 2022 року.

Суд зазначає, що невизнання вини обвинуваченим ОСОБА_2 є його правом та способом захисту.

Показання свідків сторони обвинувачення ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 є послідовними, узгоджуються між собою, є такими, що свідчать про відсутності обґрунтованих сумнівів у їх достовірності.

Так, ці свідки надали показання про те, що упродовж квітня грудня 2022 року, у приміщеннях загального користування, у присутності близько 30 осіб, які відбували покарання у виді позбавлення волі, під час усних розмов щодо збройної агресії Російської Федерації проти України, ОСОБА_2 неодноразово в усній формі висловлював: «...Росія та російські війська прийшли звільняти територію України від нацистів», «…це не війна, російські війська проводять визвольну операцію в Україні від бандерівців...» і такі висловлювання суд розцінює як публічне заперечення здійснення Російською Федерацією збройної агресії проти України.

Отже, суд дійшов висновку, що прокурор надав допустимі, належні, достовірні та достатні докази для визнання ОСОБА_2 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 111-1 КК України, а саме у вчиненні публічного заперечення громадянином України здійснення збройної агресії проти України.

7.Обставини, які пом`якшують, обтяжують покарання.

Обставини, що пом`якшують покарання ОСОБА_2 відсутні.

У судових дебатах прокурор зазначив про наявність такої обставини, яка обтяжує покарання, як рецидив кримінальних правопорушень.

За приписами статті 34 КК України, рецидивом кримінальних правопорушень визнається вчинення нового умисного кримінального правопорушення особою, яка має судимість за умисне кримінальне правопорушення.

ОСОБА_2 вчинив новий умисний кримінальний проступок, маючи судимість за умисний злочин, що свідчить про наявність рецидиву кримінальних правопорушень.

Згідно із пунктом 1 частини першої статті 67 КК України, при призначенні покарання обставинами, які його обтяжують, визнаються: вчинення злочину особою повторно та рецидив злочинів.

Положеннями частини першої статті 67 КК України не визначено, що рецидив кримінальних правопорушень, який утворився внаслідок вчинення умисного кримінального проступку та умисного злочину, є обставиною, яка обтяжує покарання.

Відповідно до положень частини третьої статті 67 КК України, при призначенні покарання суд не може визнати такими, що його обтяжують, обставини, не зазначені в частині першій цієї статті.

Отже, у даному випадку, суд не визнає рецидив кримінальних правопорушень, який утворився внаслідок вчинення умисного кримінального проступку та умисного злочину, як обставину, що обтяжує покарання ОСОБА_2 , оскільки така обставина не зазначена в частині першій статті 67 КК України.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_2 відсутні.

8.Мотиви призначення покарання, ухвалення рішення про залік досудового тримання під вартою, про запобіжні заходи та щодо початку строку відбування покарання обвинуваченому.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачений ОСОБА_2 є особою, яка раніше притягувалась до кримінальної відповідальності та починаючи з 03 грудня 2021 року відбуває покарання у виді позбавлення волі, яке призначене за вчинення умисного кримінального правопорушення проти здоров`я особи; під час відбуття покарання у виді позбавлення волі, вчинив кримінальний проступок проти основ національної безпеки України; одружений; з вищою освітою; на обліках у лікаря психіатра та лікаря - нарколога не перебуває; за місцем відбуття покарання, як засуджений, характеризується посередньо, не порушує вимоги встановленого режиму тримання, виконує розпорядок дня, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, заходи заохочення не застосовувались, на профілактичних обліках не перебуває, у взаємовідносинах з іншими засудженими неконфліктний, за рисами характеру спокійний, врівноважений, стриманий, з рідних та близьких має матір, дружину та двох синів (том 1 арк. с. 180-198).

Досудова доповідь щодо обвинуваченого ОСОБА_2 не складалась, оскільки ОСОБА_2 є особою, яка обвинувачується у вчиненні кримінального проступку та особою, яка вже відбуває покарання у виді позбавлення волі, що узгоджується із положеннями частини другої та пункту 2 частини четвертої статті 314-1 КПК України.

