Справа № 203/4777/23
Провадження № 1-кс/0203/3995/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.10.2023 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

слідчого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому засіданні в м. Дніпро скаргу адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , на постанову слідчого третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_5 від 05.09.2023 р. про відмову у задоволенні клопотання у кримінальному провадженні № 0000516, відомості про яке внесено до ЄРДР 27.04.2023 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.365 КК України, -

встановив:

31 серпня 2023 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська звернувся адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , зі скаргою на постанову слідчого третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_5 від 05.09.2023 р. про відмову у задоволенні клопотання у кримінальному провадженні № 0000516, відомості про яке внесено до ЄРДР 27.04.2023 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.365 КК України. 28 вересня 2023 року від скаржника надійшла уточнена скарга.

В обґрунтування скарги зазначено, що 27 квітня 2023 року уповноваженою особою третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, на підставі ухвали слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська та заяви адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , були внесені відомості до ЄРДР за № 0000516 за можливим фактом неправомірних дій з боку співробітників спецпідрозділу поліції, які виразились у спричиненні ОСОБА_4 тілесних ушкоджень при проведенні санкціонованого обшуку за місцем мешкання останнього, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.365 КК України. В рамках вказаного кримінального провадження адвокатом ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , була подана заява про визнання останнього потерпілим у кримінальному провадженні та про проведення окремих слідчих (розшукових) дій у вказаному кримінальному провадженні. Постановою слідчого від 05 вересня 2023 року було відмовлено в залученні ОСОБА_4 в якості потерпілого у кримінальному провадженні та в задоволенні клопотання про проведення слідчих дій. Посилаючись на те, що вказана постанова є безпідставною та необґрунтованою, скаржник просив скасувати останню.

Скаржник в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності та в якій просив задовольнити скаргу.

Слідчий в судове засідання не з`явився, повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи належним чином.

Дослідивши доводи скарги та додані до неї документи, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Частиною 1 ст.303 КПК України визначено перелік рішень, дій чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування.

Зокрема, п.5 ч.1 ст.303 КПК України передбачено, що під час досудового розслідування може бути оскаржено рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.

Відповідно до п.7 ч.1 ст.303 КПК України може бути оскаржено рішення слідчого, дізнавача, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником.

Під час розгляду скарги встановлено, що третім слідчим відділом (з дислокацією у м. Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000516, відомості про яке внесено до ЄРДР 27.04.2023 р. за ч.2 ст.365 КК України, на підставі ухвали слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська та заяви адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , щодо можливих неправомірних дій з боку співробітників спецпідрозділу поліції, які виразились у спричиненні ОСОБА_4 тілесних ушкоджень при проведенні санкціонованого обшуку за місцем мешкання останнього.

В рамках вказаного кримінального провадження адвокатом ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , була подана заява про визнання останнього потерпілим у кримінальному провадженні та про проведення окремих слідчих (розшукових) дій у вказаному кримінальному провадженні.

Постановою слідчого третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_5 від 05.09.2023 р. було відмовлено у визнанні ОСОБА_4 потерпілим у кримінальному провадженні з посиланням на те, що в ході досудового розслідування не встановлено даних, які б свідчили про завдання йому моральної, фізичної або майнової шкоди діями співробітників поліції. З огляду на те, що у кримінальному провадженні ОСОБА_4 є заявником, права якого визначені ч.2 ст.60 КПК України, слідчим також було відмовлено в задоволенні клопотання про проведення слідчих дій.

Згідно ч.ч.1-5 ст.55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення.

Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.

Потерпілим не може бути особа, якій моральна шкода завдана як представнику юридичної особи чи певної частини суспільства.

За наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Відмовляючи в залученні ОСОБА_4 в якості потерпілого у кримінальному провадженні, слідчий відповідне рішення належним чином не мотивував, не надав оцінки викладеним в заяві обставинам, зокрема, щодо можливого вчинення співробітниками поліції дій, що призвели до завдання ОСОБА_4 тілесних ушкоджень.

Вказані обставини підлягали перевірці, зокрема шляхом допиту заявника, допиту співробітників поліції, шляхом перевірки відповідних документів.

Для набуття статусу потерпілого достатньо подання заяви про вчинення щодо особи кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого, висновки про що викладені у постанові Верховного Суду у справі № 539/3185/17.

Розмір заподіяної шкоди або обставини її відсутності має встановлюватися під час досудового розслідування, проте слідчим не проводилися слідчі дії, спрямовані на встановлення цих обставин, зокрема, і причинно-наслідкового зв`язку між діянням (у разі якщо подія останнього буде встановлена) і шкодою (матеріальною та/або моральною, фізичною) або його відсутність, обов`язковість доказування яких визначена п.3 ч.1 ст. 91 КПК України, з огляду на те, що заявник з цих обставин безпосередньо не допитувався для перевірки викладеного у його заяві.

Відповідно, висновки слідчого в оскаржуваній постанові про те, що «на даній стадії досудового розслідування» не отримано даних про спричинення ОСОБА_4 будь-якої шкоди є помилковими, тим паче, що будь-яких слідчий дій, спрямованих на встановлення відповідних обставин (зокрема, виду, розміру шкоди) слідчим не проводилося.

Також слід заначити, що медична документація, надана до матеріалів скарги не виключає можливого заподіяння шкоди ОСОБА_4 внаслідок кримінального правопорушення.

За вказаних обставин, слідчий суддя приходить до висновку, що постанова слідчого від 05.09.2023 р. винесена передчасно, є невмотиваною та підлягає скасуванню, а скарга підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.3, 26, 55, 303-307 КПК України, слідчий суддя -

ухвалив:

Скаргу адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , на постанову слідчого третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_5 від 05.09.2023 р. про відмову у задоволенні клопотання у кримінальному провадженні № 0000516, відомості про яке внесено до ЄРДР 27.04.2023 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.365 КК України - задовольнити.

Постанову слідчого третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_5 від 05.09.2023 р. про відмову у задоволенні клопотання у кримінальному провадженні № 0000516, відомості про яке внесено до ЄРДР 27.04.2023 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.365 КК України - скасувати.

Ухвала набуває законної сили в порядку, передбаченому ст.532 КПК України.

Ухвала слідчого судді є остаточною та оскарженню не підлягає, а заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1