Справа № 756/7145/22 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження №11-кп/824/3540/2023 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2023 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі: ОСОБА_5 ,

за участю

прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора Оболонської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_9 на вирок Оболонського районного суду м. Києва від 10 лютого 2023 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Маріуполя, не працюючого, із базовою вищою освітою, одруженого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , взятого на облік, як внутрішньо переміщена особа за адресою: АДРЕСА_2 , тимчасово проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимого,, -

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.156 КК України, і призначено покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання з випробуванням з визначенням іспитового строку тривалістю 3 (три) роки.

Відповідно до ст.76 КК України зобов`язано ОСОБА_8 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації (кримінально-виконавчої інспекції), повідомляти уповноважений орган з питань пробації (кримінально-виконавчої інспекції) про зміну місця проживання, роботи.

Цим же вироком вирішено цивільний позов та питання про речові докази.

ВСТАНОВИЛА:

Згідно вироку, 09.07.2022 ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 разом із своїми доньками ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а також з племінницею його дружини - ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , перебували у приміщенні квартири за АДРЕСА_4 . Приблизно о 00 год. 00 хв. 10.07.2022 у одній із кімнат квартири АДРЕСА_4 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 разом із ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , лягли спати на одному ліжку, при цьому ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , лягла з краю вказаного ліжка. У невстановлений досудовим розслідуванням час 10.07.2022 у ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який перебував у вище вказаній квартирі, під час вжиття алкогольних напоїв, виник злочинний умисел, спрямований на вчинення розпусних дій щодо неповнолітньої. Продовжуючи свої неправомірні дії, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зайшов до кімнати, де спали його доньки ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , реалізуючи свій злочинний умисел, з метою задоволення власної статевої пристрасті, спрямованої на розбещення неповнолітньої, усвідомлюючи, що ОСОБА_12 не виповнилося 16 років, оскільки достовірно знав дату її народження, переконавшись у відсутності інших дорослих осіб у квартирі, усвідомлюючи, що вчиняє розпусні дії щодо останньої, діючи з сексуальних мотивів, бажаючи цього, свідомо припускаючи настання наслідків у вигляді впливу на нормальний моральний та фізичний розвиток ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , а також формування аморальних поглядів у дитини, користуючись своїми віковими та фізичними перевагами, 10.07.2022, приблизно о 04 год. 00 хв., вчинив щодо ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 розпусні дії сексуального характеру, а саме став поруч із ліжком, де знаходилась ОСОБА_12 у позі лежачи на животі, та почав торкатись руками під одягом її сідниці приблизно на протязі хвилини. ОСОБА_12 , злякавшись його дій, зробила вигляд, що спить та повернулась на лівий бік. Після чого ОСОБА_8 вийшов з кімнати. За декілька хвилин, ОСОБА_8 повернувся до кімнати, де знаходились на ліжку його доньки та ОСОБА_12 , підійшовши до останньої та розташувавшись позаду неї, почав торкатись її грудей. При цьому, ОСОБА_12 , прикидаючись сплячою, почала повертатись збоку на бік, у зв`язку з чим, ОСОБА_8 вийшов із кімнати. Через декілька хвилин того ж дня, ОСОБА_8 знову повернувся до приміщення вказаної кімнати, підійшов до сплячої ОСОБА_12 та почав гладити її груди під одягом. ОСОБА_12 знову, аби припинити дії ОСОБА_8 , почала перевертатись з боку на бік, у зв`язку з чим, ОСОБА_8 відійшов від неї. У подальшому ОСОБА_8 знову підійшов до ОСОБА_12 , та засунувши руку у білизну останньої, почав торкатись її статевих органів на протязі близько хвилини. Після чого, він припинив свої протиправні розпусні дії, задовольнивши власну статеву пристрасть, вийшов із кімнати, викликавши у ОСОБА_12 короткочасні переживання страху, смутку, обурення, образи та відрази.

Не погоджуючись з вироком суду, прокурор в апеляційній скарзі просить скасувати його в частині призначеного покарання та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 за ч.1 ст.156 КК України покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців. У решті вирок залишити без змін.

В обґрунтуванні вказує, що сторона обвинувачення не погоджується з встановленими судом першої інстанції обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому - а саме те, що обвинувачений покаявся та добровільно частково відшкодував завдану моральну шкоду.

