Справа № 297/3699/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2023 року м. Берегове

Берегівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженеця та мешканеця АДРЕСА_1 , з вищою освітою, тимчасово не працюючого, неодруженого, раніше не судимого, громадянина України

у вчиненні кримінальних правопорушення, передбаченого ст. 332 ч. 2 КК України,-

встановив:

ОСОБА_4 , маючи умисел, спрямований на незаконне переправлення громадян України через державний кордон України, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, під час дії воєнного стану, достовірно знаючи про заборону виїзду за кордон громадян України чоловічої статі віком від 18 до 60 років, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки свого діяння і бажаючи їх настання, діючи з прямим умислом, за попередньою змовою з невстановленою на даний час досудовим розслідуванням особою (особами), сприяв незаконному переправленню трьох громадян України через державний кордон України шляхом надання вказівок та засобів за наступних обставин.

Так, ОСОБА_4 , діючи умисно за попередньою домовленістю з невстановленою досудовим розслідуванням особою, та за її вказівкою, керуючи транспортним засобом - автомобілем марки «Volkswagen Sharan» чорного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 12.10.2023 року близько 05 годин 00 хвилин, прибув на вказаному автомобілі до готельного комплексу «Loft wood», розташованого поруч з автомобільною дорогою Е81 в с. Павшино Мукачівського району, де його за вказівкою невстановленої особи, вже очікували громадяни України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Так, ОСОБА_4 дав вказівку вказаним особам сісти в керований ним транспортний засіб, а в подальшому під час руху в напрямку Берегівського району надав вказівку пасажирам очистити всі повідомлення та відомості про контакти з належних їх мобільних телефонів щодо осіб, які причетні до їх незаконного переправлення через державний кордон України, після виконання якої зобов`язав виключити мобільні телефони, а в подальшому впродовж руху транспортним засобом надав інструкції щодо їх поведінки та показань у разі їх затримання правоохоронними органами України, які б унеможливлювали викриття реальних намірів. Після чого близько 06 години 50 хвилин 12.10.2023 року ОСОБА_4 , попередньо самовільно змінивши номерний знак транспортного засобу з метою унеможливлення відстеження його руху прибув разом з ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 народження до населеного пункту Запсонь Берегівського району, який знаходиться в безпосередній близькості до державного кордону України в напрямку 260 прикордонного знаку, де і був викритий працівниками прикордонного наряду ІНФОРМАЦІЯ_5 , а при спробі втечі на транспортному засобі був затриманий разом з пасажирами.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 своїми діями вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 332 КК України, тобто сприяння незаконному переправленню осіб через державний кордон України вказівками, наданням засобів, вчиненому щодо кількох осіб, за попередньою змовою групою осіб.

Доказами на підтвердження встановлених обставин є наступне.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 332 ч. 2 КК України, визнав повністю з підстав викладених у обвинувальному акті, щиро розкаявся у вчиненому та пояснив суду, що посприяти незаконному перетину особам чоловічої статі його попросила далека родичка зі східної України, яка зараз проживає за кордоном, він їй пояснив, що єдине що він може допомогти, це підвезти осіб чоловічої статі до межі кордону і вказати напрямок руху. Так, під ранок 12.10.2023 він керуючи транспортним засобом забрав на околиці міста Мукачево, трьох осіб про яких просила його родичка та повіз їх до с. Запсонь де мав намір висадити їх і показати напрямок державного кордону.

Грошові кошти він ні від родички та її знайомих не отримував і не просив.

Щодо втечі від працівників прикордонної служби в с. Запсонь Берегівського району пояснив, що у зв`язку з темрявою не зрозумів, що це посадові особи правоохоронного органу, перелякався і тому вважаючи що це невідомі люди намагався втекти. Коли побачив службовий транспортний засіб ДПСУ то одразу зупинився.

Відповідно до ст. 349 КПК України, за згодою всіх учасників судового розгляду, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники судового процесу не оспорюють обставини справи та судом з`ясовано, що учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку, тому суд за їх згодою відповідно до частин 3 і 4 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження інших доказів по справі, обмежившись допитом обвинуваченого та обставин, які характеризують обвинуваченого.

Отже, суд обираючи покарання враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного та обставини, що пом`якшують покарання.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 суд визнає щире каяття.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 не встановлено.

Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_4 вчинила тяжкий злочин, однак раніше не судимий, щиро розкаявся, вперше притягується до кримінальної відповідальності, має на утриманні особу похилого віку з інвалідністю, досудову доповідь з якої вбачається, що на думку органу пробації виправлення особо без ізоляції від суспільства є можливим суд, приходить до висновку про призначення ОСОБА_4 покарання за ст. 332 ч. 2 КК України у вигляді позбавлення волі без ізоляції від суспільства із застосуванням ст. ст. 75, 76 КК України.

Таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Долю речових доказів слід вирішити в порядку ст. 100 КПК України

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 374-376, 615 КПК України, суд, -

засудив:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України та призначити йому покарання за ч. 2 ст. 332 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 1-го (одного) року не вчинить нового злочину, поклавши на нього обов`язки відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти цей орган про зміну місця проживання.

Запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з 22:00 годин по 07:00 годин згідно ухвали Берегівського районного судді Закарпатської області від 16.10.2023 року № 297/3626/23 відносно ОСОБА_4 скасувати.

Речові докази у кримінальному провадженні: оптичний диск CD-R 702 mb на якому наявне голосове повідомлення з мобільного телефону, яким користувався ОСОБА_4 , оптичний диск CD-R, на якому зафіксовано допит свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 залишити при матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Закарпатського апеляційного суду через Берегівський районний суд Закарпатської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1