Справа № 639/4778/21
Провадження №1-кп/639/191/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2023 року м. Харків

Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілої - ОСОБА_5 ,

захисника адвоката ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000224 від 18.05.2021 р. за обвинуваченням

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Лебедин Сумської області, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 187, ч. 1 ст. 357 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_7 17.05.2021 близько 20 год. 15 хв. перебував у приміщенні квартири АДРЕСА_3 , яка належить його знайомій ОСОБА_5 , приїхавши за вказаною адресою за запрошенням останньої для надання побутової допомоги.

У приміщенні квартири ОСОБА_7 у спальні побачив ОСОБА_5 , яка сиділа на дивані.

У цей час у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, спрямований на скоєння нападу з погрозою застосування насильством відносно потерпілої ОСОБА_5 з метою заволодіння її майном (розбійного нападу).

Надалі він, нехтуючи присутністю ОСОБА_5 , використовуючи свою фізичну перевагу над жінкою похилого віку, яка є інвалідом ІІ групи, перебуваючи в житловій кімнаті будинку, спочатку наніс не менш 5-ти ударів кулаками та ногами в ділянку голови потерпілої, від яких остання зазнала фізичного болю.

Продовжуючи застосовувати до ОСОБА_5 фізичне насилля, ОСОБА_7 повалив потерпілу на підлогу та, погрожуючи насильством, небезпечним для її життя, наніс ще не менш 5-ти ударів кулаками та ногами в ділянку голови та тулубу потерпілої. Надалі ОСОБА_7 , використовуючи в якості знаряддя вчинення злочину кухонний ніж, який він узяв в приміщенні кухні, висунув ОСОБА_5 вимогу передати йому наявні в неї грошові кошти та спиртні напої.

Таким чином, ОСОБА_7 виконав усі дії, які вважав за необхідне, з метою подавити волю потерпілої щодо можливого наміру вчинити опір його незаконним діям.

Потім ОСОБА_7 , продовжуючи свої протиправні дії, бажаючи довести злочин, пов`язаний із заволодінням будь-яким майном ОСОБА_5 , продовжуючи виказувати погрози застосування насильства, небезпечного для її життя, перебуваючи із потерпілою в житловій кімнаті будинку, помітив на столі сумку з майном потерпілої, та примусив останню викласти її зміст на стіл, що перебував в кімнаті.

В подальшому ОСОБА_7 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, усвідомлюючи протиправність свого діяння, почергово заволодів майном, яке перебувало у сумці потерпілої, а саме: банківською карткою банку АТ «ПУМБ» НОМЕР_1 , видану на ім`я ОСОБА_5 , технічним паспортом на квартиру за адресою: АДРЕСА_4 , довідками про доходи № 611010, №776713, рішенням Виконавчого комітету Жовтневої районної ради депутатів трудящих № 224-53 від 21.07.1976, свідоцтвом про право власності на житло № НОМЕР_2 від 08.02.1995 на квартиру за адресою: АДРЕСА_4 , Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 1 від 26.07.2016.

Після цього, ОСОБА_7 , звернувши на свою користь зазначене майно, з місця скоєння розбійного нападу зник, розпорядившись ним в подальшому на власний розсуд.

В результаті протиправних дій ОСОБА_7 завдав потерпілій ОСОБА_5 синці в обох параорбітальних ділянках, на правому передпліччі, на обох щоках, підборідді, на носі, на лівій вушній раковині, та забиті рани на верхніх повіках обох очей, які викликали незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більше 6-ти днів, і за цією ознакою відповідно до п.п. 2.3.2. «Б», 2.3.5. Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», стверджених наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 відносяться до легких тілесних ушкоджень, що підтверджено висновком судово-медичної експертизи № 09-733/2021 від 10.06.2021.

Крім того, ОСОБА_7 , перебуваючи 17.05.2021 приблизно о 20 годині 15 хвилин у приміщенні квартири АДРЕСА_5 , де мешкає його знайома ОСОБА_5 , під час вчинення нападу на останню, з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із погрозою застосування насильства, небезпечного для її життя, поєднаний з проникненням у житло, достовірно знав, що в сумці потерпілої знаходяться банківська картка АТ «ПУМБ» № НОМЕР_1 , видана на ім`я ОСОБА_5 свідоцтво про право власності на житло № НОМЕР_2 від 08.02.1995 на квартиру за адресою: АДРЕСА_4 , видане на ім`я ОСОБА_8 , ОСОБА_5 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та технічний паспорт на квартиру АДРЕСА_5 , виданий на ім`я ОСОБА_8 , що перебували у власності ОСОБА_5 , та які відповідно по примітки ст. 358 КК України є офіційними документами.

Саме в той час ОСОБА_7 , впевнившись у наявності зазначених офіційних документів в сумці, вирішив незаконно заволодіти ними, з метою подальшого викрадення грошових коштів, що перебували на банківській картці та використання офіційних документів в особистих цілях.

Реалізуючи свій злочинний, протиправний умисел, ОСОБА_7 , діючи відкрито, із погрозою застосування фізичного насильства, що є небезпечним для життя потерпілої, заволодів банківською карткою АТ «ПУМБ» № НОМЕР_1 , виданою на ім`я ОСОБА_5 , свідоцтвом про право власності на житло № НОМЕР_2 від 08.02.1995 на квартиру за адресою: АДРЕСА_4 , видане на ім`я ОСОБА_8 , ОСОБА_5 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та технічним паспортом на квартиру АДРЕСА_5 , виданим на ім`я ОСОБА_8 , які перебували у власності ОСОБА_5 .

Після цього він з вказаними офіційними документами, виданими на ім`я ОСОБА_5 , з місця скоєння кримінального правопорушення зник, розпорядившись ними в подальшому на власний розсуд.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 своєї винуватості в інкримінованих йому кримінальних правопорушень не визнав, пояснив, що вказаних правопорушень не вчиняв.

