465/6862/23
1-кп/465/706/24
У Х В А Л А

судового засідання

19.01.2024 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

представника потерпілого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові в режимі відеоконференції клопотання представника потерпілого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 про скасування арешту та повернення грошових коштів у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Франківського районного суду м.Львова перебуває кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України.

11.01.2024 року представник потерпілого ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 звернувся до суду із клопотанням про скасування арешту та повернення грошових коштів у вказаному кримінальному провадженні.

Вимоги клопотання мотивує тим, що в якості речових доказів у даному кримінальному провадженні були визнані кошти, що належать потерпілому ОСОБА_6 та фактично його дружині, які були заощаджені з праці і пенсії подружжя. Вказує, що обвинувачений у судові засідання не з`являвся, а потерпілий та його дружина є особами похилого віку.

Враховуючи вищевикладене, просить скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Франківського районного суду м.Львова від 22.08.2023 року, на грошові кошти в розмірі: - 5800 доларів США; - 40 фунтів стерлінгів; - 1100 швейцарських франків; 50 доларів Канади, повернувши їх потерпілому ОСОБА_6 .

Потерпілий та його представник в судовому засіданні клопотання підтримали, просили таке задоволити.

Прокурор в судовому засіданні не заперечив щодо задоволення клопотання про скасування арешту та повернення грошових коштів потерпілому.

Обвинувачений в судовому засіданні щодо задоволення клопотання не заперечив.

Захисник при вирішення питання щодо вищевказаного клопотання представника потерпілого поклався на розсуд суду.

Суд, вивчивши клопотання та матеріали кримінального провадження, заслухавши думку сторін, приходить до висновку, що клопотання підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що СВ ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області проводилось досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000725 від 17.08.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України.

Відповідно до протоколу огляду від 19.08.2023 року слідчим ВРЗЗС СВ ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області ОСОБА_8 проведено огляд грошових коштів, які добровільно видано ОСОБА_4 у приміщенні ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області, у розмірі: - 5800 доларів США; - 40 фунтів стерлінгів; - 1080 швейцарських франків; 50 доларів Канади.

Постановою слідчого ВРЗЗС СВ ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області ОСОБА_9 від 19.08.2023 року визнано тимчасово вилучене майно, а саме: - 58 купюр номіналом 100 доларів США із серіями та номерами відповідно до переліку; - 9 купюр номіналом 100 швейцарських франків із серіями та номерами відповідно до переліку; - 2 купюри номіналом 50 швейцарських франків із серіями та номерами відповідно до переліку; - 2 купюри номіналом 20 швейцарських франків із серіями та номерами відповідно до переліку; 4 купюри номіналом 10 швейцарських франків із серіями та номерами відповідно до переліку; 2 купюри номіналом 20 британських фунтів із серіями та номерами відповідно до переліку; 1 купюра номіналом 50 канадських доларів із серією та номером, визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000725 від 17.08.2023 року.

Ухвалою слідчого судді Франківського районного суду м.Львова від 22.08.2023 року накладено арешт на вищевказані грошові кошти.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч. 2 та ч. 4 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора. Для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні.

У відповідності до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Частиною 4 ст. 173 КПК України визначено, що у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Так, статтею 2 КПК України визначено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, які визначеним у ч. 1 ст. 7 КПК України.

Заходи забезпечення у вигляді арешту майна мають бути пропорційними щодо мети їх застосування, повинен бути встановлений справедливий баланс між завданнями кримінального провадження та вимогою захисту основних прав особи.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право вільно володіти, користуватись та розпоряджатись своїм майном і ніхто не може бути протизаконно обмежений в реалізації свого законного права власності.

Згідно із ст. 1 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, кожна фізична або юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі АГОСІ проти Об`єднаного Королівства). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

Судом враховується, що станом на 19.01.2024 року досудове розслідування по даному кримінальному провадженню завершено, отже усі докази, органом досудового розслідування зібрані та з таким проведені усі необхідні слідчі дії, зокрема грошові кошти оглянуті судом у судовому засіданні, відтак потреби у подальшому обмеженні прав потерпілого, як власника грошових коштів, є недоцільним.

За викладених обставин, скасування арешту, накладеного під час досудового розслідування на грошові кошти, як речові докази, відповідає усталеній практиці Європейського суду з прав людини в контексті дотримання Статті 1 Протоколу Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод щодо права мирного володіння майном, викладену в рішеннях у справах «Іатрідіс проти Греції», «Кушоглу проти Болгарії» та «Спорронг та Льон рот проти Швеції».

Таким чином, суд, оцінюючи розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження з метою запобігання порушення справедливого балансу між інтересами власника грошових коштів, гарантованими йому законом і завданням цього кримінального провадження, зважаючи на обставини, наведені потерпілим, незаперечення прокурором та стороною захисту щодо задоволення клопотання, вважає за можливе скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Франківського районного суду м.Львова від 22.08.2023 року у кримінальному провадженні №0000725 від 17.08.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України на грошові кошти в розмірі: - 5800 (п`ять тисяч вісімсот) доларів США; - 40 (сорок) фунтів стерлінгів; - 1080 (одна тисяча вісімдесят) швейцарських франків; 50 (п`ятдесят) доларів Канади, повернувши вказані грошові кошти потерпілому.

Керуючись ст.ст.174, 372, 376 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання представника потерпілого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 про скасування арешту та повернення грошових коштів у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України задоволити частково.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Франківського районного суду м.Львова від 22.08.2023 року у кримінальному провадженні №0000725 від 17.08.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України на грошові кошти в розмірі: - 5800 (п`ять тисяч вісімсот) доларів США; - 40 (сорок) фунтів стерлінгів; - 1080 (одна тисяча вісімдесят) швейцарських франків; 50 (п`ятдесят) доларів Канади - скасувати.

Речові докази: грошові кошти в розмірі: - 5800 (п`ять тисяч вісімсот) доларів США; - 40 (сорок) фунтів стерлінгів; - 1080 (одна тисяча вісімдесят) швейцарських франків; 50 (п`ятдесят) доларів Канади - повернути потерпілому ОСОБА_6 .

В іншій частині клопотання - відмовити.

Ухвала остаточна та оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлено 26.01.2024 року.

Суддя ОСОБА_1