У санкції частини першої статті 111-1 КК України визначено один вид покарання - позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю.

Верховний Суд у постанові від 22 травня 2018 року (справа № 753/18479/16?к, провадження № 51-520км18) зробив висновок, що позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю застосовується, в тому числі, і до осіб, які на час вчинення кримінального правопорушення не займали офіційно певні посади та не займалися офіційно певною діяльністю.

Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», рішення про позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю має бути чітко сформульоване в резолютивній частині вироку для того, щоб не виникало жодних сумнівів під час виконання останнього та щоб не допускалось довільне обмеження права кожного на працю.

Суд дійшов висновку, що призначення ОСОБА_2 запропонованого прокурором покарання у виді позбавлення права обіймати посади в правоохоронних органах, органах державної влади та місцевого самоврядування строком на десять років буде запобіжником колабораціонізму і особа, яка вчинила такі дії має бути позбавлена можливості брати участь у будь-яких формах державного управління та місцевого самоврядування на тривалий час.

Отже, враховуючи особу винного, з урахуванням позиції сторін кримінального провадження, а також дискреційних повноважень суду, суд дійшов висновку призначити ОСОБА_2 покарання у виді позбавлення права обіймати посади в правоохоронних органах, органах державної влади та місцевого самоврядування строком на десять років, яке відповідає санкції частини першої статті 111-1 КК України.

Відповідно до частини першої статті 71 КК України, до покарання, призначеного за цим вироком, необхідно повністю приєднати невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі за попереднім вироком - за вироком Попільнянського районного суду Житомирської області від 14 січня 2021 року, зміненим ухвалою Житомирського апеляційного суду від 12 жовтня 2021 року, яка станом на 05 лютого 2024 року (дата ухвалення даного вироку) становить два роки дев`ять місяців 28 днів та визначити ОСОБА_2 остаточне покарання за сукупністю вироків у виді основного покарання - позбавлення волі та основного покарання - позбавлення права обіймати посади в правоохоронних органах, органах державної влади та місцевого самоврядування.

Початок строку відбуття покарання у виді позбавлення волі обчислювати з 05 лютого 2024 року (з дати ухвалення вироку), оскільки невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі визначено станом на цю дату.

Покарання у виді позбавлення права обіймати посади в правоохоронних органах, органах державної влади та місцевого самоврядування необхідно виконувати самостійно, оскільки згідно із положеннями частини третьої статті 72 КК України, основне покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю при призначенні за сукупністю вироків, складанню з іншими видами покарань не підлягає, і виконується самостійно.

Підстави для звільнення обвинуваченого ОСОБА_2 від відбування покарання відсутні.

У даному кримінальному провадженні речові докази та процесуальні витрати відсутні, цивільний позов не заявлений.

На підставі викладеного, керуючись статтями 373-374 КПК України, суд -

ухвалив:

ОСОБА_2 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 111-1 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення права обіймати посади в правоохоронних органах, органах державної влади та місцевого самоврядування на строк десять років.

Відповідно до частини першої статті 71 КК України, до покарання за цим вироком повністю приєднати невідбуте покарання у виді позбавлення волі за вироком Попільнянського районного суду Житомирської області від 14 січня 2021 року, зміненим ухвалою Житомирського апеляційного суду від 12 жовтня 2021 року та остаточно призначити ОСОБА_2 покарання у виді позбавлення волі на строк два роки дев`ять місяців 28 днів та у виді позбавлення права обіймати посади в правоохоронних органах, органах державної влади та місцевого самоврядування на строк десять років.

Початок строку відбуття покарання у виді позбавлення волі строком два роки дев`ять місяців 28 днів обчислювати з 05 лютого 2024 року.

Відповідно до частини третьої статті 72 КК України, покарання у виді позбавлення права обіймати посади в правоохоронних органах, органах державної влади та місцевого самоврядування на строк десять років - виконувати самостійно.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а в разі подання апеляційної скарги після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо вирок суду не скасований.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Суддя ОСОБА_1