Апелянт вказує, що з позиції обвинуваченого не вбачається щирого каяття у вчиненні ним кримінального правопорушення, щирого жалкування про вчинене, негативного оцінювання скоєного злочину, відсутнє демонстрування готовності понести заслужене покарання.

Судом першої інстанції не враховано думку представника неповнолітньої потерпілої з приводу можливого призначення покарання ОСОБА_8 , а саме, що виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень можливе лише у зв`язку із ізоляцією останнього від суспільства.

Крім того, на думку сторони обвинувачення, суд першої інстанції, застосовуючи ст.75 КК України, належним чином не врахував обставин даного кримінального правопорушення, а також обставини, які обтяжують покарання - вчинення злочину ОСОБА_8 в стані алкогольного сп`яніння, у присутності дітей та з використання умов воєнного стану.

Вказане кримінальне правопорушення вчинено обвинуваченим, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, користуючись своїми віковими та фізичними перевагами, усвідомлюючи, що потерпілій не виповнилося 16 років, у приміщення, де на одному ліжку з потерпілою також спали його доньки, 2015 року народження.

За таких обставин, на думку прокурора, відсутні підстави для звільнення ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання з випробуванням, а тому положення ст.75 КК України не підлягають застосуванню.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора на підтримку поданої апеляційної скарги, думку обвинуваченого та його захисника, які вважали вимоги апеляційної скарги сторони обвинувачення необґрунтованими, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

На думку колегії суддів, при ухваленні оскаржуваного вироку зазначених вимог закону судом першої інстанції було дотримано в повній мірі.

Суд першої інстанції розглянув це кримінальне провадження відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, оскільки проти цього не заперечували учасники судового провадження та визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд першої інстанції з`ясував, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_8 за ч.1 ст.156 КК України підтверджується матеріалами кримінального провадження та учасниками процесу не оспорюються.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, як засудженими, так і іншими особами.

Згідно ст.65 КК України, суд призначає покарання враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Окрім вирішення питання про призначення певного виду та розміру покарання, суду потрібно встановити достатню підставу для звільнення обвинуваченого від його відбування з випробуванням. Суд має належним чином вмотивувати таке рішення, дослідивши та оцінивши всі обставини, що мають значення для справи, та врахувати, що приписи ст.75 КК України застосовуються лише в тому разі, коли для цього є відповідні умови та підстави.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_8 суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України, є нетяжким злочином, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, є внутрішньо переміщеною особою, має на утриманні двох малолітніх дітей, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, а також позицію представника потерпілої. Обставинами, що пом`якшують покарання суд визнав щире каяття та часткове відшкодування шкоди. Обставинами, що обтяжують покарання суд визнав вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння, вчинення кримінального правопорушення у присутності дітей, вчинення кримінального правопорушення з використанням воєнного часу.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку, що достатнім та необхідним для виправлення обвинуваченого ОСОБА_8 буде призначення йому покарання, передбачене санкцією ч.1 ст.156 КК України, у виді позбавлення волі строком на 4 роки, та застосуванням звільнення від призначеного основного покарання на підставі ст.75 КК України.

Посилання прокурора на те, що судом першої інстанції необґрунтовано враховано щире каяття, як обставину, що пом`якшує покарання, колегія суддів вважає безпідставним. Адже під час судового розгляду вказаного кримінального провадження обвинувачений повністю визнав свою вину, повідомив обставини вчинення ним кримінального правопорушення та висловив жаль з приводу скоєного. Обставини, які б вказували на його нещирість, на думку колегії суддів, відсутні. Крім того, сторона обвинувачення при розгляді даного кримінального провадження сама вказувала на наявність такої пом`якшуючої обставини, як щире каяття, а також вказала про це в обвинувальному акті.

Враховуючи вказані обставини, колегія суддів вважає, що призначене обвинуваченому покарання не суперечить вимогам закону, воно відповідає характеру і ступеню тяжкості вчиненого злочину, даним про особу винного і є необхідним та достатнім для виправлення останнього та попередження нових кримінальних правопорушень, а твердження прокурора про необґрунтоване звільнення обвинуваченого ОСОБА_8 від відбування покарання, на підставі ст.75 КК України, є безпідставними.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що в задоволенні апеляційної скарги прокурора слід відмовити, а вирок суду першої інстанції - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу прокурора Оболонської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_9 - залишити без задоволення, а вирок Оболонського районного суду м. Києва від 10 лютого 2023 року щодо ОСОБА_8 - без змін.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом 3-х місяців з дня її проголошення.

Судді: