МИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 945/1960/23
Провадження № 1-кп/945/506/23
Ухвала

05 жовтня 2023 року Миколаївський районний суд Миколаївської області у складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ;

прокурора ОСОБА_3 ;

захисника ОСОБА_4 ;

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

під час судового засідання в залі суду в м. Миколаєві з розгляду клопотання захисника ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 263 КК України,

встановив:

31 серпня 2023 року до Миколаївського районного суду Миколаївської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 263 КК України.

Ухвалою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 11 вересня 2023 року кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 263 КК України призначено до судового розгляду.

26 вересня 2023 року на адресу суду надійшло клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_5 - ОСОБА_4 про скасування арешту майна, а саме: автомобіль «Audi» срібного кольору, номерний знак НОМЕР_1 , який транспортовано до території відділення поліції №5 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області за адресою: м.Миколаїв, вул. Очаківська,164; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_2 , а саме автомобілю «Audi» срібного кольору, номерний знак НОМЕР_1 ; ключ запалювання; мобільний телефон ZTE, чорного кольору.

Заслухавши у судовому засіданні прокурора, який заперечував проти задоволення клопотання і вважав його передчасним, захисника та обвинуваченого, які просили клопотання задовольнити, суд дійшов такого.

Згідно з положеннями частин 1 та 2 статті 170 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України) арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (ч. 3 ст. 170 КПК України).

Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна (ч. 11 ст. 170 КПК України).

Відповідно до положень частини 1 статті 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Так, стороною захисту у судовому засіданні не підтверджено належними та допустимими доказами те, що відпала потреба у застосуванні арешту майна або арешт накладено необґрунтовано. Також, стороною захисту підтверджено, що ухвали слідчого судді, якими було накладено арешт на майно, нею в апеляційному порядку не оскаржувалися.

За викладених обставин, суд вважає, що для охорони прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, для забезпечення повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура, у задоволенні клопотання про скасування арешту майна слід відмовити, оскільки заявником не доведено того, що наразі відпала потреба у застосуванні цього заходу забезпечення або, що його було накладено необґрунтовано.

Керуючись ст. 174 КПК України, суд -

постановив:

Відмовити у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 263 КК України.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає. Заперечення проти цієї ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч. 1 ст. 392 КПК України.

Суддя ОСОБА_1

05.10.2023