У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 183/5327/22

№ 1-кп/183/914/24

07 лютого 2024 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області, у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участюсекретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Новомосковського міськрайонного судуДніпропетровської області кримінальне провадження №0000240 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,яка народилася у с. Знаменівка Новомосковського району Дніпропетровської області, громадянки України, проживаючої за адресою АДРЕСА_1 , не судимої

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

за участюсторін кримінального провадження

прокурора ОСОБА_4 ,

законного представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_5 ,

представника потерпілого ОСОБА_6 ,

ОСОБА_7 ,

обвинуваченої ОСОБА_3 ,

встановив:

під час досудового розслідування встановлено23 листопада 2020 року, приблизно о 13 год.30 хв. малолітній ОСОБА_8 разом зі своїм товаришем малолітнім ОСОБА_9 , після закінчення уроків вийшли з приміщення«Знаменівського ліцею Піщанської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області», розташованого за адресою: вул. Українська, 217, с. Знаменівка, Новомосковського району Дніпропетровської області та направилися за місцем свого мешкання. У вказаний час біля виходу з території вищевказаного навчального закладу знаходилася ОСОБА_3 , яка, побачивши малолітніх ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , покликала їх підійти до неї. Коли малолітні ОСОБА_8 та ОСОБА_9 підійшли до неї, ОСОБА_3 відвела їх до занедбаної будівлі будинку культури, розташованої біля вищевказаного навчального закладу, де почала розмову з приводу конфлікту, який відбувся в ліцеї між ними та її племінниками.

23 листопада 2020 року, приблизно о 13 год. 40 хв., ОСОБА_3 , знаходячись біля занедбаної будівлі будинку культури, розташованої поблизу «Знаменівського ліцею Піщанської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області», розташованого за адресою: вул. Українська, 217, с. Знаменівка Новомосковського району Дніпропетровської обл., діючи з непрямим умислом, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і хоча і не бажаючи, але свідомо припускаючи їх настання, схопила малолітнього ОСОБА_8 лівою рукою за обличчя, спричинивши нігтями пальців рук подряпини на правій щоці потерпілого. Після цього ОСОБА_3 залишила місце вчинення кримінального проступку, а малолітній ОСОБА_8 пішов додому.Умисними противоправними діями ОСОБА_3 малолітньому потерпілому ОСОБА_8 заподіяні тілесні ушкодження у виді подряпин на правій щоці, які відносяться до легкого ступеню тяжкості.

Дії ОСОБА_3 кваліфікуються за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_10 заявила клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_3 у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, передбачених ст. 49 КК України та закриття щодо неї кримінального провадження, так як з дня вчинення злочину по сьогоднішній день сплинув строк давності притягнення до відповідальності за вказаний злочин.

Обвинувачена ОСОБА_3 підтримала клопотання захисника про її звільнення від кримінальної відповідальності.

Прокурор ОСОБА_4 вважає, що є підстави для задоволення клопотання захисника.

Представник потерпілого ОСОБА_11 вважає, що підстав для відмови в задоволення клопотання немає. Крім того цивільний позов можливо подати потерпілому в порядку цивільного судочинства.

Представник неповнолітнього потерпілого ОСОБА_5 не заперечує в задоволенні клопотання.

Вислухавши клопотання захисника, думку учасників процесу, дослідивши підстави, щодо звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності, суд встановив, що клопотання підлягає задоволенню.

ОСОБА_3 обвинувачуються в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, початок якого відбувся 23 листопада 2020 р. і на сьогоднішній день з моменту вчинення кримінальних правопорушень пройшло більше трьох років.

Оскільки ніхто з учасників судового розгляду не надав суду будь-яких доказів, документів, які б давали суду підстави встановити переривання перебігу строку давності притягнення до кримінальної відповідальності обвинуваченої ОСОБА_3 , то суд вважає, що відповідно до вимог ст. 44, ст. 49 КК України суд, зобов`язаний прийняти процесуальне рішення виходячи з доводів сторін та наданих ними доказів, які суд може безпосередньо дослідити під час судового розгляду.

При цьому, суд виходить з необхідності дотримання загальних засад кримінального провадження, зокрема вимог ч. 1 ст. 22 КПК України відповідно до якої кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Ч. 6 вказаної статті вимагає, що суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Ч. 3 вимагає, що суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Матеріально-правовою підставою застосування інституту давності вважається істотне зменшення суспільної небезпечності вчиненого злочину внаслідок спливу певного проміжку часу, що суттєво позначається на досягненні мети покарання.Досягнення мети кари і виправлення особи, яка вчинила злочин, загального і спеціального попередження іноді стає або взагалі неможливим, або просто зайвим. Тому недоцільним є і притягнення особи до кримінальної відповідальності. Внаслідок цього ст. 49 КК України встановлює строки давності, тобто строки, після закінчення яких особа не може бути піддана кримінальній відповідальності за раніше вчинений злочин. Закінчення цих строків є підставою обов`язкового і безумовного звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду. Таке звільнення є обов`язком, а не правом суду.

Згідно п.1 ч. 1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до набрання вироком законної сили минуло два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі.

Згідно зі ст. 12 КК України, злочин у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 передбачений ч. 1 ст. 125 КК України відносяться до категорії кримінальних проступків.

Санкція ч. 1 ст. 125 КК України передбачає покарання у виді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботами на строк до двохсот годин, або виправні роботи на строк до одного року.

Встановлений законом строк давності притягнення особи до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 125 КК України встановлений п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України два роки, який на сьогоднішній день закінчився, так як злочин було вчинено 23 листопада 2020 р.

Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Судом встановлено, що на момент винесення ухвали минули передбачені вищезазначеним законом строки, тому суд дійшов обґрунтованого висновку про необхідність звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України.

При цьому, суд вважає, що процесуально-правовою підставою для звільнення обвинуваченої від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є виключно її згода на таке звільнення і вона є обов`язковою, за винятком випадків, спеціально передбачених у законі. Факт визнання чи невизнання особою своєї винуватості у даному випадку не має значення для вирішення питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності з цієї підстави.

Відповідно до ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Захисник ОСОБА_12 заявила клопотання, яке підтримала обвинувачена, про звільнення її від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України та закриття провадження у справі. Обвинуваченійроз`яснено наслідки звільнення від кримінальної відповідальності та закриття провадження з цієї підстави.

Таким чином, судом встановлено законні підстави для задоволення клопотання захисника про звільнення обвинуваченої ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності та закриття щодо неї кримінального провадження.

Також суд вважає, що відповідно до ч. 3 ст. 129 ЦПК України у зв`язку з закриттям кримінального провадження на підставі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, цивільний позов ОСОБА_8 до ОСОБА_3 про стягнення моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням у розмірі 50000 грн. необхідно залишити без розгляду.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 44, 49 КК України, ст. ст. 284, 285 КПК України, суд, -

постановив:

звільнити ОСОБА_3 обвинувачену у вчиненнікримінального правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 125КК України від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 . 1ст. 125КК України закрити у зв`язку зі звільненням її від кримінальної відповідальності.

Цивільний позов ОСОБА_8 до ОСОБА_3 про стягнення моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням у розмірі50000 грн. залишити без розгляду.

Повний текст ухвали буде оголошено 08 лютого 2024р. о 09 год. 30 хв.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1