В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"30" листопада 2023 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002541 від 14.07.2023 року за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, який має на утриманні малолітнього сина, ІНФОРМАЦІЯ_2 , не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в:

Судом встановлено, що 13.07.2023 року приблизно о 19 годині 10 хвилин у сквері, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Дашкевича, 2-А між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 виник словесний конфлікт на ґрунті суперечки, що відбулася напередодні у ОСОБА_5 та дружини ОСОБА_3 - ОСОБА_6 .

У ході вказаного конфлікту у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, направлений на нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , реалізуючи який ОСОБА_3 наніс ОСОБА_5 удар рукою, стиснутою у кулак, в обличчя, внаслідок чого потерпілий впав, а ОСОБА_3 - наніс йому не менше двох ударів ногою в обличчя, крім того своєю рукою схопив потерпілого за ліву руку, викрутив її, внаслідок чого ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості.

Відповідно до висновку експерта № 042-1531-2022 від 31.10.2023 року, дані наданої медичної документації на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , свідчать про те, що під час звернення за медичною допомогою 13.07.2023 року о 19 годині 27 хвилин, у нього виявлене наступне тілесне ушкодження: закрита травма лівого плеча - багатоуламковий перелом хірургічної шийки, великого горбка плечової кістки зі зміщенням уламків, яке відноситься до тілесного ушкодження середнього ступеню тяжкості, що спричинило тривалий розлад здоров`я на строк понад 21 добу.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав та показав, що за день до події приблизно о 18 годині його дружина йшла через ліс з дитиною, подругою та собакою, де зустрілась з потерпілим ОСОБА_5 , який також гуляв у лісі зі своєю собакою. Між дружиною та потерпілим виник конфлікт з приводу собак, у ході якого потерпілий дістав ніж та почав погрожувати ним дружині. Наступного дня, а саме 13.07.2023 року, приблизно о 19 годині він ( ОСОБА_3 ) разом з дружиною та дитиною гуляли на дитячому майданчику. В ході прогулянки обвинувачений відвів дитину в туалет, у цей час йому зателефонувала дружина та повідомила, що повз неї пройшов чоловік, який напередодні погрожував їй ножем. Обвинувачений одразу побіг за потерпілим, наздогнав його та хотів з`ясувати, з якою метою потерпілий погрожував ножем його дружині, проте потерпілий не вибачився, а тому він ( ОСОБА_3 ), не впоравшись з емоціями, наніс потерпілому удар рукою в область обличчя, внаслідок чого потерпілий впав, після чого наніс йому удар ногою в область голови, потім схопив його за руку та почав тримати, однак потерпілий викручувався у зв`язку з чим, можливо, і отримав травму плеча, потім він ( ОСОБА_3 ) відпустив потерпілого. Крім того, обвинувачений ОСОБА_3 не заперечує те, що саме внаслідок його дій були заподіяні тілесні ушкодження потерпілому, зокрема, перелам лівого плеча. Він розкаюється у вчиненому, просить суд не карати суворо та, приймаючи рішення, просить врахувати поведінку потерпілого, яка, на думку обвинуваченого, стала першопричиною нанесення потерпілому тілесних ушкоджень. Цивільний позов обвинувачений визнає у частині матеріальної шкоди, моральну шкоду не визнає у повному обсязі.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини, вчинення кримінального правопорушення; 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання. Відповідно до ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, передбачених ст. 91 КПК України покладається на прокурора.

Суд же відповідно до ст. 26 КПК України у кримінальному провадженні вирішує питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень, а ч. 1 ст. 337 КПК України передбачає, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, крім випадків, передбачених цією статтею.

Тобто обов`язок доказування обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, покладається на сторону обвинувачення безпосередньо у судовому засіданні.

Допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 суду показав, що 13.07.2023 року у вечірній час доби у той час як він йшов доріжкою біля свого будинку, обвинувачений ОСОБА_3 у зв`язку із конфліктною ситуацією, яка відбулась напередодні у нього (потерпілого) та дружиною обвинуваченого, наніс йому один удар кулаком в обличчя, внаслідок чого він упав на коліно, після чого обвинувачений продовжив наносити удари ногою в обличчя. Для того, щоб захиститись від ударів обвинуваченого, потерпілий прикрив обличчя руками, після чого обвинувачений схопив його за ліву руку та почав викручувати, зламавши ліве плече, водночас потерпілий впевнений, що перелом плеча трапився саме внаслідок викручування, а не від падіння на вказану руку, чи від нанесених ударів. Агресивні дії обвинуваченого по відношенню до нього були зупинені внаслідок втручання сторонніх людей, які знаходились поруч, які також викликали поліцію та швидку медичну допомогу, після чого його (потерпілого) з отриманими тілесними ушкодженнями госпіталізували до лікарні. Щодо конфлікту, який стався у нього з дружиною обвинуваченого, то потерпілий зазначив, що конфлікт відбувся за день до події у зв`язку з тим, що дружина обвинуваченого здійснювала вигул собаки бійцівської породи без намордника і собака накинулася на його (потерпілого) собаку, а потім стрибала і на нього. Дружині обвинуваченого він не погрожував ножем. Крім того, потерпілий ОСОБА_5 підтримав цивільний позов та просив його задовольнити у повному обсязі.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_7 суду показала, що в день події приблизно о 18 годині вона гуляла з собакою у сквері, що знаходиться неподалік будинку АДРЕСА_3 , почула розмову двох дівчат з чоловіком на дитячому майданчику, зокрема, дівчата просили чоловіка зупинити потерпілого ОСОБА_5 , щоб той не зміг втекти, після чого до потерпілого з-заду підбіг обвинувачений ОСОБА_3 , штовхнув його та почав наносити йому численні удари ногами у різні частини тіла, після чого обвинуваченого зупинили люди, які знаходились поруч. У момент нанесення тілесних ушкоджень потерпілий знаходився на землі, на ньому були видимі сліди тілесних ушкоджень, зокрема, сліди крові на обличчі, крім того потерпілий скаржився на біль в руці, прохав викликати швидку медичну допомогу. Також свідок додала, що не бачила того, як обвинувачений наносить потерпілому удари руками, чи викручує потерпілому руку, крім того не може однозначно стверджувати, від чого саме впав потерпілий, чи він поштовху з боку обвинуваченого, чи від удару.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_8 суду показала, що в день події була у дворі будинку за адресою: АДРЕСА_3 , почула крики та побачила потерпілого ОСОБА_5 , який лежав на землі, водночас обвинувачений ОСОБА_3 , поводячи себе агресивно, наносив йому численні удари ногами в область тулуба, чи наносив він удари руками, вона не бачила. На думку свідка, на тілі потерпілого були видимі сліди тілесних ушкоджень, зокрема, вона бачила кров на обличчі та пошкоджену шкіру на нижній частині обличчя та «звисаючу» руку. Після чого до обвинуваченого підбігли хлопці та відтягнули його від потерпілого, чим зупинили його побиття. Крім того, під час указаного конфлікту обвинувачений кричав, що потерпілий напав на його дружину. Потім працівники швидкої медичної допомоги госпіталізували потерпілого, а працівники поліції проводили слідчі дії.

Також у судовому засіданні були дослідженні наступні докази.

Так, з протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 13.07.2023 року вбачається, що ОСОБА_5 звернувся до Дніпровського УП ГУНП у м. Києві з указаною заявою, у якій зазначає про те, що 13.07.2023 року приблизно о 19 годині 30 хвилин за адресою: м. Київ, вул. Дашкевича, 2-А, невідома мені раніше особа нанесла тілесні ушкодження у вигляді перелому лівої руки та інше.

