№ 1-кп/183/1858/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 жовтня 2023 року м. Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області кримінальне провадження № 0001142 стосовно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новомосковська Дніпропетровської області, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, офіційно не працюючого, одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України,

в с т а н о в и в:

04 серпня 2023 року приблизно о 19 годині 50 хвилин ОСОБА_5 знаходився по АДРЕСА_1 , де його мати ОСОБА_7 повідомила про словесний конфлікт разом із сусідом ОСОБА_4 . У цей час у ОСОБА_5 виник злочинний умисел спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_4 .

Реалізовуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, ОСОБА_5 у вказаний вище час та місці попрямував до домоволодіння ОСОБА_4 , який мешкає по АДРЕСА_1 .

Потім, 04 серпня 2023 року приблизно о 20 годині 00 хвилин ОСОБА_5 , підійшовши до території домоволодіння АДРЕСА_3 , побачив біля нього ОСОБА_4 , та на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин наніс йому один удар правою рукою в ліву частину голови, не передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків у виді спричинення тілесних ушкоджень середньої тяжкості, хоча міг і повинен був їх передбачити, оскільки по зовнішнім ознакам бачив, що потерпілий перебуває у стані алкогольного сп`яніння та невпевнено тримається на ногах.

Від вказаних дій ОСОБА_5 ОСОБА_4 впав на свою праву руку та від цього удару внаслідок падіння з висоти власного росту на випрямлену праву руку отримав середньої тяжкості тілесні ушкодження у виді закритого перелому правої променевої кістки в нижній третині.

Таким чином, отримані потерпілим тілесні ушкодження середньої тяжкості були не безпосереднім наслідком заподіяного ОСОБА_5 удару в ліву частину голови потерпілого, а результатом падіння останнього на свою випрямлену праву руку, чого ОСОБА_5 хоч і не передбачав, але повинен був і міг передбачити, зважаючи на стан алкогольного сп`яніння потерпілого.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину свою визнав повністю та показав, що обставини, викладені в обвинувальному акті, не оспорює та повністю визнає себе винним у пред`явленому обвинуваченні. Своїми показаннями підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті. У скоєному щиро кається, зробив для себе відповідні висновки.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 показав, що дійсно 04 серпня 2023 року приблизно о 20 годині 00 хвилин у нього виник словесний конфлікт з матір`ю ОСОБА_5 з приводу дітей, після чого повертаючись додому зустрів ОСОБА_5 , який відразу вдарив його рукою в потиличну частину голови, від чого він впав на землю. Коли почав підніматися відчув сильний біль в області правової руки. Потім звернувся до лікарні, де й діагностували перелом руки.

В судовому засіданні у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України судом було з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст вищенаведених обставин, а також встановлено відсутність сумнівів у добровільності їх позиції.

Оскільки учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, не оспорювали в судовому засіданні обставини, при яких обвинуваченим ОСОБА_5 скоєно кримінальне правопорушення, суд вважає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, і учасники судового процесу проти цього не заперечували, і на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України обмежився допитом обвинуваченого, потерпілого та дослідженням доказів щодо обставин, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого та обтяжують чи пом`якшують покарання.

Також в судовому засіданні суд роз`яснив учасникам судового процесу вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України щодо позбавлення права оскарження обставин, які ніким не оспорюються, в апеляційному порядку.

Таким чином, суд ухвалює вирок в особливому порядку без дослідження будь-яких доказів обставин передбачених п. п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 91 КПК України.

Отже, суд, дослідивши докази в межах пред`явленої підозри, не виходячи за межі пред`явленого обвинувачення, яке прокурор підтримав в судовому засіданні, доходить однозначного висновку про те, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 у необережному середньої тяжкості тілесному ушкодженні, доведена у повному обсязі і його умисні дії вірно кваліфіковані органом досудового слідства за ст. 128 КК України.

При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому, суд керується ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, сукупність усіх обставин у справі.

Суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є хоч не тяжкими, проте злочином.

Однак, обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_5 , суд визнає його щире каяття, яке ґрунтується на належній критичній оцінці ним своєї протиправної поведінки, визнанні вини та готовності підлягати кримінальній відповідальності.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_5 , судом не встановлено.

Крім того, суд бере до уваги дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, свою визнав повністю, на обліку у лікарів нарколога, психіатра, фтизіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується задовільно, має на утриманні малолітню дитину.

Тому, з урахуванням особливостей вказаного кримінального правопорушення та обставин його вчинення, особи обвинуваченого та його ставлення до скоєного, за наявності пом`якшуючої покарання обставини, та відсутності обставин, які обтяжують його, а також думки потерпілого, який не наполягав на призначенні ОСОБА_5 суворого покарання, суд дійшов висновку про можливість призначення ОСОБА_5 покарання без ізоляції його від суспільства, а саме у виді громадських робіт з мінімальним строком в межах санкції ст. 128 КК України, оскільки саме таке покарання буде співмірним меті його застосування та повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, конкретним його обставинам, обставинам, що пом`якшують покарання та обтяжують його, даним про особу обвинуваченого.

Призначаючи покарання як кару суд, виходячи з вимог ст. 50 КК України, враховує, що призначення покарання у виді громадських робіт на вказаний вище строк буде необхідним та достатнім для виправлення засудженого і запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Речові докази та процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід стосовно обвинуваченого не обирався.

На підставі викладеного, враховуючи ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, а також усі обставини по справі, керуючись ст. ст. 370, 371, 374 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_5 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ст. 128 КК України та призначити йому покарання у виді громадських робіт строком на сто п`ятдесят годин.

Копію вироку вручити обвинуваченому та прокурору негайно, після його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана сторонами кримінального провадження до Дніпровського апеляційного суду через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1