Роздільнянський районний суд Одеської області
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 498/1543/23

Номер провадження: 1-кп/511/295/23

17.11.2023 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника адвоката- ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду у м. Роздільна Одеської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000544 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 10.12.2014 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Градениці Біляївського району Одеської області, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, одруженого, пенсіонера, не працюючого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого вироком Роздільнянського місцевого суду Одеської області від 10.07.1997 року за ст.142 ч.2 КК України (розбій - в редакції 1960 р.) до 5 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений 04.08.2001 року згідно постанови Київського районного суду м. Одеси від 03.08.2001 відповідно до ст.6 Закону України від 05.07.2001 року «Про амністію», умовно - достроково, (паспорт № НОМЕР_1 , виданий 23.10.2018 органом №5127),

у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 187 КК України, встановив:

Зі змісту обвинувального акту вбачається, що обвинувачений ОСОБА_4 будучи судимим вироком Роздільнянського місцевого суду Одеської області від 10.07.1997 за ст.142 ч.2 КК України (розбій - в редакції 1960 р.) до 5 років 6 місяців позбавлення волі, на шлях виправлення не став, повторно, в грудні 2001 року в с. Новопетрівка Великомихайлівського району Одеської області, вступив в злочинну змову зі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , матеріали відносно яких направлено до Великомихайлівського районного суду, направлену на відкрите заволодіння майном ОСОБА_8 . Реалізуючи свій злочинний намір, 30.12.2001 близько 16:00 год. (точного часу слідством встановити не представилось можливим) ОСОБА_4 та ОСОБА_7 на автомобілі прибули до домоволодіння ОСОБА_6 , розташованого по АДРЕСА_2 , при цьому ОСОБА_4 , взяв із собою вогнепальну зброю, а саме обріз мисливської рушниці, патрони та маски. Вживаючи спиртні напої та знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, ОСОБА_4 , ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , який показував дорогу, в цей же день, близько 18:00 год. прибули до домоволодіння ОСОБА_8 , розташованого по АДРЕСА_3 . ОСОБА_6 залишився в автомобілі, чекати повернення ОСОБА_7 та ОСОБА_4 з майном ОСОБА_8 та спостерігати за навколишньою обстановкою, щоб у випадку виникнення небезпеки попередити їх та відвезти з місця злочину.

В цей час ОСОБА_7 та ОСОБА_4 , озброєні вищевказаним зарядженим обрізом, проникли в двір будинку де зустріли ОСОБА_8 та напали на неї, вимагаючи видачі грошей в сумі 200 000 гривень. У відповідь на відмову ОСОБА_8 видати гроші, ОСОБА_7 та ОСОБА_4 наділи собі маски на голову, та почали наносити ОСОБА_8 удари кулаками в обличчя після чого затягли її в будинок.

Погрожуючи насиллям, небезпечним для життя чи здоров`я ОСОБА_8 , а саме вбивством та психологічним насиллям, ОСОБА_4 здійснив два постріли із обрізу мисливської рушниці в напрямку вікна веранди та в трюмо, застосовуючи насильство, небезпечне для життя та здоров`я ОСОБА_8 : наносячи їй удари руками та ногами, стволом обрізу, ОСОБА_7 та ОСОБА_4 продовжували вимагати видачі грошей, золотих виробів та цінностей. В цей час до вказаного приміщення прийшов син ОСОБА_8 - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а ОСОБА_7 з метою психічного насилля над ОСОБА_8 , наніс йому один удар ногою в живіт та один удар кулаком по голові, причинив фізичний біль останньому, збив з ніг на підлогу, а ОСОБА_4 притиснув стволом обрізу ОСОБА_9 до підлоги, погрожуючи вистрелити та вбити його.

Внаслідок побиття ОСОБА_8 , згідно висновку експертизи № 13 від 11.02.2002 року були спричинені тілесні ушкодження у вигляді ран тім`яно- потиличної області волосистої частини голови. Дані тілесні ушкодження відносяться до легкого ступеня і в момент їх заподіяння не є небезпечними для життя.

Подолавши опір ОСОБА_8 та ОСОБА_9 учасники злочинної групи заволоділи їх майном, а саме грошовими коштами в сумі 1900 гривень; золотими сережками вартістю 660 гривень; золотою обручкою вартістю 220 гривень; золотим перетнем вартістю 900 гривень; золотим перетнем з рубіновим каменем вартістю 450 гривень; золотим ланцюгом вартістю 150 гривень та золотим кулоном вартістю 120 гривень на загальну суму 4400 гривень. Після вчиненого з місця злочину зникли, розпорядившись майном.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 187 КК України, кваліфікованого як розбій, спрямований на заволодіння чужим майном у великих розмірах, вчинений організованою групою.

17.11.2023 року через канцелярію суду захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 яка діяла на підставі доручення для надання безоплатної вторинної правової допомоги особі, у кримінальному провадженні стосовно якої відповідно до положень Кримінального процесуального кодексу України захисник залучається слідчим, прокурором, слідчим суддею чи судом для здійснення захисту за призначенням від 26.09.2023 року № 015-003857ч., звернулася до суду з клопотанням про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинення ним кримінального правопорушення за ч.4 ст.187 КК України на підставі п.3 ч.1 ст.49 КК України в зв`язку з із закінченням строків давності.

Дане клопотання мотивоване тим, що ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, з дня вчинення якого минуло більш ніж п`ятнадцять років.

В судовому засіданні захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 , підтримала клопотання та просила суд звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності і закрити кримінальне провадження відносно нього в зв`язку із закінченням строку притягнення до кримінальної відповідальності.

Судом роз`яснено обвинуваченому ОСОБА_4 , що закриття кримінального провадження у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України не відноситься до числа реабілітуючих обставин, які передбачені п.п. 1-3 ч. 1 ст. 284 КПК України (встановлена відсутність події кримінального правопорушення; встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення; не встановлені достатні докази для доведення винуватості особи в суді та вичерпані можливості їх отримати), проте обвинувачений ОСОБА_4 надав згоду на закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності та просив звільнити його від кримінальної відповідальності за ч. 4 ст.187 КК України у зв`язку з із закінченням строків давності.

Прокурор в судовому засіданні вважав клопотання захисника обґрунтованим та не заперечував проти задоволення клопотання.

Суд, давши оцінку заявленому клопотанню, заслухавши думку прокурора, обвинуваченого, захисника, перевіривши матеріали кримінального провадження, приходить до висновку, що клопотання захисника обвинуваченого про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності може бути задоволено з наступних підстав.

Відповідно до ч.4 ст.286 КПК України якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Відповідно до ч.1 ст.285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених Законом України про кримінальну відповідальність.

Крім того, ст. 44 КК України передбачено, що особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, здійснюється виключно судом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.

Згідно із постановою об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 06.12.2021р. по справі за № 521/8873/18, строк давності - це передбачений ст. 49 КК України, певний проміжок часу з дня вчинення кримінального правопорушення, що визначено в обвинувальному акті та встановлено судом, і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою для звільнення особи, котра вчинила кримінальне правопорушення, від кримінальної відповідальності.

Застосування інституту давності обумовлене зменшенням суспільної небезпечності кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила внаслідок спливу певного проміжку часу.

Положеннями ст.49 КК України визначено: строки давності з огляду на тяжкість вчиненого злочину, після закінчення яких особа звільняється від кримінальної відповідальності; підстави такого звільнення від кримінальної відповідальності; обчислення перебігу строків давності, його відновлення, зупинення та переривання.

Строк давності - це передбачений ст.49 КК України певний проміжок часу з дня вчинення кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою звільнення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, від кримінальної відповідальності.

Відповідно до положень п. 5 ч. 1 ст. 49 КК особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину.

Наявність цих умов є правовою підставою для прийняття судом рішення про звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності. Аналогічного висновку дійшов і Верховний Суд у постанові від 29.07.2021p по справі 552/5595/18.

З встановлених обставин вбачається, що ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення в грудні 2001 року і з грудня 2001 року по теперішній час інших кримінальних правопорушень в Україні не вчиняв. У розшук обвинуваченого було оголошеного 20 червня 2002 року.

З дня вчинення ОСОБА_4 цього кримінального правопорушення минуло більше ніж п`ятнадцять років.

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину передбаченого за ч.4 ст. 187 КК України, який відповідно до ст.12 КК України є особливо тяжким злочином, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 8 до 15 років із конфіскацією майна.

У відповідності до п. 5 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до набрання вироком законної сили минуло п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину.

Разом з тим, частиною 2 ст. 49 КК України визначено, що перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила злочин, ухилилася від слідства або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення злочину минуло п`ятнадцять років.

Згідно п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України №12 від 23 грудня 2005 року "Про судову практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності" при наявності підстав для звільнення від кримінальної відповідальності за перебігом строків давності, таке звільнення є обов`язковим.

Суд, перевіривши, що позиція ОСОБА_4 є добровільною і істиною, враховуючи що суд не має права обмежити обвинуваченого реалізувати своє право бути звільненим від кримінальної відповідальності, прийшов до висновку, що клопотання підлягає задоволенню.

За таких обставин суд приходить до висновку, що здобуті необхідні та достатні підстави для звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.

Наслідки закриття провадження у справі у зв`язку із закінченням строків давності обвинуваченому роз`яснено.

Відповідно до ч.3 ст.288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Крім того, слід зазначити, що Об`єднана палата Верховного Суду (справа № 203/241/17; провадження № 51-4251кмо21) сформулювала висновок, що у разі звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, в тому числі й витрати на проведення експертизи, не стягуються з особи, кримінальне провадження щодо якої закрито на цій підставі, а відносяться на рахунок держави, окрім витрат, пов`язаних, зокрема, із залученням експерта стороною захисту.

Долю речових доказів по справі суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 44,49 КК України, ст.ст.100,285,370-372КПК України, суд

постановив:

Звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження № 0000544 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 10.12.2014 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України,- закрити.

Запобіжний захід, обраний щодо ОСОБА_4 постановою Роздільнянського районного суду Одеської області від 06.11.2023 року у виді тримання під вартою скасувати, звільнивши його з під варти в залі суду.

Речові докази: тюлева занавіска, хустка, 31 фрагмент дробі, які зберігаються у СВ №1 Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області , -після набрання ухвали законної сили, знищити.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Роздільнянський районний суд Одеської області протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1