ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/141/24 Справа № 175/7343/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2024 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

захисника ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),

розглянув у закритому судовому засіданні у м. Дніпрі, матеріали з кримінального провадження №0000711 за апеляційною скаргою прокурора Слобожанської окружної прокуратури ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 21 грудня 2023 року, про продовження запобіжного заходу стосовно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного за ч. 2 ст. 156, ч.4 ст.152 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою слідчого судді від 19 грудня 2023 року продовжено ОСОБА_7 , раніше обраний йому запобіжний захід у вигляді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключить небезпечну поведінку останнього та помістивши його до психіатричного закладу з надання психіатричної допомоги, КП «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» ДОР», розташованого: м. Дніпро, вул. Бехтерева, 1, в межах строків досудового розслідування, до 27 січня 2024 року.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що здійснюється досудове розслідування в якому ухвалою слідчого судді застосовано стосовно ОСОБА_7 , запобіжний захід у вигляді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключить небезпечну поведінку останнього. При цьому, слідчий суддя встановив обґрунтованість підозри та наявність ризиків, а також, що відповідно до довідки КП «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» ДОР» від 24.10.2023, підозрюваний ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебував на обліку з 11.05.2016 по 06.06.2016 з діагнозом: помірно розумова відсталість з порушенням поведінки (діагноз F71.1), необхідний контроль поведінки, потребує сторонній догляд, а згідно висновку лікаря-психіатра ОСОБА_7 має діагноз помірна розумова відсталість з порушення поведінки F71.1 та відповідно до форми індивідуальної програми реабілітації інваліда №35/36 від 01.06.2016 є дитиною інвалідом з вказаним діагнозом, тому на підставі ст. 508 КПК України, слідчий суддя продовжив запобіжний захід.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою змінити до ОСОБА_7 запобіжний захід на тримання під вартою, без визначення застави.

Вимоги апеляційної скарги обгрнутовані тим, що рішення слідчого судді незаконне, так як на даний час ОСОБА_7 не потребує застосування примусових заходів медичного характеру, що підтверджується висновком експерта № 733. Тому є підстави на зміну запобіжного заходу, на тримання під вартою, який забезпечить належну поведінку останнього.

В апеляційному суді прокурор підтримав вимоги апеляційної скарги.

Захисник та підозрюваний ОСОБА_7 заперечували проти задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь головуючого судді, пояснення учасників перегляду, перевіривши матеріали клопотання, доводи апеляційної скарги, апеляційний приходить до наступного висновку.

Згідно ч.2 ст.503 КПК України якщо під час досудового розслідування будуть встановлені підстави для здійснення кримінального провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру, слідчий, дізнавач, прокурор виносить постанову про зміну порядку досудового розслідування і продовжує його згідно з правилами, передбаченими цією главою.

Відповідно до положень ст.508 КПК України до особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру або вирішувалося питання про їх застосування, можуть бути застосовані судом такі запобіжні заходи: передання на піклування опікунам, близьким родичам чи членам сім`ї з обов`язковим лікарським наглядом; поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають її небезпечну поведінку. Передбачені частиною першою цієї статті запобіжні заходи застосовуються судом до особи з моменту встановлення факту розладу психічної діяльності чи психічної хвороби. Застосування передбачених запобіжних заходів здійснюється згідно із загальними правилами, передбаченими цим Кодексом.

Статтею 514 КПК України передбачено, що продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється на підставі ухвали суду, в межах територіальної юрисдикції якого застосовується цей захід чи відбувається лікування. Зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється, якщо особа, яка вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності, видужала або якщо внаслідок змін у стані її здоров`я відпала потреба в раніше застосовуваних заходах медичного характеру.

Згідно з вимогами ст.200 КПК України прокурор, слідчий за погодженням з прокурором має право звернутися в порядку, передбаченому статтею 184 цього Кодексу, до слідчого судді, суду із клопотанням про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування, зміну або покладення додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу, чи про зміну способу їх виконання.

У клопотанні про зміну запобіжного заходу обов`язково зазначаються обставини, які:

- виникли після прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу;

- існували під час прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу, але про які слідчий, прокурор на той час не знав і не міг знати.

Отже, окрім цих вимог, клопотання слідчого про зміну запобіжного заходу має відповідати загальним вимогам, встановленим ст.184 КПК України, а тому суд, з урахуванням вимог ст.200 КПК України при вирішення питання про зміну запобіжного заходу має керуватись також й положеннями ст.177 КПК України, якими визначено підстави для застосування запобіжного заходу.

Згідно вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною 1 цієї статті.

Відповідно до вимог ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язані встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Під час розгляду клопотання слідчого про зміну запобіжного заходу у вигляді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключить небезпечну поведінку на тримання під вартою слідчий суддя не перевірив належним чином матеріали.

Судом апеляційної інстанції встановлено, в провадженні СВ ВП №8 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження №0000711 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.156, ч.4 ст. 152 КК України.

27 жовтня 2023 року в рамках даного кримінального провадження ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 152 КК України.(а.с.105-107)

Під час досудового розслідування встановлено, що згідно довідки КП «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» ДОР» від 24.10.2023, підозрюваний ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебував на обліку з 11.05.2016 по 06.06.2016 з діагнозом: помірно розумова відсталість з порушенням поведінки (діагноз F71.1), необхідний контроль поведінки, потребує сторонній догляд.

Згідно висновку лікаря-психіатра ОСОБА_7 має діагноз помірна розумова відсталість з порушення поведінки F71.1 та відповідно до форми індивідуальної програми реабілітації інваліда №35/36 від 01.06.2016 є дитиною інвалідом з вказаним діагнозом.

28.10.2023 Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області підозрюваному ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 було обрано запобіжний захід у вигляді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають небезпечну поведінку та помістити його до психіатричного закладу з надання психіатричної допомоги КП «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» ДОР, розташованого за адресою: м. Дніпро, вул. Бехтерева, 1, терміном на 60 днів, тобто до 26.12.2023.

29.11.2023 ОСОБА_7 було повідомлено про зміну підозри у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 156, ч. 4 ст. 152 КК України.(а.с.108-111)

В ході проведення досудового розслідування була призначена амбулаторна судово-психіатрична експертиза та отримано висновок експерта №733 згідно з яким ОСОБА_7 в період часу, що відноситься до інкримінованих йому діянь, виявив і в теперішній час виявляє психічний розлад у формі легкої розумової відсталості з порушенням поведінки. За своїм психічним станом в той період часу і на даний момент він міг і може усвідомлювати свої дії (бездіяльність) та керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

Отже, на даний час ОСОБА_7 застосування примусових заходів медичного характеру не потребує, тому слідчий суддя безпідставно продовжив раніше обраний підозрюваному запобіжний захід у вигляді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключить небезпечну поведінку останнього.

Вирішуючи питання щодо виду запобіжного заходу, із застосуванням якого в повній мірі буде забезпечено виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, колегія суддів враховує наступне.

Відповідно до частини 1, 3 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчинення нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Кожен, кого заарештовано або затримано згідно з положеннями підпункту «с» пункту 1 цієї статті, має негайно постати перед суддею чи іншою посадовою особою, якій закон надає право здійснювати судову владу, і йому має бути забезпечено розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Також, пунктом 5 частини 2 цієї статті передбачено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі понад три роки.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, колегія суддів враховує наявність обґрунтованої підозри стосовно ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 156, ч. 4 ст. 152 КК України, яка підтверджується: протоколами допитів малолітніх потерілих, свідка, висновком експерта, речовими доказами та іншими матеріалами в сукупності.

Із даного приводу слід зазначити, що термін «обґрунтована підозра», згідно практики Європейського суду з прав людини (далі-ЄСПЛ) у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011, означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача у тому, що особа про яку йдеться мова, могла вчинити правопорушення.

Водночас, практика ЄСПЛ не вимагає, щоб на момент обрання запобіжного заходу у органу досудового розслідування були чіткі докази винуватості особи, яку повідомлено про підозру.

У справі «Феррарі-Браво проти Італії» від 14.03.1984 ЄСПЛ вказав, що комісія наголошує, що питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що наявні матеріали клопотання свідчать про існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що ОСОБА_7 вчинив злочини, передбачені ч. 2 ст. 156, ч. 4 ст. 152 КК України.

Також, колегія суддів вважає, що надані слідчим до суду матеріали клопотання про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою вказують наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний ОСОБА_7 може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків. Наявність ризиків підтверджується тим, що ОСОБА_7 підозрюється у скоєнні двох тяжких злочинів, санкція яких передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років. Підозрюваний хоч і має постійне місце проживання, сім`ю, однак ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, не можна визнавати недоведеним. Крім цього, апеляційний суд враховує встановлену КПК України, процедуру отримання показань від осіб, які є потерпілими/свідками у кримінальному провадженні, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224, ч. 4 ст. 95 КПК України, оскільки покази учасників кримінального провадження, які станом на даний час ще не допитані в судовому засіданні, мають істотне значення для проведення повного, всебічного та неупередженого досудового розслідування.

У зв`язку з чим, апеляційний суд приходить до висновку, що більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити належну поведінку підозрюваного, тому слід змінити запобіжний захід на тримання під вартою ОСОБА_7 .

Відповідно до п.1 ч.4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: 1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Враховуючи вимоги наявність ризиків, обґрунтованість підозри, наявні матеріали долучені до клопотання слідчим, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні злочинів, об?єктивна сторона яких передбачає застосування насилля, яке в даному випадку виразилося загрозі нормального психічного та соціального розвитку малолітніх та порушив їх права на статеву недоторканість і нормальний фізичний, психічний та соціальний розвиток дітей, що гарантується ст. 52 Конституції України, а також у діях сексуального характеру, пов`язаних із анальним проникненням в тіло іншої особи з використанням будь-якого іншого предмета (зґвалтування), вчинені щодо особи, яка не досягла чотирнадцяти років, незалежно від її добровільної згоди, тому апеляційний суд не визначає заставу.

Таким чином, апеляційну скаргу слід задовольнити, ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою клопотання слідчого задовольнити і змінити запобіжний захід.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу прокурора Слобожанської окружної прокуратури ОСОБА_9 - задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 21 грудня 2023 року, якою ОСОБА_7 продовжено раніше обраний запобіжний захід у вигляді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключить небезпечну поведінку останнього, помістивши його до психіатричного закладу з надання психіатричної допомоги, КП «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» ДОР», розташованого: м. Дніпро, вул. Бехтерева, 1, в межах строків досудового розслідування, до 27 січня 2024 року скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого задовольнити, змінити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключить небезпечну поведінку останнього, на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 27 січня 2024 року, без визначення застави.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4