Справа № 487/271/24
Провадження № 1-кс/487/648/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.01.2024 року місто Миколаїв

Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання заступника начальника відділу СУ ГУНП в Херсонській області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному 10.01.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000050 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, про арешт майна, -

ВСТАНОВИВ:

11.01.2024 заступник начальника відділу СУ ГУНП в Херсонській області ОСОБА_3 за погодженням з прокурором Херсонської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_4 в рамках здійснення досудового розслідування кримінального правопорушення, відомості щодо якого 10.01.2024 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000050, звернувся до Заводського районного суду міста Миколаєва з клопотанням, в якому просив накласти арешт на тимчасово вилучене майно, а саме:мобільний телефон марки «РОСО С 40» ІМЕІ (1) НОМЕР_1 ІМЕІ (2) НОМЕР_2 ; сім карту Vodafone НОМЕР_3 ; сім карту Київстар НОМЕР_4 які поміщенні до сейф пакету PSP 2274920, які вилучено 11.01.2024 в період часу з 00.30 год. до 00.50 год. в ході проведення огляду місця події, на підставі заяви про добровільну видачу ОСОБА_5 , а саме: службового кабінету за адресою: м. Херсон, вул. Миру 43.

Підставою звернення стало те, що вищезазначені вилучені предмети мають доказове значення у даному кримінальному провадженні.

Слідчий у судове засідання не прибув, до початку розгляду справи подав заяву, в якій клопотання підтримав, просив його задовольнити.

Дослідивши клопотання та докази, якими воно обґрунтовується, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

СУ ГУНП в Херсонській області проводиться досудове розслідування кримінального правопорушення, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000050 від 10.11.2023 за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією, проходячи її в посаді командира 2 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 3 стрілецького роти військової частини НОМЕР_5 , у військовому званні «молодший сержант», 10 січня 2024 року, близько 12 годин, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, знаходячись у приміщенні будинку, що за адресою: АДРЕСА_1 на ґрунті давніх особистих неприязних відносин з військовослужбовцем призваним за мобілізацією капітаном ОСОБА_7 , командиром 3 стрілецької роти, військової частини НОМЕР_5 , діючи з прямим умислом на заподіяння смерті іншій людині, з мотивів помсти за неправомірні дії з боку потерпілого, реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та бажаючи їх настання, маючи навички поводження з вогнепальною зброєю здійснив із ввіреного йому для службового користування 5,45 мм автомату АК-74 - № НОМЕР_6 невстановлену кількість пострілів в бік вхідних дверей за якими стояв потерпілий ОСОБА_7 , чим спричинив останньому невстановлену кількість вогнепальних наскрізних кульових поранень, несумісні з життям, внаслідок яких настала смерть потерпілого.

11.01.2024 заплановане повідомлення про підозру ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.

Слідчим допитано в якості свідка ОСОБА_5 який показав що 10.01.2024 близько 12:00 год перебував поза службою в місці тимчасового розташування за адресою АДРЕСА_1 , разом з товаришами по службі ОСОБА_8 та ОСОБА_6 де вживали спиртні напої, у цей час за вказаною адресою приїхав ОСОБА_7 у якого склалися не приязні відносини з ОСОБА_6 на ґрунті вимагання грошових коштів за не притягнення до відповідальності за порушення дисципліни. У зв`язку з чим ОСОБА_6 із ввіреного йому для службового користування автомату АК-74 калібру 5,45 мм. здійснив невстановлену кількість пострілів в бік вхідних дверей за якими стояв приїхавший до нього потерпілий ОСОБА_7 .

Після чого ОСОБА_6 направився. на вулицю, через декілька хвилин повернувся та промовим « я його добив потрібно здихатись від тіла». Далі надав команду ОСОБА_8 та ОСОБА_5 тіло перемістити в авто належне потерпілому, дав каністру з бензином, та в подальшому вивести тіло на околицю села та спалити разом з авто.

Далі ОСОБА_8 та ОСОБА_5 виїхали на околицю села де ОСОБА_5 облив авто бензином та підпалив його. Після чого разом з ОСОБА_8 направився на місце події, де їх чекав ОСОБА_6 , де заволодівши автомобілем ВАЗ 2106 належного товаришу по службі, який перебував в наряді, направилися в СЗЧ. Виїхавши в бік с .Дар`ївка по автодорозі Берислав Херсон, ОСОБА_6 , не впоравшись з керуванням з`їхав в кювет. Після чого ОСОБА_8 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 були затримані військовими.

11.01.2024 на підставі заяви про добровільну видачу ОСОБА_5 проведено огляд місця події в період часу з 00:30 год до 00:50 год за адресою: м. Херсон, вул. Миру, 43, в ході якого вилучено: мобільний телефон марки «РОСО С 40» ІМЕІ (1) НОМЕР_1 ІМЕІ (2) НОМЕР_2 сім карту Vodafone НОМЕР_3 , сім карту Київстар НОМЕР_4 ,які поміщенні до сейф пакету PSP 2274920.

11.01.2024 вилучене визнано речовим доказом та долучено до матеріалів кримінального провадження в якості речового доказу.

Огляд проведено з метою виявлення та вилучення речових доказів, відшукання слідів вчинення злочинів, які мають істотне значення для встановлення обставин подій.

Вилучені предмети мають доказове значення у кримінальному провадженні, оскільки будуть використані як доказ вини підозрюваних у скоєному кримінальному правопорушенні, в подальшому по ним будуть призначені відповідні судові експертизи.

Згідно положень ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч. 2 ст. 167 КПК України, тимчасовому вилученню підлягає майно у вигляді речей, документів, грошей, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; є предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з їх незаконним обігом.

Відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України, тимчасове вилучення майна може здійснюватися під час обшуку, огляду.

За змістом ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України. Арешт може бути накладений і на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу.

Згідно частин 1 та 2 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України. При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен, у тому числі, враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

З огляду на викладене, у зв`язку з доведеністю існування сукупності підстав та розумних підозр вважати, що зазначений в клопотанні матеріальний об`єкт зберіг на собі сліди кримінального правопорушення та містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а також у зв`язку із доведеністю прокурором наявності ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України, щодо можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, слідчий суддя приходить до висновку про обґрунтованість заявленого клопотання та наявність підстав для його задоволення. При цьому слідчим суддею враховується розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Керуючись ст. ст. 98, 131-132, 167, 168, 170-173 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на тимчасово вилучене майно, а саме:мобільний телефон марки «РОСО С 40» ІМЕІ (1) НОМЕР_1 ІМЕІ (2) НОМЕР_2 ; сім карту Vodafone НОМЕР_3 ; сім карту Київстар НОМЕР_4 які поміщенні до сейф пакету PSP 2274920, які вилучено 11.01.2024 в період часу з 00.30 год. до 00.50 год. в ході проведення огляду місця події, на підставі заяви про добровільну видачу ОСОБА_5 , а саме: службового кабінету за адресою: м. Херсон, вул. Миру 43.

Ухвала підлягає негайному виконанню, яке доручити заступнику начальника відділу СУ ГУНП в Херсонській області ОСОБА_3 .

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1