В ході допиту обвинувачений пояснив, що 17.05.2021 перебував на роботі. При собі мав телефон своєї співмешканки ОСОБА_11 , його телефон перебував вдома. Йому на номер дружини зателефонувала ОСОБА_5 та попросила приїхати. Він сказав, що приїде через 10 хвилин та попросив відчинити хвіртку. Після 17-00 год. він на маршрутці приїхав додому до ОСОБА_5 . Вхід до домоволодіння ОСОБА_5 здійснюється через хвіртку у паркані. Паркан заввишки біля 2 метрів. Зазвичай він просив перед його приходом відчинити хвіртку до домоволодіння. Того дня хвіртка не була зачинена на замок, він натиснув на дверну ручку та зайшов у двір. Перед цим він кликав потерпілу, але вона його не чула, він постояв, покурив, та зайшов. Вхідні двері також були відчинені, біля входу до будинку стояла лопата. Він зайшов до будинку, почав кликати потерпілу. Потім зайшов до кімнати (праворуч від входу) та побачив потерпілу, яка стояла біля столу, спиралася на палку. Освітлення було, але не яскраве. Коли потерпіла повернулася до нього, він бачив у неї на обличчі якісь подряпини. Він спитав, що йому треба зробити, на що ОСОБА_5 показала рукою в напрямку жіночої сумки та сказала «Візьми». ОСОБА_5 важко говорила, частину думок висловлювала словами, частину жестами. Він на її прохання взяв із сумки документи, що в ній лежали: банківську картку, документи на будинок. ОСОБА_5 йому повідомила, щоб зберігав документи у себе вдома, оскільки не хоче, щоб до них мала доступ її донька. Стосовно банківської картки попросила, що коли наступного разу ОСОБА_7 буде їхати до неї, купив їй ліки за допомогою картки. Після цього вона відпустила його додому. У будинку він перебував 7-8 хвилин. Коли він вже йшов по вулиці, бачив, як ОСОБА_5 самостійно закривала хвіртку. Він поїхав додому, де ввечері, близько 19-00 год. його затримали працівники поліції. Вони повідомили, що ОСОБА_7 нібито побив потерпілу та забрав банківську карту та документи. У той же час він насильства чи погроз до ОСОБА_5 не застосовував, вона сама надала йому документи та попросила їх забрати.

Також повідомив, що ОСОБА_5 є однокласницею його співмешканки ОСОБА_12 , яка їх і познайомила приблизно у 2019 році. Раніше на прохання ОСОБА_5 він неодноразово виконував роботи в її домоволодінні. Вона надавала йому за це продукти, інколи гроші в невеликій кількості. У неї в останній час є проблеми зі здоров`ям, проте вона могла самостійно пересуватися, на думку обвинуваченого, могла і бігати. Інколи користувалася палкою, ходунками. Він колись відвозив ОСОБА_5 на таксі до лікарняного закладу, також допомогу потерпілій регулярно надавала і ОСОБА_12 . При цьому потерпіла телефонувала або йому, або ОСОБА_12 . Зазвичай перед приходом ОСОБА_7 телефонував ОСОБА_5 та вона заздалегідь відчиняла йому хвіртку та двері. Раніше вона надавала ОСОБА_7 банківські картки для придбання ліків, повідомляла паролі від них. Без дозволу ОСОБА_5 він до домоволодіння не заходив.

Вважає, що ОСОБА_5 йому довіряла, у них були гарні відносини. Конфліктів з нею ніколи не було. Ключів від будинку ОСОБА_5 у нього не було. Можливо, ключі були у ОСОБА_12 . ОСОБА_5 отримувала пенсію, за рахунок якої існувала. Дні отримання пенсії йому не були відомі.

Разом із цим, зазначив, що у потерпілої могли бути підстави оговорювати обвинуваченого, оскільки вона заздрила його співмешканці через те, що була самотньою.

Також повідомив, що потерпіла раніше з власної необережності спричиняла собі тілесні ушкодження (падала), це відбувалося в його присутності в будинку. Також у неї були конфлікти з донькою.

В судових дебатах вважав себе невинуватим, але просив суворо його не карати.

Незважаючи на невизнання ОСОБА_7 своєї винуватості, вона повністю підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами.

Так, потерпіла ОСОБА_5 в ході допиту пояснила, що 17.05.2021 у другій половині дня вона сиділа у себе вдома за адресою: АДРЕСА_4 , у дальній кімнаті на дивані. Після захворювання вона мали проблеми з пересуванням, мала інвалідність. Раптом почула шум. Майже одразу отримала удар в обличчя. Побачила ОСОБА_7 , від якого сильно пахло спиртним. Від удару впала, після цього ОСОБА_7 бив її ногами в обличчя. При цьому говорив, що прийшов її вбивати. Вона просила його викликати швидку, оскільки в неї йшла кров з вій. Потім ОСОБА_7 пішов на кухню за сірниками, приніс звідти ніж. Вона намагалася пересісти на диван, але не змогла. ОСОБА_7 побачив в кімнаті на дивані сумку, в якій лежали документи на квартиру. Він погрожував їй ножем перерізати горло, водив по горлу ножем, вимагав гроші. Вона на його вимогу витрусила вміст сумки на диван. ОСОБА_7 забрав банківську карту банку «ПУМБ», яка перебувала в сумці, питав пін-код, але вона йому навмисно повідомила невірний пін-код та сказала, що зможе зняти кошти лише в банку. Тоді ОСОБА_7 забрав в неї документи. Потім ОСОБА_7 підтягнув потерпілу на вулицю, щоб вона відкрила йому хвіртку, та пішов разом з карткою та документами. Потерпіла одразу ж викликала поліцію за телефоном та зателефонувала сусідці, яка повідомила про те, що сталося, доньку потерпілої. Потім її відвезли до лікарні.

Про те, що ОСОБА_5 напередодні отримала пенсію, знала співмешканка ОСОБА_7 ОСОБА_12 , який потерпіла телефонувала за день до подій.

Її домоволодіння обнесено парканом, який має хвіртку. Паркан висотою приблизно 1 м 80 см. Двері з квартири у двір були відкриті. Хвіртка була зачинена.

ОСОБА_7 є співмешканцем ОСОБА_12 , яку потерпіла знає з дитинства. З ОСОБА_7 потерпіла познайомилася на дні народження ОСОБА_12 . Остання до подій, що сталися, майже щодня приходила до потерпілої, допомагала їй у господарстві, доглядала, за що потерпіла платила їй гроші, оскільки ОСОБА_5 на той час була лежачою.

ОСОБА_7 раніше приходив до неї додому, коли на прохання потерпілої забирав її з лікарні на таксі, заводив до дому, знімав гроші з картки потерпілої, також на її прохання, при цьому вона повідомляла йому пін-код. За допомогу вона сплатила йому 500 грн.

Також потерпіла повідомила, що ОСОБА_12 раніше била її, вимагала гроші. У ОСОБА_12 були ключі від будинку, які потерпіла надала їй раніше. ОСОБА_7 раніше при ній відкривав хвіртку та двері цими ключами, колі допомагав їй.

Також ОСОБА_12 періодично отримувала від неї банківську карту та знімала з неї гроші на прохання потерпілої. Це та сама карта, якою заволодів ОСОБА_7 . Пін-код за цей час вже було змінено. Документи, що забрав ОСОБА_7 , раніше ОСОБА_13 або ОСОБА_7 вона не показувала та не надавала.

Вважає, що ОСОБА_7 вчинив напад на неї під впливом ОСОБА_12 , яка заздрила тому, що потерпіла заможніша за неї.

Після нападу вона лікувалася деякий час, їй робили шліфування вій. З сусідкою ОСОБА_14 вона не спілкується, але припустила, що вона може надавати показання на користь ОСОБА_7 за грошову винагороду.

Просила призначити ОСОБА_7 максимальне покарання. Заявлений цивільний позов підтримала.

В ході розгляду справи ІНФОРМАЦІЯ_2 потерпіла ОСОБА_5 померла (актовий запис про смерть № 9938 від 12.09.2023).

На підтвердження винуватості ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень стороною обвинувачення надані письмові докази, що містяться в матеріалах кримінального провадження.

Так, згідно рапортів ст. інспектора ВП № 1 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_15 , 17.05.2021 о 19-50 надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 17.05.2021 о 19:48 за адресою: АДРЕСА_4 співмешканець знайомої зайшов до будинку заявниці та побив її, відкрито заволодів документами на квартиру, банківською картою. Заявник ОСОБА_5 . Цього ж дня затриманий ОСОБА_7 , речові докази вилучено.

17.05.2021 о 21-13 надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 17.05.2012 до лікарні швидкої та невідкладної медичної допомоги доставлено ОСОБА_5 з попереднім діагнозом: забій правого ока, садна під оком, грудною клітиною та зап`ястям. За поясненнями до квартири зайшов невідомий чоловік та наніс удари ногами та руками, при цьому відібрав документи та банківські картки.

19.05.2021 о 15-00 надійшло повідомлення зі служби 102 про виклик бригади швидкої медичної допомоги до ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_4 з попереднім діагнозом: забій лівої кисті та правого кульшового суглобу на фоні деформуючого артрозу. Побюили невідомі ближче до вечора 17.05.2021 у неї вдома. До цього зверталась до БСМП в день вчинення злочину (к/п, а.с. 8-10).

17.05.2021 прийнято заяву від ОСОБА_5 , в якій вона повідомила, що 17.05.2021 о 20-30 год. невідома особа чоловічої статі пришла до приміщення квартири за адресою: АДРЕСА_4 , де під загрозою кухонного ножа заволоділа документами на вказану квартиру та карткою пенсійною банку ПУМБ, з місця зникла (к/п, а.с. 11).

В ході огляду місця події з 21-10 до 21-20 год. 17.05.2021 зафіксовано обстановку в квартирі АДРЕСА_5 (к/п, а.с. 14).

Згідно з консультативним висновком лікаря-спеціаліста КНП «Міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. проф. О.І. Мещанінова» від 17.05.2021 оглянуто ОСОБА_5 , встановлено діагноз «нерозбірливо» (к/п, а.с. 21)

В ході пред`явлення особи для впізнання 18.05.2021 потерпіла ОСОБА_5 впізнала серед інших осіб чоловіка, який 17.05.2021 близько 20:30 за адресою: АДРЕСА_4 , вчинив по відношенню до неї розбій. Впізнана особа ОСОБА_7 (к/п, а.с. 33-36).

Відповідно до протоколу затримання, ОСОБА_7 затриманий 18.05.2021 о 01 год. 30 хв. за адресою: м. Харків, просп. Любові Малої, 45. В ході особистого обшуку затриманого вилучено: банківську картку «ПУМБ» № НОМЕР_3 ; 3 копії паспорта громадянина України НОМЕР_4 на ім`я ОСОБА_5 , 1966 р.н.; 2 копії довідок про присвоєння ідентифікаційного номера НОМЕР_5 на ім`я ОСОБА_16 , 1 копію пенсійного посвідчення на ім`я ОСОБА_10 , 1 копію свідоцтва про розірвання шлюбу від 14.03.1989, 1 копію пенсійного посвідчення на ім`я ОСОБА_5 , 1 заяву ОСОБА_5 від 20.01.2021, 1 довідку про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб, інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 239742502 від 05.01.2021, 1 копію рішення № 224-53 від 21.07.1976, 2 довідки про доходи №№ 776713, 611010 на ім`я ОСОБА_5 , копію плану будинку по АДРЕСА_6 , 1 витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлую № 1 від 26.07.2016, свідоцтво про право власності на житло № НОМЕР_2 від 08.02.1995, рішення № 224-53 від 21.07.1976, технічний паспорт на квартиру АДРЕСА_5 (к/п, а.с. 39-42).

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 09-733/2021 від 10.06.2021, у ОСОБА_5 встановлені наступні тілесні ушкодження: синці в обох параорбітальних ділянках, на правому передпліччі, на обох щоках, підборідді, на носі, на лівій вушній раковині; забиті рани на верхніх повіках обох очей.

Ці ушкодження утворилися від травматичної дії тупих твердих предметів, за механізмом удар чи удар-здавлення та могли бути отримані за одну добу до огляду (18.05.2021). За ступенем тяжкості синці та забиті рани викликали незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більше 6 днів, і за цією ознакою відносяться до легких тілесних ушкоджень (к/п, а.с. 86).

Згідно довідки № Н10-50.4/164 від 06.07.2021, ОСОБА_5 у відділенні № 10 АТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» в м Харків відкрито картковий раунок № НОМЕР_6 у валюті гривня. Видано дебетну пластикову картку MC World PayPass Instant Issue CC # НОМЕР_7 (к/п, а.с. 94).

Від допиту свідка ОСОБА_10 прокурор відмовився, проти чого не заперечувала сторона захисту; відмова прийнята судом.

Стороною захисту на підтвердження невинуватості ОСОБА_7 заявлено клопотання про допит свідків.

Так, свідок ОСОБА_17 в ході допиту в судовому засіданні пояснила, що э сусідкою потерпілої ОСОБА_5 .

ОСОБА_7 бачила 3 рази, коли він перебував на території домоволодіння ОСОБА_5 , в тому числі і 17.05.2021. Безпосередньо з ним не спілкувалася.

Раніше він приводив її додому, коли супроводжував з лікарні. Також бачила в один з днів, як ОСОБА_7 допомагав ОСОБА_5 у господарстві. Також бачила у домоволодінні і співмешканку ОСОБА_7 . Потерпіла їй також говорила, що вказані особи їй допомагали.

17.05.2021 бачила ОСОБА_7 , який зайшов до домоволодіння ОСОБА_5 через хвіртку з двору. Хвіртка з вулиці у той період постійно була закрита, а друга хвіртка, яка з двору - відкрита. В подальшому від доньки потерпілої свідку стало відомо про те, що відбувся конфлікт. Особисто ОСОБА_5 говорила свідку, що ОСОБА_7 заволодів її документами та банківською карткою. Бачила у неї на обличчі ушкодження.

ОСОБА_5 була конфліктною людиною, в тому числі і у взаємовідносинах з сусідами. Вживала алкогольні напої, особисто свідка просила придбати їй горілку.

Також свідок повідомила, що ОСОБА_5 раніше передавала їй документи на зберігання, проте після прохання доньки потерпілої повернула їх.

Потерпіла часто погрожувала іншим особам, що «посадить» їх, свого часу так постраждав її колишній чоловік. Зі слухів від сусідів нібито вона сама себе вдарила ножем, а звинуватила чоловіка, який в подальшому був покараний. Такі ж погрози вона висловлювала і відносно ОСОБА_7 , приблизно за 2 місяці до подій, що сталися, через неприязні відносини з його дружиною.

Бували випадки, коли потерпіла падала у себе вдома та отримувала тілесні ушкодження. Після інсульту вона погано ходила, пересувалася за допомогою милиць, палки або ходунків.

Свідок ОСОБА_12 в ході допиту суду пояснила, що є цивільною дружиною обвинуваченого ОСОБА_7 . Потерпіла ОСОБА_5 навчалася з нею в одному класі. З ОСОБА_7 ОСОБА_5 познайомилися у 2016 році. У 2020 році у ОСОБА_5 стався інсульт.

17.05.2021 зранку їй зателефонувала ОСОБА_5 та попросила передати ОСОБА_7 , щоб він протягом дня приїхав до неї та полагодив телевізор. Вона запропонувала потерпілій зателефонувати безпосередньо ОСОБА_7 , який в цей час перебував на роботі. У ОСОБА_7 був при собі свій телефон, номер якого був відомий ОСОБА_5 .

Ввечері (після 16-00 год.) до них додому приїхали співробітники поліції. ОСОБА_7 не було вдома, тоді вони почали його чекати та затримали після його приходу додому.

В подальшому події, що стали підставою для притягнення ОСОБА_7 до відповідальності, вона з ОСОБА_7 не обговорювала.

ОСОБА_7 вживає алкогольні напої, але не часто.

Раніше ОСОБА_5 неодноразово просила свідка надавати їй допомогу, а вона, в свою чергу, направляла туди ОСОБА_7 , при цьому потерпіла заздалегідь відчиняла хвіртку (з двору). Без запрошення ані свідок, ані ОСОБА_7 до потерпілої не ходили, ключів від її домоволодіння у них не було. Вони відвідували ОСОБА_5 і разом з ОСОБА_7 , були у неї на дні народження, ночували. Відносини між ними були дружніми. З ОСОБА_7 потерпіла завжди спілкувалася спокійно, без конфліктів.

Після інсульту свідок постійно надавала їй допомогу, доглядала. Інколи вона оплачувала послуги свідка, надаючи їй банківську карту, свідок знімала гроші та частину з них ОСОБА_5 їй віддавала.

ОСОБА_5 через конфлікти з донькою надавала свідку належні їй документи на зберігання. ОСОБА_5 була схильна до самоушкодження задля провокації конфліктних ситуацій. Всі документи були в папці. Також ОСОБА_5 надавала їй банківську карту для придбання потерпілій продуктів харчування. Чи надавала ОСОБА_5 карту ОСОБА_7 свідку невідомо. Також повідомила, що ОСОБА_5 заздрила їй через те, що свідок проживає з ОСОБА_7 , а вона самотня, та погрожувала його «посадити». Також вона пропонувала їм жити усім разом. ОСОБА_5 могла самостійно переміщуватися за допомогою палки. Вона постійно падала та через це у неї були тілесні ушкодження, крім того, інші ушкодження утворювалися в ході конфліктів з донькою. Вже після подій 17.05.2021 свідок бачила ОСОБА_5 , яка самостійно несла мішок з картоплею.

Раніше ОСОБА_7 на прохання ОСОБА_5 забирав її з лікарні, при цьому кошти на таксі надавала ОСОБА_18 .

Також повідомила, що ОСОБА_7 ніколи не змінював зачіску та колір волосся.

Потерпіла завжди була емоційною. ОСОБА_7 є спокійною неконфліктною людиною.

Чи ходив ОСОБА_7 до ОСОБА_5 без її відома свідку невідомо.

При затриманні у ОСОБА_7 було вилучено папку з документами.

Достовірність та об`єктивність наведених доказів у суду сумніву не викликає, адже вони отримані без порушення закону, узгоджуються один з одним, відносні, допустимі та достатні, у зв`язку з чим суд вважає можливим прийняти вказані докази.

Суд вважає безпосередньо досліджені докази належними, допустимими, достовірними, і в сукупності достатніми для належної правової оцінки дій обвинуваченого та визнання його винуватості.

Показання обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що він не вчиняв нападу на ОСОБА_5 та вона особисто за своїм бажанням віддала йому документи та банківську картку, оцінюються судом критично та сприймаються як намір уникнення кримінальної відповідальності.

Вказані показання повністю спростовуються показаннями потерпілої ОСОБА_5 , яка під час допиту в суді чітко і послідовно підтвердила обставини вчинення нападу на неї з боку ОСОБА_7 із заподіянням тілесних ушкоджень та погрозою вбити, після чого останній заволодів належними їй банківською картою та документами.

Підстав сумніватися в показаннях потерпілої у суду немає, оскільки як під час досудового розслідування, так і під час допиту у суді, в тому числі в ході попереднього розгляду справи іншим складом суду, потерпіла ОСОБА_5 надавала послідовні показання щодо обставин вчинення цього злочину, які узгоджуються між собою та з іншими доказами у кримінальному провадженні.

Крім того, під час пред`явлення осіб для впізнання потерпіла ОСОБА_5 впізнала ОСОБА_7 як чоловіка, який 17.05.2021 здійснив на неї напад.

Оцінюючи відповідно до вимог ст. 94 КПК України вищевказані докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, за встановлених судом обставин, доведена поза розумним сумнівом, підтверджується показаннями потерпілої ОСОБА_5 , частково показаннями свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_19 , а також сукупністю досліджених письмових доказів та речових доказів у кримінальному провадженні.

При цьому суд критично оцінює позицію сторони захисту, висловлену захисником ОСОБА_6 в судових дебатах, стосовно визнання недопустимим протоколу затримання ОСОБА_7 від 18.05.2021 р., та речових доказів, вилучених в ході його затримання.

Згідно вказаного протоколу, ОСОБА_7 був затриманий 18.05.2021 о 01 год. 30 хв. за адресою: м. Харків, просп. Любові Малої, 45. В ході особистого обшуку затриманого вилучено: банківську картку «ПУМБ» № НОМЕР_3 ; 3 копії паспорта громадянина України НОМЕР_4 на ім`я ОСОБА_5 , 1966 р.н.; 2 копії довідок про присвоєння ідентифікаційного номера НОМЕР_5 на ім`я ОСОБА_16 , 1 копію пенсійного посвідчення на ім`я ОСОБА_10 , 1 копію свідоцтва про розірвання шлюбу від 14.03.1989, 1 копію пенсійного посвідчення на ім`я ОСОБА_5 , 1 заяву ОСОБА_5 від 20.01.2021, 1 довідку про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб, інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 239742502 від 05.01.2021, 1 копію рішення № 224-53 від 21.07.1976, 2 довідки про доходи №№ 776713, 611010 на ім`я ОСОБА_5 , копію плану будинку по АДРЕСА_6 , 1 витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлую № 1 від 26.07.2016, свідоцтво про право власності на житло № НОМЕР_2 від 08.02.1995, рішення № 224-53 від 21.07.1976, технічний паспорт на квартиру АДРЕСА_5 (к/п, а.с. 39-42).

Зазначений протокол був складений у присутності ОСОБА_7 та адвоката ОСОБА_6 , підписаний ними без зауважень, в тому числі стосовно часу та місця затримання особи.

Як обвинувачений ОСОБА_7 , так і свідок ОСОБА_12 (співмешканка обвинуваченого) в ході допиту судом підтвердили, що коли ОСОБА_7 приїхав додому за адресою: АДРЕСА_2 , там вже перебували співробітники поліції, які повідомили про вчинення злочину відносно ОСОБА_5 . При цьому ОСОБА_7 прибув додому з належними ОСОБА_5 документами та банківською картою, які мав при собі. Вказані речі були в подальшому вилучені у нього при затриманні, що знайшло своє відображення у протоколі затримання. Відтак, підстав для постановлення ухвали про здійснення обшуку за місцем проживання ОСОБА_7 не було, оскільки майно, що було предметом кримінального правопорушення, не вибувало з його володіння та до його вилучення він зберігав його при собі.

За таких обставин суд приходить до висновку про відсутність підстав для визнання недопустимим протоколу затримання ОСОБА_7 в частині проведення його особистого обшуку та вилучення речових доказів.

Відтак, оцінюючи досліджені докази, суд визнає їх належними і допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, передбачені як джерела доказування у Кримінальному процесуальному Законі, зібрані у відповідності з чинним кримінально-процесуальним законодавством. Зазначені докази є узгодженими між собою та іншими доказами у справі, сумніву в своїй належності та допустимості не викликають.

Тому, аналізуючи представлені суду докази і даючи юридичну оцінку діям обвинуваченого, суд приходить до наступних висновків.

Факт нападу ОСОБА_7 на потерпілу ОСОБА_5 , нанесення їй легких тілесних ушкоджень, а також погрози застосування фізичного насильства, небезпечного для її життя та здоров`я з метою заволодіння офіційними документами підтверджується як наявними у справі письмовими доказами, експертними висновками, так і показаннями потерпілого, свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_12 (частково).

Вказані дії кваліфікуються судом за ч. 1 ст. 187 КК України як розбій, тобто напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, а також за ч. 1 ст. 357 КК України як викрадення офіційних документів, вчинене з корисливих мотивів.

При цьому необхідлно зазначити, що погроза вбивством, яку висловлював ОСОБА_7 потерпілій, фактично є підставою для кваліфікації його дій саме за відповідною частиною ст. 187 КК України, тобто як розбій. У той же час, фактично спричинені потерпілій легкі тілесні ушкодження (без додаткового застосування погрози) могли бути підставою для кваліфікації дій ОСОБА_7 як грабежу.

Разом із цим, органом досудового розслідування пред`явлене обвинувачення ОСОБА_7 в такій редакції:

« ОСОБА_7 17.05.2021 близько 20 год. 15 хв. перебував в районі розташування домоволодіння за адресою: АДРЕСА_7 , де побачив, що двері квартири АДРЕСА_3 перебувають у відчиненому стані, після чого вирішив вчинити таємне викрадення будь-якого чужого майна з проникненням у вказане житло, де мешкає раніше йому малознайома ОСОБА_5 .

Реалізуючи свій протиправний умисел, ОСОБА_7 спочатку переліз через паркан, яким огороджена територія вказаного домоволодіння, а після чого через відчинені двері зайшов у приміщення квартири, тим самим незаконно проник до неї, та розпочав почергово обшукувати житлові кімнати, з метою викрадання чужого майна, де в цей час в спальні побачив ОСОБА_5 , яка сиділа на дивані.

Після цього ОСОБА_7 , оцінивши ситуацію, яка склалася, діючи з метою доведення до кінця злочинного умислу, який спочатку був спрямований на таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у житло, вирішив вчинити розбійний напад у відношенні ОСОБА_5 , поєднаний з проникненням у її житло.

Надалі він, нехтуючи присутністю ОСОБА_5 , використовуючи свою фізичну перевагу над жінкою похилого віку, та яка є інвалідом ІІ групи, перебуваючи в житловій кімнаті будинку, спочатку наніс не менш 5-ти ударів кулаками та ногами в ділянку голови потерпілої, від яких остання зазнала фізичного болю.

Продовжуючи застосовувати до ОСОБА_5 фізичне насилля, ОСОБА_7 повалив потерпілу на підлогу та, погрожуючи насильством, небезпечним для її життя, наніс ще не менш 5-ти ударів кулаками та ногами в ділянку голови та тулубу потерпілої. Надалі ОСОБА_7 , використовуючи в якості знаряддя вчинення злочину кухонний ніж, який він узяв в приміщенні кухні, висунув ОСОБА_5 вимогу передати йому наявні в неї грошові кошти та спиртні напої.

Таким чином, ОСОБА_7 виконав усі дії, які вважав за необхідне, з метою подавити волю потерпілої щодо можливого наміру вчинити опір його незаконним діям.

Потім ОСОБА_7 , продовжуючи свої протиправні дії, бажаючи довести злочин, пов`язаний із заволодінням будь-яким майном ОСОБА_5 , продовжуючи виказувати погрози застосування насильства, небезпечного для її життя, перебуваючи із потерпілою в житловій кімнаті будинку, помітив на столі сумку з майном потерпілої, та примусив останню викласти її зміст на стіл, що перебував в кімнаті.

В подальшому ОСОБА_7 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, усвідомлюючи протиправність свого діяння, почергово заволодів майном, яке перебувало у сумці потерпілої, а саме: банківською карткою банку АТ «ПУМБ» НОМЕР_1 , видану на ім`я ОСОБА_5 , технічним паспортом на квартиру за адресою: АДРЕСА_4 , довідками про доходи № 611010, №776713, рішенням Виконавчого комітету Жовтневої районної ради депутатів трудящих № 224-53 від 21.07.1976, свідоцтвом про право власності на житло № НОМЕР_2 від 08.02.1995 на квартиру за адресою: АДРЕСА_4 , Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 1 від 26.07.2016.

Після цього, ОСОБА_7 , звернувши на свою користь зазначене майно, з місця скоєння розбійного нападу зник, розпорядившись ним в подальшому на власний розсуд.

В результаті протиправних дій ОСОБА_7 завдав потерпілій ОСОБА_5 синці в обох параорбітальних ділянках, на правому передпліччі, на обох щоках, підборідді, на носі, на лівій вушній раковині, та забиті рани на верхніх повіках обох очей, які викликали незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більше 6-ти днів, і за цією ознакою відповідно до п.п. 2.3.2. «Б», 2.3.5. Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», стверджених наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 відносяться до легких тілесних ушкоджень, що підтверджено висновком судово-медичної експертизи № 09-733/2021 від 10.06.2021.

Крім того, ОСОБА_7 , перебуваючи 17.05.2021 приблизно о 20 годині 15 хвилин у приміщенні квартири АДРЕСА_5 , де мешкає його малознайома ОСОБА_5 , під час вчинення нападу на останню, з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із погрозою застосування насильства, небезпечного для її життя, поєднаний з проникненням у житло, достовірно знав, що в сумці потерпілої знаходяться банківська картка АТ «ПУМБ» № НОМЕР_1 , видана на ім`я ОСОБА_5 свідоцтво про право власності на житло № НОМЕР_2 від 08.02.1995 на квартиру за адресою: АДРЕСА_4 , видане на ім`я ОСОБА_8 , ОСОБА_5 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та технічний паспорт на квартиру АДРЕСА_5 , виданий на ім`я ОСОБА_8 , що перебували у власності ОСОБА_5 , та які відповідно по примітки ст. 358 КК України є офіційними документами.

Саме в той час ОСОБА_7 , впевнившись у наявності зазначених офіційних документів в сумці, вирішив незаконно заволодіти ними, з метою подальшого викрадення грошових коштів, що перебували на банківській картці та використання офіційних документів в особистих цілях.

Реалізуючи свій злочинний, протиправний умисел, ОСОБА_7 , діючи відкрито, із погрозою застосування фізичного насильства, що є небезпечним для життя потерпілої, заволодів банківською карткою АТ «ПУМБ» № НОМЕР_1 , виданою на ім`я ОСОБА_5 , свідоцтвом про право власності на житло № НОМЕР_2 від 08.02.1995 на квартиру за адресою: АДРЕСА_4 , видане на ім`я ОСОБА_8 , ОСОБА_5 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та технічним паспортом на квартиру АДРЕСА_5 , виданий на ім`я ОСОБА_8 та які перебували у власності ОСОБА_5 .

Після цього він з вказаними офіційними документами, виданими на ім`я ОСОБА_5 , з місця скоєння кримінального правопорушення зник, розпорядившись ними в подальшому на власний розсуд».

Органом досудового розслідування дії ОСОБА_7 кваліфіковані за ч. 3 ст. 187 КК України як напад з метою заволодіння сужим майном, поєднаний з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, поєднаний з проникненням у житло, а також за ч. 1 ст. 357 КК України як викрадення офіційних документів, вчинене з корисливих або інших особистих мотивів.

Проте в ході розгляду судом кримінального провадження не знайшла свого підтвердження так кваліфікуюча ознака дій ОСОБА_7 , як «проникнення у житло».

Проникнення як кваліфікуюча ознака розбою передбачає, що особа потрапила у житло, інше приміщення чи сховище незаконно, тобто за відсутності права перебувати в місці, де знаходиться майно (всупереч волі законного володільця, шляхом обману, за відсутності визначених законом підстав чи на порушення встановленого законом порядку). При цьому незаконність проникнення стосується самого факту потрапляння до житла, іншого приміщення чи сховища або перебування в ньому під час розбою. Спосіб проникнення (застосування фізичних чи інтелектуальних зусиль принципового значення для встановлення кваліфікуючої ознаки «проникнення» не має.

Для правильної кримінально-правової кваліфікації дій особи за ч. 3 ст. 187 КК України також важливим є встановлення спрямованості умислу особи. Так, для основного складу розбою характерним є наявність в особи умислу на заволодіння чужим майном. Саме тому, вирішуючи питання про наявність у діях особи ознаки проникнення при вчиненні розбою, слід звертати увагу на наявність умислу на заволодіння чужим майном. Дана кваліфікуюча ознака має місце лише тоді, коли проникнення до житла, іншого приміщення чи сховища здійснювалося з метою заволодіння чужим майном. Проте не можна кваліфікувати як такі, що вчиненні з проникненням у житло, інше приміщення чи сховище, дії особи, яка потрапила до житла, іншого приміщення чи сховища без умислу заволодіти чужим майном, однак заволожілда ним.

Така позиція, зокрема, узгоджується з викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.04.2019 (провадження № 13-14кс18) висновком щодо застосування такої норми права, як кваліфікуюча ознака «проникнення у житло, інше приміщення чи сховище» в складеі кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України.

Дослідженими в судовому засіданні доказами не доведено поза розумним сумнівом факту незаконного проникнення ОСОБА_7 до житлового приміщення (квартири) ОСОБА_5 .

Як обвинувачений ОСОБА_7 , так і свідки ОСОБА_17 та ОСОБА_12 підтвердили в ході допиту, що ОСОБА_7 разом з ОСОБА_12 або окремо від неї періодично приходив до ОСОБА_5 для надання побутової допомоги. Крім того, ОСОБА_17 підтвердила, що ОСОБА_7 17.05.2021 заходив на територію домоволодіння ОСОБА_5 через хвіртку, яка була відкрита. ОСОБА_12 у своїх показаннях вказала, что 17.05.2021 ОСОБА_5 особисто телефонувала їй з приводу запрошення ОСОБА_7 до себе додому для надання допомоги, крім того, зазначила, що вхідна хвіртка на подвір`я потерпілої завжди була відкрита.

Доказів же на підтвердження версії обвинувачення щодо того, що ОСОБА_7 проник на територію домоволодіння, перелізши через паркан або хвіртку, суду не надано.

Суд також зазначає, що відсутні підстави вважати про виникнення у ОСОБА_7 умислу на вчинення відносно ОСОБА_5 розбою та взагалі щодо вчинення заволодіння її майном до моменту появлення обвинуваченого на території домоволодіння. Разом із тим, показаннями свідків та іншими наявними у провадженні суду доказами не спростовуються версія обвинуваченого в частині його потрапляння до квартири потерпілої за її проханням задля надання побутової допомоги.

У цій же частині суд частково відкидає показання потерпілої ОСОБА_5 стосовно того, що поява ОСОБА_7 в її квартирі була неочікуваною для неї.

Матеріали справи не містять будь-яких доказів, окрім показань обвинуваченого, потерпілої та свідка ОСОБА_12 , які б беззаперечно як підтверджували, так і спростовували б той факт, що ОСОБА_5 . 17.05.2021 телефонувала ОСОБА_12 та ОСОБА_7 , запрошуючи його до себе додому для ним потерпілій побутової допомоги.

Відповідно до ст. 17 КПК України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

З огляду на наведене вище, суд не вбачає таким, що встановлений поза розумним сумнівом, факт незаконного проникнення ОСОБА_7 до житла потерпілої ОСОБА_5 без її згоди, а тому його дії підлягають кваліфікації за ч. 1 ст. 187 КК України як розбій, тобто напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи.

Крім того, суд виключає з обсягу обвинувачення, визнаного доведеним, кваліфікуючу ознаку ч. 1 ст. 357 КК України, як вчинення кримінального правопорушення в інших особистих інтересах, окрім як з корисливих мотивів, через незазначення в обвинуваченні та та недоведення перед судом прояву таких інтересів обвинуваченим.

Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд не вбачає.

Обставиною, які обтяжує покарання обвинуваченому відповідно до вимог п. 6 ч. 1 ст. 67 КК України, суд вважає вчинення кримінальних правопорушень відносно особи з інвалідністю.

Вивченням даних про особу обвинуваченого встановлено, що він в силу ст. 89 КК України не судимий, має середню освіту, на час вчинення інкримінованих діянь працював неофіційно, проживає у цивільному шлюбі, на обліку у психіатра та нарколога не перебуває.

Призначаючи покарання ОСОБА_7 , суд виходить із положень ст. ст. 50, 65 КК України, враховує принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, характер і ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які згідно ст.12 КК України є: за ч. 1 ст. 187 КК України тяжким злочином, за ч. 1 ст. 357 КК України кримінальним проступком, обставини скоєння даних кримінальних правопорушень, відсутність таких, що пом`якшують покарання та наявність таких, що обтяжують покарання, обставин, дані про особу обвинуваченого, а також його ставлення до скоєного, позицію потерпілої, яка просила призначити ОСОБА_7 максимальне покарання.

Суд приходить до висновку, що для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів покарання за ч. 1 ст. 187 КК України повинне бути пов`язане з позбавленням волі, а за ч. 1 ст. 357 КК України з обмеженням волі в розмірі, передбаченому санкцією відповідних статей КК України.

Виходячи зі змісту ст. 75 КК України, її положення застосовуються лише в тому випадку, коли суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше 5 років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, має обґрунтовані підстави для висновку про можливість досягти мети заходу примусу без його відбування. Інститут умовного звільнення не є імперативним і прийняття відповідного рішення належить до дискреційних повноважень суду, який їх реалізує у кожному конкретному випадку, беручи до уваги встановлені у справі факти, які свідчать про суспільну небезпечність діяння та характеризують засуджену особу.

Підстав для застосування до обвинуваченого вимог ст. ст. 69, 75 КК України суд не вбачає через відсутність обставин, що пом`якшують його покарання, та принципову позицію потерпілої щодо призначення обвинуваченому реального покарання.

До набрання вироком законної сили відносно ОСОБА_7 з огляду на його процесуальну поведінку в ході розгляду справи, підлягає застосуванню запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічний час доби. Після набрання вироком законної сили ОСОБА_7 підлягає затриманню та направленню до місць позбавлення волі для виконання покарання.

Долю речових доказів слід вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Процесуальних витрат у кримінальному провадженні немає.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 підлягає залишенню без розгляду у зв`язку зі смертю потерпілої.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст. 369-371, 373, 374, 376, 392-395 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 187, ч. 1 ст. 357 КК України, та призначити йому покарання:

за ч. 1 ст. 187 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі;

за ч. 1 ст. 357 КК України у виді 2 (двох) років обмеження волі.

На підставі ч. 1 ст. 70, ст. 72 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

До набрання вироком суду законної сили обрати відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, поклавши на нього обов`язки: не залишати місце постійного проживання: АДРЕСА_2 , в період часу з 22-00 год. до 06-00 год. наступного дня (за винятком звернення до закладів охорони здоров`я); прибувати до суду за першим викликом; повідомляти суд про зміну свого місця проживання.

Після набрання вироком законної сили затримати ОСОБА_7 та через ДУ «Харківський слідчий ізолятор» направити його для відбування покарання.

Строк відбування ОСОБА_7 покарання обчислювати з дня його фактичного затримання на виконання вироку.

Зарахувати ОСОБА_7 у строк покарання термін попереднього ув`язнення за період часу з 18 травня 2021 року по 01 грудня 2022 року включно.

Цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди залишити без розгляду.

Скасувати арешт, який накладено ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 20.05.2021 (справа №639/3236/21, провадження №1-кс/639/939/21), на майно, що вилучене під час проведення обшуку 18.05.2021 за адресою: АДРЕСА_8 , у ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме: банківську картку АТ «ПУМБ» НОМЕР_3 ; 3 копії паспорта громадянина України НОМЕР_4 на ім`я ОСОБА_5 1966 р.н.; 2 копії довідок про присвоєння ідентифікаційного номера НОМЕР_5 на ім`я ОСОБА_5 ; копію пенсійного посвідчення на ім`я ОСОБА_10 ; копія свідоцтва про розірвання шлюбу від 14.03.1989; копію пенсійного посвідчення на ім`я ОСОБА_5 ; заяву ОСОБА_5 від 20.01.2021; довідку про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб; інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 239742502 від 05.01.2021; копію Рішення №224-53 від 21.07.1976; 2 довідки про доходи №№776713, 611010 на ім`я ОСОБА_5 ; копію плану будинку по АДРЕСА_6 ; витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб №1 від 26.07.2016; свідоцтво про право власності на житло № НОМЕР_2 від 08.02.1995; рішення №224-53 від 21.07.1976; технічний паспорт на квартиру АДРЕСА_5 , та вважати зазначені документи такими, що повернуті власнику ОСОБА_5 .

Вирок може бути оскаржений в порядку статті 392 КПК України до Харківського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Харкова протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Роз`яснити обвинуваченому, захиснику право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Суддя ОСОБА_1