Справа № 203/5843/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2023 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська

у складі головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

представника потерпілої ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003015 від 01.08.2023 року,за обвинуваченням

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, українця, громадянина України, з вищою освітою, не працюючого, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

-у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, -

в с т а н о в и в:

31 липня 2023 року о 23 годині 17 хвилин ОСОБА_7 , керуючи технічно справним автомобілем «Daewoo Lanos», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить йому на праві власності, рухався у м. Дніпрі по проїзній частині дороги пр. Олександра Поля з боку вул. Леоніда Стромцова у напрямку вул. Титова, зі швидкістю приблизно 50 км/год.

Під час руху по вищезазначеній проїзній частині дороги, яка має три смуги для руху в одному напрямку, ОСОБА_7 не діяв таким чином, щоб не піддавати небезпеці життя та здоров`я громадян, проявляючи кримінальну протиправну недбалість та неуважність до дорожньої обстановки, не врахував дорожню обстановку, в зазначений час, а саме 31 липня 2023 року о 23 годині 17 хвилин, рухаючись в другій смузі для руху і наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, позначеного дорожніми знаками 5.38.1, 5.38.2 та дорожньою розміткою 1.14.3 Правил дорожнього руху, по якому рухався пішохід ОСОБА_8 , справа наліво по походу його руху, заходів для зменшення швидкості та зупинки керованого ним транспортного засобу не прийняв, щоб дати дорогу пішоходу і на вказаному пішохідному переході, розташованому на перехресті пр. Олександра Поля і вул. Гавриленка, передньою правою частиною керованого ним автомобілю допустив наїзд на пішохода ОСОБА_8 .

Своїми діями водій ОСОБА_7 порушив вимоги п. п. 1.3, 1.5, 2.3 б), 18.1 Правил дорожнього руху України.

п. 1.3 «Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги Правил дорожнього руху, а також бути взаємно ввічливими»;

п. 1.5 «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»;

п. 2.3 «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»;

п. 18.1 «Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека».

Порушення п. 18.1 Правил дорожнього руху ОСОБА_7 знаходиться в причинно-наслідковому зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої пішоходу ОСОБА_8 спричинено тілесні ушкодження, які відносяться до категорії тяжких і знаходяться у прямому причинному зв`язку з настанням смерті.

Смерть ОСОБА_8 настала ІНФОРМАЦІЯ_2 о 07 годині 15 хвилин в КП «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня ім. І.І. Мечникова» Дніпропетровської обласної ради» на площі Соборній, 14 у м. Дніпрі від закритої внутрішньочерепної травми у вигляді забою речовини головного мозку, крововиливів під тверду та м`яку мозкові оболонки головного мозку, яка супроводжувалась здавленням головного мозку та ускладнилася розвитком набряку головного мозку.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_7 вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю та пояснив, що 31 липня 2023 року о 23 год. рухався по дорозі зі швидкістю 50 км/год в другій, середній, смузі для руху на пр. Олександра Поля. Проїзна частина дороги має три смуги для руху в одному напрямку. Наближаючись до перехрестя пр. О. Поля та вул. Шкільної, він побачив пішохода, який стояв на дорозі та чекав поки проїде перша машина, тобто було зрозуміло, що він не збирається переходити дорогу, він зробив кроки два на дорозі. Потім пішохід неочікувано почав іти, він ОСОБА_7 - почав гальмувати, однак нічого вже не встиг зробити. Пішохід встиг зробити два кроки та два кроки пробігти. Наїзд на пішохода відбувся правою частиною автомобіля, та потерпілий вдарився об лобове скло. Він одразу зупинився та вийшов до потерпілого, побачив, що до нього підходять люди, запитав чи живий, бачив, що він дихає. Була викликана поліція та швидка допомога. Він їздив в лікарню, пропонував матері потерпілого допомогу, вона казала, що потім, пізніше, та сказала, щоб він спілкувався з дівчиною - ОСОБА_9 . Аня повідомила його, що збирає чеки на підтвердження витрат на лікування. Після смерті потерпілого його мати відмовилась спілкуватись з ним, посилаючись на те, що заборонив адвокат.