Відповідно до висновку експерта № 042-1531-2022 від 31.10.2023 року, дані наданої медичної документації на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , свідчать про те, що під час звернення за медичною допомогою 13.07.2023 року о 19 годині 27 хвилин, у нього виявлені наступні тілесні ушкодження: а)закрита черепно-мозкова травма - струс головного мозку, забійні рани нижньої губи та слизової оболонки верхньої губи; б)закрита травма лівого плеча - багатоуламковий перелом хірургічної шийки, великого горбка плечової кістки зі зміщенням уламків. Указане тілесне ушкодження у п. б) відноситься до тілесного ушкодження середнього ступеню тяжкості, що спричинило тривалий розлад здоров`я на строк понад 21 добу. Вказане тілесне ушкодження у п. а) відноситься до легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я на строк понад 6, але менш ніж 21 добу (за критерієм тривалості розладу здоров`я). Виявлені ушкодження не мають ознак небезпеки для життя. Характер та морфологія виявлених ушкоджень свідчать про те, що вони утворились внаслідок не менше 2 травматичних дій тупого(-их) предмету(-ів), характерні властивості якого(-их) в ушкодженнях не відобразились, за давністю можуть відповідати вказаному терміну, тобто 13.07.2023 року. Враховуючи характер та локалізацію виявленого у ОСОБА_5 тілесного ушкодження, вказаного у п. б), можливість його утворення при падінні потерпілого з вертикального чи близького до вертикального положення тіла на поверхню, не виключається.

Будь-яких інших доказів в ході судового розгляду сторонами з боку обвинувачення та захисту, які були вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК України, враховуючи, що суд зберігаючи об`єктивність та неупередженість у ході розгляду даного кримінального провадження створив їм необхідні умови для реалізації ними їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, надано не було.

При ухваленні вироку відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , суд вважає за необхідне відповідно до положень ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосувати як джерело права Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, потерпілого, свідків, дослідивши матеріали кримінального провадження, прийшов до наступних висновків.

Відповідно до ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею. Під час судового розгляду прокурор може змінити обвинувачення, висунути додаткове обвинувачення, відмовитися від підтримання державного обвинувачення, розпочати провадження щодо юридичної особи. З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод, суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

У той же час, прокурор під час судового розгляду не змінив обвинувачення та не висунув додаткове, водночас суд позбавлений можливості вийти за його межі у бік його збільшення.

Статтею 122 КК України передбачена відповідальність за умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я або значну стійку втрату працездатності менш як на одну третину.

З об`єктивної сторони вказане кримінальне правопорушення характеризується: 1) дією або бездіяльністю, спрямованими на заподіяння середньої тяжкості тілесного ушкодження; 2) наслідком у вигляді спричинення середньої тяжкості тілесного ушкодження; 3) причинним зв`язком між вказаними діянням та наслідком.

Тілесним ушкодженням середньої тяжкості є таке ушкодження, яке не заподіює здоров`ю шкоди, небезпечної для життя в момент заподіяння, не потягло за собою інших наслідків, властивих тяжкому тілесному ушкодженню, але разом із тим спричиняє тривале порушення функцій будь-якого органу або інший тривалий розлад здоров' я.

Із суб`єктивної сторони вказане кримінальне правопорушення може бути вчинене із прямим або непрямим умислом. Відповідальність за ст. 122 КК України настає також і в тих випадках, коли умисел винного був направлений на заподіяння невизначеної шкоди здоров`ю і фактично було заподіяне тілесне ушкодження середньої тяжкості.

Між тим, як встановлено в судовому засіданні, саме у результаті дій обвинуваченого ОСОБА_3 потерпілому ОСОБА_5 було завдано тілесне ушкодження середньої тяжкості, що підтверджується показаннями обвинуваченого, потерпілого, свідків та дослідженими в судовому засіданні доказами, зокрема, висновком експерта, що є логічними, послідовними і узгоджуються між собою.

У той же час, допитавши обвинуваченого, потерпілого та свідків, суд вважає правильним механізм отримання потерпілим середньої тяжкості тілесного ушкодження саме у результаті викручування обвинуваченим руки потерпілого, що підтверджують як обвинувачений, так і потерпілий. Водночас версія сторони обвинувачення про те, що потерпілий отримав тілесне ушкодження середньої тяжкості, внаслідок одного удару ногою в область плеча, не знайшла свого підтвердження в ході судового розгляду, зокрема, потерпілий заперечив те, що отримав травму плеча внаслідок удару ногою обвинуваченого або внаслідок падіння.

Також під час судового розгляду не підтвердилась версія обвинуваченого про те, що його поведінка по відношенню до потерпілого була спровокована діями самого потерпілого, який напередодні погрожував ножем його дружині.

Отже, дослідивши, оцінивши та перевіривши зібрані у кримінальному провадженні докази, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд вважає доведеним вчинення ОСОБА_3 умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України.

Призначаючи покарання ОСОБА_3 , суд у відповідності до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до нетяжкого злочину, особу обвинуваченого, який одружений, має на утриманні малолітню дитину, має неофіційне місце роботи, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря нарколога не перебуває, не судимий. Також суд враховує його вік та стан здоров`я.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, згідно ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

З урахуванням ступеню тяжкості вчиненого ОСОБА_3 кримінального правопорушення, суд вважає за доцільне призначити йому покарання у виді позбавлення волі.

Крім того, з урахуванням обставин справи, враховуючи відомості про особу обвинуваченого, який не судимий, одружений, має на утриманні малолітню дитину, ставлення обвинуваченого до вчиненого, який вину визнав та розкаявся у вчиненому, суд дійшов висновку, що його перевиховання та виправлення можливе без ізоляції від суспільства та вважає за можливе застосувати положення ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням та покласти на обвинуваченого обов`язки, визначені ст. 76 КК України. На погляд суду, зазначене покарання буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Також підлягає вирішенню цивільний позов.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 127 КПК України та ч. 1 ст. 1177 ЦК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Частина 1 ст. 128 КПК України передбачає, що особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Відповідно до вимог цивільно-процесуального законодавства України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Отже, суд приходить до висновку про обґрунтованість суми матеріальної шкоди яку потерпілий ОСОБА_5 просить стягнути з обвинуваченого, оскільки сума завданої матеріальної шкоди повністю підтверджується доказами, що додані потерпілим до позовної заяви.

Що стосується моральної шкоди, яку потерпілий ОСОБА_5 просить стягнути з обвинуваченого, то суд керується роз`ясненнями п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди)», із внесеними змінами, згідно якої, при визначенні розміру моральної шкоди, суд виходить з тяжкості душевних страждань потерпілих, яких вони зазнали, їх тривалості, можливості відновлення і змін у їх життєвих стосунках, часу та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

Разом з тим, суд враховує вимоги розумності та справедливості, необхідності дотримання норм чинного законодавства щодо їх меж. Тому в частині відшкодування моральної шкоди позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з урахуванням їх співмірності та завданих моральних страждань.

Речові докази відсутні. Процесуальні витрати необхідно вирішити відповідно до вимог ст. 124 КПК України.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, та призначити йому покарання у виді 1 /одного/ року позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 /два/ роки.

Покласти на ОСОБА_3 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 - задовольнити частково.

Стягнути із засудженого ОСОБА_3 на користь потерпілого ОСОБА_5 38 106 гривень в рахунок відшкодування матеріальної шкоди.

Стягнути із засудженого ОСОБА_3 на користь потерпілого ОСОБА_5 40 000 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 2672 гривні за проведення судово-медичної експертизи № 042-1531-2022 від 31.10.2023 року.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку через Дніпровський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасникам кримінального провадження роз`яснюється право звернутися із заявою про ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, учасниками в якому вони були.

Суддя: