ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2023 року

м. Хмельницький

Справа № 671/110/21

Провадження № 11-кп/4820/690/23

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинувачених: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

ОСОБА_8 ,

захисників: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

ОСОБА_11 ,

законного представника

обвинуваченого ОСОБА_7 ОСОБА_12

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому кримінальне провадження, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Городоцького районного суду Хмельницької області від 25 серпня 2023 року,

в с т а н о в и л а :

Цим вироком

ОСОБА_6 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, не працює, на утриманні неповнолітніх дітей та інших утриманців не має, згідно ст.89 КК України не має судимостей,

визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.122, ч.2 ст.296 КК України, та призначено покарання:

-за ч.1 ст.122 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки;

-за ч.2 ст.296 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

Зараховано ОСОБА_6 до строку відбування покарання строк затримання тривалістю три дні.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_6 ухвалено рахувати з часу приведення вироку Городоцького районного суду Хмельницької області до виконання.

ОСОБА_8 ,

ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та жителя АДРЕСА_2 , громадянина України, з середньою освітою, одруженого, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, працює трактористом-машиністом ТОВ «Партнер Агропром», не має судимостей,

визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.122, ч.2 ст.296 КК України, та призначено покарання:

-за ч.1 ст.122 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки;

-за ч.2 ст.296 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

Відповідно до ст.75 КК України звільнено ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням строком на два роки та покладено на нього відповідно до ч.1 ст.76 КК України певні обов`язки.

неповнолітнього ОСОБА_7 ,

ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Волочиська Хмельницької області, жителя АДРЕСА_3 , громадянина України, з середньою спеціальною освітою, одруженого, має на утриманні одну неповнолітню дитину, працює на фермі с. Чернява Волочиського району Хмельницької області, не має судимостей,

визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.122, ч.1 ст.185, ч.4 ст.296 КК України, та призначено покарання:

-за ч.1 ст.122 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки;

-- за ч.1 ст.185 КК України у виді громадських робіт на строк 120 годин;

-за ч.4 ст.296 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

Відповідно до ст.ст.75, 104 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування призначеного судом покарання з випробуванням строком на два роки та покладено на нього відповідно до ч.1 ст.76 КК України певні обов`язки.

Цивільний позов задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 на користь ОСОБА_13 2 301 (дві тисячі триста одна) грн 98 коп матеріальної шкоди та 30 000 (тридцять тисяч) грн на відшкодування моральної шкоди.

В іншій частині позову відмовлено.

Судом вирішено питання речових доказів та процесуальних витрат.

За вироком суду, 05 грудня 2020 року, близько 15 год 00 хв неповнолітній ОСОБА_7 разом із ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, при в`їзді до с. Чернява Волочиського району Хмельницької області з боку с. Глядки Волочиського району Хмельницької області побачили ОСОБА_13 , який рухався в напрямку с. Чернява Волочиського району.

ОСОБА_6 підійшов до ОСОБА_13 та схопив його за лівий рукав куртки, спровокувавши з ним конфлікт. Далі у цей конфлікт втрутились неповнолітній ОСОБА_7 разом із ОСОБА_8 .

Після цього неповнолітній ОСОБА_7 разом із ОСОБА_8 та ОСОБА_6 , реалізовуючи свій злочинний намір, спрямований на спричинення ОСОБА_13 тілесних ушкоджень, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки у виді заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому та свідомо припускаючи їх настання, безпричинно, з хуліганських спонукань, грубо порушуючи при цьому громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю та виразилось у прагненні показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки у суспільстві, самоутвердженні за рахунок приниження потерпілого, в присутності ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , принижуючи при цьому гідність ОСОБА_13 , застосувавши фізичну силу, почали завдавати останньому численні удари ногами та руками в ділянку обличчя, голови та тулуба, заподіявши потерпілому ОСОБА_13 тілесні ушкодження.

Поряд з цим, неповнолітній ОСОБА_7 , тримаючи в руках предмет, заздалегідь заготовлений для завдання тілесних ушкоджень, а саме частину більярдного кия, обмотаного ізоляційною стрічкою синього кольору, завдавав нею ОСОБА_13 численні удари в ділянку обличчя, голови та тулуба, заподіявши останньому тілесні ушкодження.

Унаслідок таких протиправних злочинних дій ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та ОСОБА_8 потерпілому ОСОБА_13 спричинені тілесні ушкодження у вигляді переломів 5-9-го ребер лівої половини грудної клітки, які є тілесним ушкодженням середньої тяжкості, як таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я; припухлості м`яких тканин та крововиливу на обох повіках правого ока, садна з крововиливом в ділянці тіла нижньої щелепи зліва, крововиливу на заднє-зовнішній поверхні лівого плечового суглоба, які відносяться до категорії легкого тілесного ушкодження.

Тоді ж 05 грудня 2020 року близько 15 год 00 хв неповнолітній ОСОБА_7 , перебуваючи на ділянці місцевості при в`їзді до с. Чернява Волочиського району Хмельницької області з боку с. Глядки Волочиського району Хмельницької області, під час вчинення хуліганських дій стосовно потерпілого ОСОБА_13 , унаслідок яких останньому були завдано тілесне ушкодження середньої тяжкості, як таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я, переслідуючи корисливі мотиви, з метою наживи та протиправного заволодіння чужим майном, усвідомлюючи, що за його діями ніхто не спостерігає, в присутності ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , однак непомітно для них та потерпілого, шляхом вільного доступу, діючи умисно таємно викрав мобільний телефон марки «SIGMA», моделі «x-treme DT 68», вартістю 945 грн 44 коп разом із сім карткою оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар», вартістю 100 грн, які належать потерпілому ОСОБА_13 , заподіявши останньому майнової шкоди на загальну суму 1 045 грн 44 коп.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просив вирок Городоцького районного суду від 25 серпня 2023 року щодо нього змінити в частині призначеного покарання, застосувати ст.75 КК України та звільнити його від відбування покарання з випробуванням з установленням мінімального іспитового строку.

Уважав, що вирок в частині призначення покарання є незаконним та необґрунтованим.

Посилався на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що потягло невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Зазначав, що при призначенні покарання судом першої інстанції не враховано обставин, які пом`якшують покарання відповідно до ст.66 КК України, а саме: часткове визнання вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, відсутність претензій з боку потерпілого, а також те, що він є особою похилого віку, стан здоров`я загострилися хронічні захворювання.

Уважав, що попри зазначені вище обставини та за наявності обставин, що пом`якшують покарання, суд управі був призначити більш м`яке покарання.

У запереченні на апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 прокурор Волочиської окружної прокуратури ОСОБА_16 просила апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Городоцького районного суду від 25 серпня 2023 року без змін.

Уважала, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_6 не підлягає задоволенню, оскільки обставини, на які посилається обвинувачений в апеляційній скарзі як на обставини, що пом`якшують покарання та дають підстави для звільнення його від покарання з випробуванням, не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду, а покарання, яке призначено ОСОБА_6 за вироком суду, відповідає вимогам ст.65 КК України.

Зауважувала, що обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання ОСОБА_6 , були предметом дослідження та підтверджені в судовому засіданні.

Твердження обвинуваченого згідно з апеляційною скаргою про наявність таких обставин, що пом`якшують покарання, як часткове визнання вини та відсутність претензій з боку потерпілого, є безпідставними, бо вказані обставини статтею 66 КК України не передбачені.

Зазначала, що твердження обвинуваченого про відсутність претензій з боку потерпілого спростовується наявністю в матеріалах кримінального провадження його цивільного позову про стягнення з обвинувачених матеріальної та моральної шкоди. Окрім цього, потерпілий ОСОБА_13 у судовому засіданні у своїх показаннях зазначив, що збитки йому не відшкодовано. При цьому обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні визнав, що з 2020 року жодних заходів до відшкодування потерпілому збитків не вживав та збитки не відшкодовував.

Безпідставними є твердження обвинуваченого в апеляційній скарзі про наявність обставини, що пом`якшує покарання щире каяття, бо обвинувачений ОСОБА_6 під час розгляду справи заперечував обставини вчинення кримінальних правопорушень, не визнавав умислу на вчинення хуліганських дій стосовно ОСОБА_13 та заподіяння йому тілесних ушкоджень, тому щире каяття ОСОБА_6 не підтверджується його поведінкою під час судового розгляду.

Також під час судового розгляду ОСОБА_6 жодні документи щодо стану свого здоров`я та необхідності стаціонарного лікування не надавалися.

Необґрунтованими є твердження обвинуваченого про неактуальність досудової доповіді та безпідставність її врахування судом.

Отже, призначене за вироком Городоцького районного суду від 25 серпня 2023 року ОСОБА_6 покарання відповідає вимогам статей 50, 65 КК України, воно призначене із врахуванням ступеню тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, конкретних обставин скоєного, даних про особу винного, а також дотримано принцип індивідуалізації покарання, воно є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Під час судового розгляду підстав для звільнення ОСОБА_6 від покарання відповідно до ст.75 КК України не встановлено, невідповідності призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого при ухваленні вироку не допущено.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду з узагальненим викладом змісту судового рішення та доводів апеляційної скарги; обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_9 , які підтримали апеляційну скаргу з викладених у ній мотивів; обвинувачених ОСОБА_12 та ОСОБА_8 і їх захисників відповідно ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , які підтримали апеляційну скаргу, прокурора ОСОБА_5 , яка заперечила проти апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про таке.

Вирок Городоцького районного суду від 25 серпня 2023 року щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ніким не оскаржується.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах поданої апеляційної скарги.

Згідно ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Висновки суду про винуватість ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень за обставин, викладених у вироку, та кваліфікацію його дій ніким із учасників не оспорюються і апеляційним судом не перевіряються.

Призначене судом першої інстанції покарання обвинуваченому ОСОБА_6 за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.122, ч.2 ст.296 КК України, повною мірою відповідає вимогам ст.ст.50, 65 КК України.

Водночас не можуть бути задоволеними доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 про необхідність пом`якшення призначеного покарання з огляду на таке.

Поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

Підставами для судового розсуду при призначенні покарання виступають: кримінально-правові, відносно-визначені (де встановлюються межі покарання) та альтернативні (де передбачено декілька видів покарань) санкції; принципи права; уповноважуючі норми, в яких використовуються щодо повноважень суду формулювання «може», «вправі»; юридичні терміни та поняття, які є багатозначними або не мають нормативного закріплення, зокрема «особа винного», «щире каяття» тощо; оціночні поняття, зміст яких визначається не законом або нормативним актом, а правосвідомістю суб`єкта правозастосування, наприклад, при врахуванні пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин (статті 66, 67 КК України), визначенні «інших обставин справи», можливості виправлення засудженого без відбування покарання, що має значення для застосування ст.75 КК України тощо; індивідуалізація покарання конкретизація виду і розміру міри державного примусу, який суд призначає особі, що вчинила злочин, залежно від особливостей цього злочину і його суб`єкта.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

Відповідно до вимог статей 50, 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання. При цьому покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами, та не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Згідно зі ст.414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної чи касаційної інстанції, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті (частини статті) Особливої частини КК України, видом та розміром покаранням та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема, ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.

Отже, доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 про невідповідність призначеного покарання тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок суворості не відповідають фактичним обставинам справи та не спростовують висновки місцевого суду щодо призначеного йому покарання.

Покарання обвинуваченому призначено відповідно до вимог ст.65 КК України з урахуванням особи обвинуваченого, який відповідно до ст.89 КК України не має судимостей, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку в лікаря-нарколога і лікаря-психіатра не перебуває, не відшкодував завдану потерпілому шкоду.

Судом першої інстанції враховано ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відповідно до ст.12 КК України є нетяжкими злочинами.

Обставиною, що пом`якшує обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, судом першої інстанції визнано активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставиною, що обтяжує покарання, є вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння.

Згідно досудової доповіді Волочиського районного сектору філії ДУ «Центр пробації» у Хмельницькій області від 07.06.2021 ризик вчинення ОСОБА_6 повторного кримінального правопорушення оцінено як «високий», ризик небезпеки для суспільства «дуже високий», виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк може становити дуже високу небезпеку для суспільства, застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для впливу на поведінку ОСОБА_6 з метою виправлення та запобіганню вчиненню повторних кримінальних правопорушень, неможливо здійснювати без цілодобового нагляду та контролю в умовах ізоляції.

З огляду на викладене, а також конкретних обставин учинених кримінальних правопорушень та активної участі в них обвинуваченого ОСОБА_6 , апеляційний суд уважає неможливим його виправлення з призначенням покарання в мінімальному розмірі та звільнення від його відбування з випробуванням на підставі ст.75 КК України, бо це не відповідатиме загальним засадам призначення покарання, зокрема, досягнення мети покарання принципам справедливості, обґрунтованості та особі обвинуваченого через м`якість.

Свій висновок апеляційний суд мотивує, зокрема, й тим, що обвинувачений не виявляв бажання виправити ситуацію, що склалася, відшкодувати потерпілому заподіяну матеріальну і моральну шкоду та дійсно визнати винуватість перед ним за вчинене, а тому в його діях не вбачається щирого каяття. Саме по собі незаперечення ним обставин злочинів не свідчить про наявність у нього щирого каяття, бо таке ґрунтується на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки і характеризується щирим осудом такої поведінки, визнанням своєї провини, готовністю підлягати кримінальній відповідальності, тощо.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції, враховуючи вимоги ст.ст.50, 65 КК України, призначив ОСОБА_6 остаточне покарання з урахуванням вимог ст.70 КК України, яке відповідає характеру вчинених дій, даним про особу обвинуваченого, а також принципам справедливості, співмірності й індивідуалізації покарання та є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень, відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства і вимогами захисту основоположних прав особи.

Зазначені в апеляційній скарзі доводи про необхідність призначення йому більш м`якого покарання не заслуговують на увагу, оскільки вказані обставини судом першої інстанції взято до уваги при призначенні покарання в сукупності з іншими обставинами та враховано їх.

Підстав для зміни вироку та пом`якшення призначеного покарання обвинуваченому ОСОБА_6 колегія суддів не вбачає.

Висновки суду першої інстанції щодо призначення ОСОБА_6 покарання у виді реального позбавлення волі та необхідність і достатність для нього такого покарання у вироку суду належним чином мотивовані, покарання за видом та мірою відповідає особі обвинуваченого, тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, а тому колегія суддів уважає їх достатньо обґрунтованими та погоджується з ними.

З огляду на викладене, колегія суддів уважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 відносно занадто суворого покарання та застосування до нього ст.75 КК України, з огляду на що апеляційна скарга останнього не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.407, 418, 419, 424, 426, 532 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :

Вирок Городоцького районного суду Хмельницької області від 25 серпня 2023 року щодо ОСОБА_6 залишити без змін, а його апеляційну скаргу без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3