Обвинувачений також пояснив, що пропонував матері потерпілого 2 000 доларів у відшкодування шкоди, однак вона з такою сумою не погодилась. Він не має можливості відшкодувати шкоду, яка була заявлена цивільному позові, оскільки отримує дохід від тимчасових заробітків, мешкає з мамою та бабусею. Мешкає в приватному будинку, який належить бабусі, також він має на праві власності лише 2/3 квартири, та автомобіль. Арешт, накладений на автомобіль, знятий, та автомобіль перебуває у нього. Також зазначив, що він міг би відшкодувати шкоду потерпілій у розмірі 50 100 000 грн. Зазначив, що від відшкодування мати потерпілого відмовилась, а він не приймав ніяких заходів для відправлення їй грошових коштів в будь-кому розмірі. У скоєному він щиро кається.

Допитана в судовому засідання потерпіла та цивільний позивач ОСОБА_5 пояснила суду, що вона є інвалідом 3 групи, пенсіонеркою. Вона втратила сина, який її забезпечував у повному обсязі. Син мешкав з нею, родини не мав, працював у ресторані офіціантом, був дуже хорошою людиною, піклувався про неї. Вона отримує пенсію у розмірі 2 760 грн. на місяць та зазначеної суми їй не вистачає навіть на ліки на місяць. Син її купував усі ліки, сплачував за комунальні послуги та купував продукти. Потерпіла зазначила суду, що обвинувачений приходив до неї, коли син ще був живим. Вона думала, що все буде добре, через що вона від обвинуваченого нічого не вимагала, ще мала надію на краще. Більше вона з ним не спілкувалась. Обвинувачений більше не намагався надати їй якусь допомогу, так як вона з ним більше не зв`язувалась. Він мав номер її телефону, однак вона відмовляла йому в отримання допомоги від нього. Вона зазнала тяжкої втрати, у неї був один син. Більше родичів вона не має, та після смерті дитини залишилась без всякої підтримки. Вона вважає, що обвинувачений повинен нести реальне, а не умовне покарання, тому вона не згодна з промовою прокурора щодо призначення умовного покарання ОСОБА_7 , оскільки з його вини вона втратила сина.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд, за згодою всіх учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, потерпілої, дослідженням даних щодо цивільного позову, речових доказів, процесуальних витрат. При цьому судом з`ясовано, що учасники провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції немає, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, своїми протиправними діями ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.286 КК України, а саме порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

Вивченням даних про особу ОСОБА_7 встановлено, що він на обліку у нарколога та психіатра не перебуває. Офіційно не працевлаштований. Не одружений. Раніше не судимий. Проживає з мамою та бабусею, яка є пенсіонеркою за віком.

ОСОБА_7 25.05.2023 був підданий адміністративному стягненню у виді штрафу за порушення Правил дорожнього руху за ч.1 ст. 126 КУпАП.

За місцем проживання сусідами характеризується позитивно.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 відповідно до ст. 66 КК України суд визнає його щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, суд не вбачає.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання суд враховує положення статей 50, 65 КК України, згідно з якими особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, яке є тяжким злочином, проти безпеки руху, наведені дані про особу обвинуваченого, який до кримінальної відповідальності притягується вперше, наведені пом`якшуючі та відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Суд також враховує і думку потерпілої ОСОБА_5 , яка вважала, що він повинен понести реальне, а не умовне, покарання.

Враховуючи конкреті обставини вказаного кримінального правопорушення, яке з об`єктивної сторони виявилось у тому, що обвинувачений знехтував перевагою пішохода, який перетинав проїзну частину по пішохідному переходу, те, що обвинувачений раніше притягувався до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху, на час розгляду даної справи судом не прийняв реальних заходів для відшкодування моральної шкоди потерпілій, яка є інвалідом, та після смерті єдиного сина залишилась без підтримки, суд вважає неможливим його виправлення без відбування реального покарання у виді позбавлення волі, передбаченого санкцією ч.2 ст. 286 КК України, та відповідно неможливим застосування до нього ст. 75 КК України, про що у дебатах просив прокурор та сторона захисту.

Відповідно до санкції ч.2 ст. 286 КК України суд вважає необхідним призначити ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі, а також призначити додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

Потерпіла ОСОБА_5 заявила цивільний позов про відшкодування шкоди розмірі 5 250 000 грн., у тому числі майнової - 250 000 грн., та моральної у розмірі 5 000 000 грн.

У судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 та її представник ОСОБА_4 просили залишити вказаний цивільний позов без розгляду, обґрунтовуючи тим, що потерпіла має намір звернутись до страхової компанії про відшкодування шкоди.

Прокурор ОСОБА_3 , захисник ОСОБА_6 , обвинувачений ОСОБА_7 підтримали клопотання потерпілої про залишення позову без розгляду.

Відповідно до положень ст. 26 КПК України с торони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України с уд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ч.7 ст. 128 КПК України особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи наведене, заява потерпілої про залишення позову без розгляду підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку залишення цивільного позову.

Враховуючи наведене, слід скасувати арешт автомобіля «Daewoo Lanos», реєстр. номер НОМЕР_1 ,, накладений ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 2 серпня 2023 року.

Відповідно до ст.124 ч.2 КПК України процесуальні витрати на проведення судової транспортно-трасологічної експертизи №СЕ-19/104-23/27937-ІТ від 21.08.2023 у розмірі 1912 грн. 00 коп., на проведення судової експертизи технічного стану транспортного засобу №СЕ-19/104-23/27254-ІТ від 16.08.2023 у розмірі 1912 грн., 00 коп., комплексної фототехнічної та автотехнічної експертизи №КСЕ-19/104-23/28672 від 29.08.2023 у розмірі 3824 грн., 00 коп., а всього 7648 грн. 00 коп., слід стягнути з ОСОБА_7 на користь держави.

Строк дії запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 у вигляді домашнього арешту сплинув 01.11.2023. Клопотань про обрання запобіжного заходу не надійшло, підстави для обрання запобіжного заходу відсутні.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368, 371, 373, 374, 615 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 (три ) роки.

Строк відбуття покарання рахувати з моменту затримання ОСОБА_7 для виконання вказаного вироку.

Процесуальні витрати у розмірі 7648 грн. 00 коп. стягнути з ОСОБА_7 на користь держави.

Цивільний позов, заявлений ОСОБА_5 про стягнення з ОСОБА_7 моральної шкоди та матеріальної шкоди у загальному розмірі 5 250 000 грн., залишити без розгляду.

Роз`яснити потерпілій ОСОБА_5 , що відповідно до ч.7 ст. 128 КПК України вона має право пред`явити цивільний позов до ОСОБА_7 в порядку цивільного судочинства.

Скасувати арешт автомобіля «Daewoo Lanos», реєстраційний номер НОМЕР_1 ,, накладений ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 2 серпня 2023 року.

Речовий доказ: автомобіль «Daewoo Lanos», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_7 на праві власності, який передано на відповідальне зберігання ОСОБА_7 залишити за належністю останньому.

На вирок суду можуть бути подані апеляційні скарги до Дніпровського апеляційного суду через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після спливу 30 днів з дня його проголошення, у разі якщо учасниками судового провадження не буде подано апеляційних скарг. У разі подання апеляційних скарг, вирок суду набирає законної сили після ухвалення апеляційним судом рішення.

Копія вироку підлягає негайному врученню обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку звернувшись до суду із відповідною заявою.

Суддя ОСОБА_1