Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/137/24 Головуючий у суді І-ї інстанції
Категорія Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.01.2024 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні у м. Кропивницькому Кіровоградської області апеляційні скарги захисників-адвокатів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 26 грудня 2023 року.

Цією ухвалою стосовно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Йосипівка, Ульяновського району Кіровоградської області, українця, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , має вищу освіту, працює головою фермерського господарства «Холод», одружений, має на утриманні дитину, раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України, -

продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, з 15 години 30 хвилин 26 грудня 2023 року до 15 години 30 хвилин 23 лютого 2024 року.

За участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 26 грудня 2023 року, щодо ОСОБА_7 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, з 15 години 30 хвилин 26 грудня 2023 року до 15 години 30 хвилин 23 лютого 2024 року.

Рішення суду мотивовано тим, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні умисного особливо тяжкого злочину, що може зумовити його переховуватися від суду.

Враховуючи, що потерпіла є дитиною, існують ризики того, що знаходячись на волі обвинувачений може вплинути на неї, на її представників та свідків по справі з метою зміни показань.

Інші запобіжні заходи, не пов`язані з триманням ОСОБА_7 під вартою, не можуть убезпечити від вказаних ризиків, тому підстави для застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, та відповідно зміни запобіжного заходу обвинуваченому відсутні.

В апеляційній скарзі захисник-адвокат ОСОБА_5 просить поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати ухвалу Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 26.12.2023, постановити нову ухвалу, якою застосувати щодо ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту цілодобово за місцем його проживання.

В обгрунтування вимог посилається на те, що підозра належним чином необґрунтована, ризики на які посилається прокурор у клопотанні, недоведені. Отже, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Щодо пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення місцевого суду зазначає, що строк на оскарження сплив 31.12.2023, проте останній день на подачу апеляційної скарги є вихідним днем, тому просить поновити строк на апеляційне оскарження.

Захисник-адвокат ОСОБА_6 у своїй апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 26.12.2023, постановити нову ухвалу, якою застосувати щодо ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із визначенням застави.

Обгрунтовує свої вимоги тим, що досудовим слідством не доведено причетність ОСОБА_9 до вчинення злочину передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України.

Ризики, передбачені ст. 177 КПК України слідчим та прокурором недоведені. ОСОБА_7 не має на меті переховуватися від органів слідства та суду.

Вказує, що місцевим судом не враховано, що обвинувачений ОСОБА_7 раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягувався, за місцем проживання характеризується позитивно, є керівником фермерського господарства «Холод».

Враховуючи вимоги ч. 4 ст. 422-1 КПК України, думку обвинуваченого ОСОБА_7 , який вважав можливим розглянути апеляційні скарги без його захисників, розгляд апеляційних скарг проводиться без участі захисників-адвокатів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Оскільки останній день 31.12.2023 на подачу апеляційної скарги на ухвалу Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 26.12.2023, є вихідним днем, адвокат ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу 01.01.2024, тому строк на подачу апеляційної скарги захисником не пропущений.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого ОСОБА_7 , який підтримав апеляційні скарги, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг, перевіривши матеріали кримінального провадження та зваживши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають, з таких підстав.

У провадженні Ульяновського районного суду Кіровоградської області перебуває кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000367 від 03.07.2023, щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України.

Ухвалою Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 26 грудня 2023 року, стосовно ОСОБА_7 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, з 15 години 30 хвилин 26 грудня 2023 року до 15 години 30 хвилин 23 лютого 2024 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До закінчення продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Ухвала суду про продовження строку тримання під вартою повинна відповідати вимогам ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст. ст. 177, 178, 183 КПК України.

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд першої інстанції повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Перевіркою наданих до апеляційного суду матеріалів встановлено, що зазначені вимоги закону місцевим судом дотримані в повному обсязі.

Висновок суду першої інстанції відносно того, що ризики, наведені прокурором, є дійсними та триваючими і на даний час виключають можливість зміни запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 на більш м`який, є правильним.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 152 КК України, яке інкримінується обвинуваченому ОСОБА_7 відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином.

ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні умисного особливо тяжкого злочину, що може зумовити його переховуватися від суду.

Раніше встановлені ризики, передбачені ст. 177 КПК України не зменшились, оскільки обставини, за яких вони були встановлені, не змінились.

Запобігти ризикам, які встановлені та продовжують існувати у разі непродовження строку запобіжного заходу тримання під вартою, або при застосуванні іншого запобіжного заходу, неможливо.

На переконання колегії суддів, місцевим судом правильно враховано суспільну небезпечність кримінального правопорушення, якє інкримінується обвинуваченому, суворість можливого покарання ОСОБА_7 та визнано за реальну небезпеку можливість його ухилення від правосуддя у разі зміни обраного щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та наявність ризиків того, що знаходячись на волі обвинувачений може вплинути на потерпілу, на її представників та свідків по справі з метою зміни показань.

Наведені обставини є виправданими та необхідними елементами (ризиками), що виправдовують потребу у триманні обвинуваченого під вартою та є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, зазначених у ст. 176 КПК України не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України та забезпечити виконання покладених на обвинувачених процесуальних обов`язків.

Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про доведеність обставин, які виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою.

Тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою як досудового так і судового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою, що визначено в рішенні Європейського суду за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії».

Під час розгляду справи місцевим судом та під час апеляційного розгляду не встановлено відомостей, які б безумовно свідчили про неможливість тримання ОСОБА_7 під вартою, а також не отримано відомостей щодо інших обставин, які б переважили ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Перевіркою матеріалів справи невстановлені будь-які дані стосовно того, що відпали або зменшились ризики, які існували під час обрання запобіжного заходу обвинуваченому, отже підстави для зміни запобіжного заходу відсутні.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 на 60 днів, для забезпечення виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, та вважає, що інший, більш м`який запобіжний захід, не зможе запобігти вказаним ризикам.

Рішення суду першої інстанції щодо необхідності задоволення клопотання прокурора є правильним, оскільки доведено об`єктивне існування обставин, які виправдовують подальше обмеження права ОСОБА_7 перебувати на волі.

Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Обставини, на які посилається сторона захисту, жодним чином не зменшують ризиків, які встановив місцевий суд та не можуть бути підставою для застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу.

Доводи захисника-адвоката ОСОБА_6 , про те що досудовим слідством не доведено причетність ОСОБА_9 до вчинення злочину передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України, є необгрунтованими, оскільки на даній стадії, не можуть оцінюватись докази в їх сукупності для встановлення наявності або відсутності в діях особи складу злочину та належність, допустимість доказів цього. Обставини на які посилається захисник, будуть встановлюватись і досліджуватись під час судового розгляду в сукупності з усіма зібраними на досудовому слідстві доказами.

Посилання на те, що ОСОБА_7 не має на меті переховуватися від органів слідства та суду та позитивно характеризується, жодним чином не зменшують тих ризиків, які встановив місцевий суд та не можуть бути підставою для застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу.

Будь-яких переконливих доводів щодо незаконності рішення місцевого суду в апеляційній скарзі не наведено та не надано під час апеляційного розгляду справи.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при розгляді судом першої інстанції питання щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , які б були безумовною підставою для скасування оскаржуваного рішення, колегією суддів не встановлено.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення місцевого суду є законним та обґрунтованим, ухвалене у відповідності до вимог закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими судом.

За таких обставин, апеляційні скарги захисників-адвокатів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 задоволенню не підлягають, а ухвалу Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 26 грудня 2023 року, слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 376, 405, 407, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги захисників-адвокатів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 26 грудня 2023 року, якою стосовно ОСОБА_7 , продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, з 15 години 30 хвилин 26 грудня 2023 року до 15 години 30 хвилин 23 лютого 2024 року залишити без змін.

Ухвала є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3