Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20.02.2024 м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд у складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , захисника-адвоката ОСОБА_6 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді кримінальне провадження 11-кп/4806/584/21 за зміненою апеляційною скаргою першого заступника керівника Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_7 на вирок Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21.10.2021.
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України, українець, тимчасово не працюючий, з середньою освітою, розлучений, раніше судимий 02.06.2021 Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк 80 годин, засуджений:
- за ч. 2 ст. 389 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 02 (два) роки.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_9 звільнений від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом 01 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає передбачені п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.
Згідно вироку ОСОБА_9 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.
02.06.2021 ОСОБА_9 засуджений Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк 80 годин. Вказаний вирок набрав законної сили 05.07.2021. Згідно вимог ст. 36, 37 КВК України ОСОБА_9 зобов`язаний відбувати покарання у виді громадських робіт за місцем свого проживання в м. Ужгороді Закарпатської області. Даний вирок направлений до Ужгородського МРВ філії ДУ «Центр пробації» в Закарпатській області для поставлення ОСОБА_9 на облік. Після вступу вироку в законну силу відносно ОСОБА_9 , у встановленому законом порядку 12.07.2021 на виконання до Ужгородського РВ філії ДУ «Центр пробації» надійшло розпорядження та вирок Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 02.06.2021 відносно засудженого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , в той же день був прийнятий до виконання. 20.07.2021 засуджений ОСОБА_9 з`явився до Ужгородського РВ філії ДУ «Центр пробації» в Закарпатській області, де був поставлений на облік, а також ознайомлений з вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 02.06.2021 та умовами відбування покарання у виді 80 (вісімдесят) годин громадських робіт. Діючи умисно,
тобто усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх наслідки та бажаючи їх настання, з метою ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт, в період часу з 26.07.2021 по 02.09.2021, ОСОБА_9 систематично не виконував встановлені ст. 37 КВК України обов`язки щодо відбування призначеного йому вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 02.06.2021, покарання у виді громадських робіт на строк 80 годин, а саме: не додержувався встановлених відповідно до закону порядку і умов відбування покарання, сумлінно ставитися до праці, працювати на визначеному для нього об`єкті і відпрацювати встановлений судом строк громадських робіт, згідно направлення № 39/12/5873-21 від 20.07.2021 до КП «УККП» та направлення № 39/12/6208-21 від 04.08.2021, починаючи з 26.07.2021 жодного разу не з`явився до Комунального підприємства «Ужгородський Комбінат Комунальних підприємств» Ужгородської міської ради для відбування покарання у виді громадських робіт. На підставі викладеного, ОСОБА_9 не виконує вирок Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 02.06.2021, а саме неодноразово отримав попередження за неявку до Комунального підприємства «Ужгородський Комбінат Комунальних підприємств» Ужгородської міської ради з 26.07.2021 по 02.09.2021, допустив більше двох разів порушень трудової дисципліни протягом місяця та більше двох разів не вийшов протягом місяця на громадські роботи (загалом не відбув призначених йому 80 годин громадських робіт).
В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію дій та доведеність вини обвинуваченого, вказує на неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність. Просить вирок від 21.10.2021 в частині призначення покарання скасувати та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_9 покарання за ч. 2 ст. 389 КК України у виді обмеження волі на строк 02 (два) роки, на підставі ст. 71, 72 КК України визначити йому остаточне покарання у виді обмеження волі на строк 02 (два) роки 10 (десять) днів. В обґрунтування апеляційних вимог прокурор вказує на те, що призначаючи ОСОБА_9 покарання суд першої інстанції належно не врахував, що попереднім вироком ОСОБА_9 був засуджений до покарання у виді громадських робіт на строк 80 годин, однак ухилився від відбування цього покарання. Згідно пред`явленого обвинувачення та матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_9 не відбув 80 годин громадських робіт, з призначених йому за вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 02.06.2021. Разом з тим, оскаржуваним вироком від 21.10.2021 вказану невідбуту частину покарання судом не враховано, що зумовлює застосування положень ст. 71 КК України. Окрім того, звертає увагу на те, що вказане неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність потягло невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого, внаслідок м`якості, оскільки звільнення судом ОСОБА_9 від відбування призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України є недопустимим, бо у такому разі буде порушено загальні принципи призначення покарання, оскільки вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 02.06.2021, ОСОБА_9 засуджено до покарання у виді громадських робіт, яке належить відбувати реально, тому при призначенні покарання за сукупністю вироків до ОСОБА_9 не можливо застосувати положення ст. 75 КК України. Таким чином, суд не застосував положення ч. 1 ст. 71 КПК України, а також застосував закон України про кримінальну відповідальність, який не підлягає застосуванню, що є підставою для скасування судового рішення відповідно до п. 4 ст. 409 КПК України.
В зміненій апеляційній скарзі прокурор вказує на те, що обвинувачений ОСОБА_9 є особою з інвалідністю ІІ групи, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 , у зв`язку з чим ухвалою від 12.01.2023 він звільнений від покарання,
призначеного вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 02.06.2021 у виді громадських робіт. У зв`язку з наведеним вважає за доцільне вирок суду змінити та призначити ОСОБА_9 покарання у виді штрафу із застосуванням положень ст. 69 КК України.
Заслухавши суддю доповідача, промову прокурора, яка підтримала змінену апеляційну скаргу, пояснення захисника-адвоката ОСОБА_6 , яка не заперечувала проти задоволення зміненої апеляційної скарги прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи зміненої апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що змінена апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з таких підстав.
Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_9 визнав свою вину, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини, згідний з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні за його відсутності, відповідно до положень ст. 381, 382 КПК України про, що свідчить його заява в матеріалах кримінального провадження, суд першої інстанції розглянув кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.
Вина обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення (проступку), крім визнання своєї вини, в повному обсязі доведена матеріалами кримінального провадження, які розглянуто судом першої інстанції в порядку ст. 381, 382 КПК України.
При цьому, суд першої інстанції дотримався вимоги змісту ст. 381, 382 КПК України, і за згодою учасників процесу розглянув обвинувальний акт щодо кримінальних проступків у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження.
На підставі викладеного, колегія суддів відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України не перевіряє висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин кримінального провадження, які не оспорювались і стосовно яких, відповідно до вимог ст. 381, 382 КПК України докази не досліджувались.
Суд першої інстанції правильно кваліфікував дії ОСОБА_9 за ч. 2 ст. 389 КК України, як ухилення засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт.
Разом з тим колегія суддів вважає, що доводи зміненої апеляційної скарги прокурора про наявність підстав для зміни вироку щодо ОСОБА_9 та пом`якшення призначеного обвинуваченому покарання, заслуговують на увагу з таких підстав.
У статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права».
У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09.06.2005), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24.03.2005) Суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16.10.2008) Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».
Згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
За змістом оскаржуваного вироку, суд першої інстанції враховував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані щодо обвинуваченого ОСОБА_9 , визнання вини, наявність постійного місця проживання, відсутність даних про перебування під наглядом у КНП «Закарпатський обласний медичний центр психічного здоров`я та медицини залежностей» ЗОР, а також те, що обвинувачений раніше притягувався до кримінальної відповідальності, обставини, що пом`якшують покарання, колегія суддів визнає щире каяття, а також відсутність обтяжуючих покарання обставин.
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_9 , суд першої інстанції визнав повне визнання вини. Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.
В той час, суд апеляційної інстанції враховує, що обвинувачений ОСОБА_9 є особою з інвалідністю ІІ групи, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 , у зв`язку з чим ухвалою від 12.01.2023 останній звільнений від покарання, призначеного вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 02.06.2021, у виді громадських робіт.
Згідно ч. 3 ст. 61 КК України обмеження волі не застосовується до неповнолітніх, вагітних жінок і жінок, що мають дітей віком до чотирнадцяти років, до осіб, що досягли пенсійного віку, військовослужбовців строкової служби та до осіб з інвалідністю першої і другої групи.
За таких обставин, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що до обвинуваченого ОСОБА_9 не може бути застоване покарання у виді обмеження волі.
Відповідно до вимог статті 65 КК України, суд при призначенні покарання повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
Підстави для призначення більш м`якого покарання, ніж це передбачено відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу за вчинене кримінальне правопорушення, визначаються статтею 69 цього Кодексу.
Статтею 69 КК України передбачено, що за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу.
Колегія суддів враховує, що ОСОБА_9 вчинив кримінальне правопорушення, яке є кримінальним проступком, має постійне місце проживання, на обліку у лікарів психіатра і нарколога не перебуває, обставини, які пом`якшують покарання: визнання вини, щире каяття, наявність ІІ групи інвалідності, відсутність обставин, які обтяжують покарання, та вважає за можливе призначити ОСОБА_9 покарання із застосуванням ст. 69 КК України, у виді штрафу в розмірі 100 (ста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одну тисячу сімсот), що буде відповідати меті покарання та принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.
За наведених обставин вирок Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21.10.2021 щодо ОСОБА_9 в частині призначення покарання підлягає зміні, а змінена апеляційна скарга прокурора - задоволенню.
Керуючись ст. 404, 405, 407, 408, 419 КПК України, апеляційний суд
Змінену апеляційну скаргу першого заступника керівника Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_7 задовольнити.
Вирок Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21.10.2021 щодо ОСОБА_10 в частині призначення покарання змінити. Пом`якшити покарання, призначене обвинуваченому ОСОБА_11 за ч. 2 ст. 389 КК України із застосуванням ст. 69 цього Кодексу, до покарання у виді штрафу в розмірі 100 (сто) неоподатковуваних мінімумів громадян, що становить 1700 (одну тисячу сімсот) грн.

В решті вирок Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21.10.2021 щодо ОСОБА_9 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді