Житомирський апеляційний суд
Категорія ст.422 КПК Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2023 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира від 11.10.2023,

в с т а н о в и в:

Зазначеною ухвалою частково задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_9 та продовжено відносно підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування до 13.11.2023 включно, без визначення розміру застави. Відмовлено у застосуванні запобіжного заходу у виді особистої поруки.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді, як незаконну, та постановити нову, якою застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_8 у кримінальному провадженні №0000373 від 14.07.2023 менш суворий запобіжний захід. При цьому, зазначає, що прокурор, при розгляді клопотання слідчого про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_8 не довів та не навів належних аргументів, які виправдовують подальше продовження такого запобіжного заходу. Крім цього, під час розгляду вищевказаного клопотання було встановлено, що повідомлена останньому підозра є необґрунтованою, що підтверджується показаннями потерпілих та свідків. Вважає, що слідчий суддя належно не врахував письмові заяви представника БО «Благодійний фонд «ЄДИНА ПЕРЕМОГА» ОСОБА_10 та пастора - капелана РЕЛІГІЙНОЇ ОРГАНІЗАЦІЇ ЦЕНТР ХРИСТИЯНСЬКИХ ЄВАНГЕЛЬСЬКИХ ЦЕРКОВ УКРАЇНИ ПЕРЕМОГА ОСОБА_11 про бажання взяти на поруки підозрюваного. Звертає увагу, що підозрюваний ОСОБА_8 одружений, має малолітню дитину, працює неофіційно на каменеобробці в м. Коростишеві, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має офіційне місце реєстрації та проживання. Посилаючись на наведене, вважає, ризики, передбачені п.п.1-5 ч.1 ст.177 КПК України, на які слідчий послався у своєму клопотанні про продовження тримання під вартою ОСОБА_8 , прокурором доведені не були. В свою чергу, слідчий суддя ці обставини належним чином не оцінив та безпідставно продовжив підозрюваному ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою, чим допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального законодавства та неповноту судового розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення захисника ОСОБА_7 та підозрюваного ОСОБА_8 на підтримку поданої апеляційної скарги, заперечення прокурора щодо задоволення апеляційної скарги захисника, перевіривши матеріали судового провадження, а також ухвалу суду в межах, передбачених ст.404 КПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в порядку Глави 18 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування такого запобіжного заходу, або відмови у його задоволенні.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Статтею 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Слідчий суддя, суд, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, згідно із ст.178 КПК України та зважаючи на практику Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваній особі у разі визнання її винною у вчиненні кримінального правопорушення, та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Згідно із ч.3 ст.199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя при продовженні щодо ОСОБА_8 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою дотримався вказаних вимог кримінально-процесуального закону.

Як вбачається з матеріалів судового провадження №296/10029/23, в провадженні СУ ГУНП в Житомирській області перебувають кримінального провадження №0000373 від 14.07.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.189, ч.1 ст.263, ч.1 ст.309, ч.2 ст.28, ч.3 ст.342, ч.2 ст.345, ч.2 ст.146, ст.386 КК України.

24.08.2023 у порядку ст.208 КПК України, за підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.189, ст.386 КК України, затримано ОСОБА_8

25.08.2023 Корольовським районним судом м.Житомира підозрюваному ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Старший слідчий в ОВС СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_9 звернувся до слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира з клопотанням про продовження застосованого до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За результатами судового розгляду цього клопотання, слідчим суддею постановлено оскаржуване рішення.

При цьому, на думку апеляційного суду, клопотання слідчого (з доданими до нього матеріалами) є відповідним вимогам ст.199 КПК України, містить всі визначені кримінальним процесуальним кодексом відомості та обставини, які враховуються при продовженні міри запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Істотних порушень вимог КПК України в цій частині не встановлено.

Вирішуючи зазначене клопотання слідчого (після відповідного обговорення в судовому засіданні між всіма учасниками провадження, при цьому, підозрюваний та його захисник заперечували проти клопотання слідчого), слідчий суддя належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою та обґрунтовано прийшов до висновку про існування процесуальних ризиків, передбачених ст.177 КПК України, які не зменшилися й виправдовують тримання під вартою обвинуваченого.

При вирішенні вказаного клопотання, слідчим суддею встановлено, що докази, надані слідчим, свідчать про існування обґрунтованої підозри в даному кримінальному провадженні, яка дає підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_8 можливо причетний до вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.189, ст.386 КК України.

Як неодноразово зазначав у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу («Мюррей проти Сполученого Королівства», № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року). Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин, однак те, що можна вважати «обґрунтованим», залежить від усіх обставин справи («Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства», №№12244/86,12245/86, 12383/86 від 30 серпня 1990 року).

На переконання апеляційного суду, обґрунтованість підозри ОСОБА_8 повністю підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами, а саме: протоколом допиту та протоколами додаткового допиту потерпілого ОСОБА_12 від 16.08.2023, від 23.08.2023, від 26.09.2023, протоколом проведення слідчого експерименту від 26.09.2023, протоколом допиту потерпілої ОСОБА_13 від 24.08.2023 та протоколом додаткового допиту свідка ОСОБА_13 від 24.08.2023, іншими матеріалами кримінального провадження.

Матеріали судового провадження свідчать, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права підозрюваного, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості саме для встановлення вини чи її відсутності у особи у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї запобіжного заходу.

Наявні у провадженні докази, на думку апеляційного суду, вказують на обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, у об`ємі як вимагає закон, на момент вирішення питання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, виходячи із критеріїв «розумної підозри», тобто наявності фактів і іншої інформації, яка могла б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що ОСОБА_8 міг би вчинити кримінальні правопорушення, передбачені ч.4 ст.189, ст.386 КК України.

За таких умов, апеляційні посилання захисника підозрюваного на необґрунтованість повідомленої його підзахисному підозри, з посиланням на показання потерпілих та свідків, є на даному етапі провадження передчасними. Так, свідки на показання яких посилається захисник, у відповідності до матеріалів провадження були допитані в судовому засіданні слідчим суддею, не спростовують показання потерпілих в повному об`ємі, підлягають з`ясуванню та перевірки органом досудового розслідування, та не є об`єктивними та обґрунтованими підставами для повного спростування підозри ОСОБА_8 на даний час.

В свою чергу, відповідно до ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`якими запобіжними заходами, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особи підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки ОСОБА_8 , дійшов правильного висновку про високу ступінь ймовірності поза процесуальних дій зазначеної особи.

Апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді, що стороною обвинувачення у судовому засіданні доведено наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Як вбачається з матеріалів провадження, інкриміновані ОСОБА_8 кримінальні правопорушення, передбачені ч.4 ст.189, ст.386 КК України, згідно з положеннями ст.12 КК України є особливо тяжким та проступком, при цьому, санкція ч.4 ст.189 КК України передбачає покарання виключно у виді позбавлення волі на строк від 7 до 12 років з конфіскацією майна.

В даному випадку, апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді про наявність ризику переховування ОСОБА_8 від органів досудового розслідування та суду, з огляду на те, що останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, з врахуванням фактичних обставин його вчинення, суті і характеру цього правопорушення, того факту, що правопорушення вчинено за попередньою змовою групою осіб із застосуванням насильства або погрозою його застосування, як значний суспільний резонанс скоєного. На думку апеляційного суду, цей процесуальний ризик є об`єктивно доведеним.

Наведені вище обставини дають достатні підстави стверджувати про обґрунтовану наявність ризику переховування підозрюваного від органів досудового розслідування, суду, як і перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. В свою чергу, в даному випадку, є висока вірогідність того, що при застосуванні альтернативної міри запобіжного заходу підозрюваному, останній може незаконно впливати на свідків (інкримінований підозрюваному проступок, передбачений ст.386 КК України, саме за фактом впливу на свідка у провадженні), потерпілих та інших підозрюваних у цьому кримінальному провадженні з метою зміни показів, що в подальшому може негативно відобразитися на встановленні об`єктивної істини по провадженню. Є доведеним і ризик знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки на даний час всі речові докази у провадженні органом досудового розслідування не виявлено та не вилучено.

Апеляційні посилання захисника на не доведеність таких ризиків є об`єктивно безпідставними.

В свою чергу, належно враховано слідчим суддею і те, що підозрюваний ОСОБА_8 раніше не судимий, не перебуває на спеціалізованих обліках, є одруженим, має дитину (стійкі соціальні зв`язки), має зареєстроване місце проживання.

Разом з цим, навіть з урахуванням вище зазначеного, апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді про недостатність інших, більш м`яких запобіжних заходів запобігти вищевказаним ризикам.

Крім того, апеляційний суд ставить під сумнів дієвість в даному випадку і взяття підозрюваного ОСОБА_8 на поруки, оскільки, сама по собі наявність осіб, які бажають взяти останнього на поруки явно недостатня для доведення, як відсутності ризиків, так і того, що ОСОБА_8 виконуватиме покладені на нього процесуальні обов`язки за умови застосування цього запобіжного заходу. Переконливих доказів цього стороною захисту суду апеляційної інстанції не надано

На переконання апеляційного суду, докази, які містяться в матеріалах кримінального провадження, вказують на те, що на даній стадії досудового розслідування існує обґрунтована підозра, яка разом з існуючими ризиками, конкретними обставинами провадження та з урахуванням особи підозрюваного, виключає можливість обрання відносно підозрюваного ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу.

Як вважає апеляційний суд, виключно продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_8 належним чином забезпечить проведення слідчих та процесуальних дій і виконання процесуальних рішень у кримінальному провадженні.

Матеріали провадження не містять інших даних про застереження, які б унеможливлювали продовження перебування підозрюваного під вартою та стороною захисту в судовому засіданні апеляційного суду не доведені.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції ретельно перевірив доводи слідчого про доцільність продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а також доводи підозрюваного та його захисника щодо дії запобіжного заходу, як і його зміни, належно з`ясував обставини, які мають значення для вирішення клопотання про продовження дії запобіжного заходу та дійшов правильного висновку про продовження дії підозрюваному ОСОБА_8 виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Отже, істотних порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законне та обґрунтоване рішення, апеляційним судом не встановлено.

За вказаних обставин, ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст.ст.404, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира від 11.10.2023, якою продовжено підозрюваному ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування до 13.11.2023 включно, без визначення розміру застави, - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді: