Справа № 155/1129/20
Номер провадження 1-кп/167/36/24
У Х В А Л А

про продовження строку запобіжного заходу

у вигляді тримання під вартою

31 січня 2024 року м. Рожище

Рожищенський районний суд Волинської області в колегіальному складі:

під головуванням судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника адвоката ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Рожищенського районного суду Волинської області клопотання прокурора Горохівського відділу Луцької окружної прокуратури ОСОБА_5 , про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Бедевля Тячівський район Закарпатська область, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, у кримінальному провадженні № 0000146, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05 травня 2019 року, щодо ОСОБА_7 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 185 Кримінального кодексу України (далі - КК України)

встановив:

В провадженні Любешівського районного суду Волинської області перебуває кримінальне провадження, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000146 від 05 травня 2019 року, щодо ОСОБА_7 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України.

30 січня 2024 року відповідно до ухвали Волинського апеляційного суду від 30 січня 2024 року до Рожищенського районного суду Волинської області надійшли для розгляду матеріали кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України, для вчинення оремої процесуальної дії розгляду клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу.

28 травня 2020 року ухвалою слідчого судді Локачинського районного суду Волинської області відносно ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Востаннє, ухвалою Любешвського районного суду Волинської області від 04 грудня 2023 року продовжено обвинуваченому ОСОБА_7 строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, по 01 лютого 2024 року, включно, із залишенням визначеного ухвалою Любешівського районного суду Волинської області від 09 жовтня 2023 року розміру застави та покладених на обвинуваченого обов`язків.

29 січня 2024 року прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_5 подав до суду письмове клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 . Клопотання умотивоване тим, що на теперішній час не зменшились та продовжують існувати ризики, передбачені п.1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що ОСОБА_7 може: переховуватися від суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 5 ст. 185 КК України, оскільки у разі доведення його вини судом, йому загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна; незаконно впливати на потерпілих чи свідків у даному кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення. На думку прокурора, обвинувачений є суспільно небезпечною особою, раніше притягувався до кримінальної та адміністративної відповідальності, намагається будь-яким способом уникнути кримінальної відповідальності, заперечуючи причетність до інкримінованого кримінального правопорушення, не зважаючи на наявність доказів у матеріалах кримінального провадження.

Враховуючи вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України, прокурор просить продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 строком на 60 (шістдесят) днів, з визначенням йому альтернативного запобіжного заходу застави в розмірі 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, та покладенням на обвинуваченого відповідних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

В судовому засіданні прокурор подане клопотання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підтримав з підстав, викладених у ньому.

Разом з тим, 31 січня 2024 року на електронну адресу суду надійшло клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 про заміну обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на домашній арешт. Клопотання обгрунтовують тим, що на даний час термін перебування під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , без доведення його вини складає три роки і вісім місяців, що порушує права останнього. Вказує, що ризики, на які посилається прокурор, нічим не підтверджено. Такі докази відсутні й у матеріалах кримінального провадження, а дані про особу обвинуваченого, а саме, що ОСОБА_7 раніше не судимий, до затримання проживав в повноцінній сім`ї з батьками, дружиною та малолітньою дитиною, працював, має міцні соціальні зв`язки вказують, що більш м`яка міра запобіжного заходу у виді домашнього арешту в повній мірі забезпечить досягнення цілей правосуддя.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 331 КПК України, за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

При вирішенні даного питання суд враховує положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

У кожному випадку, як зазначає Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Європейський суд з прав людини неодноразово вказував, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством (рішення у справі "Єчюс проти Литви", заява № 34578/97, п. 93).

Заслухавши думку прокурора, який підтримав подане клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та просив його задовольнити. В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 щодо зміни запобіжного заходу обвинуваченому просив відмовити; захисника ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_7 , які просили відмовити у задоволенні клопотання прокурора та підтримали своє клопотання про зміну та обрання обвинуваченому більш м`якого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, дослідивши матеріали провадження та клопотань, суд доходить такого висновку.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу і відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України не може бути застосовано, окрім як до раніше несудимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Суд вважає, що в судовому засіданні та в клопотанні прокурором доведено наявність ризиків, визначених п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які не змінились, а продовжують існувати на теперішній час.

Прокурором обґрунтовано звернуто увагу, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України, яке відноситься до категорії особливо тяжких злочинів та за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від 7 до 12 років з конфіскацією майна.

Обвинувачений є особою молодого віку, однак суспільно корисною діяльністю не займається, не має постійного джерела доходів та стабільного заробітку, проживає та зареєстрований неподалік державного кордону з Республікою Румунія, з огляду на тяжкість інкримінованого йому злочину, наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що ОСОБА_7 , перебуваючи на волі, може; переховуватися від суду; незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, які ще не допитувались судом; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення, а також не буде дотримуватися покладених на нього процесуальних обов`язків у разі обрання запобіжного заходу, не пов`язаного із позбавленням волі.

Зазначені вище ризики неодноразово були встановлені ухвалами місцевих судів в цьому кримінальному провадженні, на думку суду, вони залишаються й на теперішній час, особливо у період воєнного стану, у якому перебуває Україна, у зв`язку з військовою агресією росії проти України.

При цьому, запобігти зазначеним ризикам, на думку суду, не можливо шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Наведені прокурором ризики є дійсними та триваючими, і вони виключають на даний час можливість зміни міри запобіжного заходу щодо обвинуваченого на більш м`який, а саме, домашній арешт, а тому клопотання захисника з цього приводу не підлягає задоволенню, так як міцні соціальні зв`язки ОСОБА_7 та наявність постійного місця проживання, молодий вік в даному випадку не є визначальними чинниками у формуванні поведінки обвинуваченого.

Зважаючи на те, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України, який згідно з ст. 12 КК України, відноситься до категорії особливо тяжкого злочину, на даний час в рамках кримінального провадження не завершено судовий розгляд, запобігти зазначеним ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, на думку суду, неможливо, а тому, з метою забезпечення належної поведінки обвинуваченого під час судового розгляду, суд доходить до висновку, що клопотання прокурора необхідно задовольнити та продовжити щодо обвинуваченого ОСОБА_7 строк тримання під вартою на 60 (шістдесят) днів.

Відповідно до п. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали та застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України, крім випадків, передбачених ч. 4 цієї статті.

Згідно з п. 2, 3 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

На підставі викладеного, зважаючи на обґрунтованість обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення, розмір застави у даному кримінальному провадженні визначити в розмірі 100 прожиткових мінімумів для для працездатних осіб.

На підставі наведеного, керуючись статтями 183, 199, 372, 376 КПК України, суд, -

ухвалив:

Клопотання прокурора Горохівського відділу Луцької окружної прокуратури ОСОБА_5 , про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити.

Застосований стосовно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою продовжити строком на 60 (шістдесят) днів, до 30 березня 2024 року включно.

На підставі ч. 5 ст. 182 КПК України визначити ОСОБА_7 заставу у розмірі 100 (ста) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 292000 (двісті дев`яносто дві тисячі) гривень, яка може бути внесена як самим обвинуваченим так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок за наступними реквізитами: на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України в Волинській області: , депозитний рахунок №UA0002504, банк ДКСУ м. Київ МФО 820172.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.

В разі внесення застави ОСОБА_7 або заставодавцем зазначеного розміру, покласти на обвинуваченого ОСОБА_7 наступні обов`язки:

-прибувати до суду за першою ж його вимогою;

-не відлучатися з населеного пункту, в якому зареєстрований та проживає обвинувачений, без дозволу суду;

-повідомляти суд про зміну місця свого проживання та/або перебування;

-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти), інші документи для виїзду за кордон, інш документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- носити електронний засіб контролю.

Роз`яснити ОСОБА_7 наслідки невиконання покладених зобов`язань. У разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо ОСОБА_7 , будучи належним чином повідомленим, не з`явиться за викликом до суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень частини сьомої статті 194 КПК України.

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, у розмірі, визначеному в даній ухвалі, обвинувачений ОСОБА_7 та заставодавець повинні виконувати покладені на них обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у виді застави.

З моменту звільнення з під-варти у зв`язку із внесенням застави ОСОБА_7 , він вважається таким, що до нього застосовано запобіжний захід у виді застави.

Роз`яснити обвинуваченому, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розміру, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок коштів, має бути наданий уповноваженій службовій особі Державної установи «Луцький слідчий ізолятор».

В задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 про зміну міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на домашній арешт відмовити.

Ця ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення, а обвинуваченим, який утримується під вартою у той же строк з моменту вручення йому копії цієї ухвали.

Копію ухвали вручити обвинуваченому та прокурору, скерувати для відома та виконання в Державну установу «Луцький слідчий ізолятор».

Повний текст ухвали складено 31 січня 2024 року.

Головуючий: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3