Справа № 766/497/24
н/п 1-кп/766/2303/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2024 року м. Херсон

Херсонський міський суд Херсонської області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченого: ОСОБА_4 (в режимі відео конференції),

захисника ОСОБА_5 (в режимі відео конференції),

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні, в залі суду м. Херсона в режимі відео конференції, кримінальне провадження з угодою про визнання винуватості (укладену під час досудового розслідування), внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за 0000035 від 04.01.2024 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, українця, громадянина України, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , із професійно-технічною освітою, неодруженого, раніше не судимого, військовослужбовця військової служби за мобілізацією, на час вчинення кримінального правопорушення - гранатометника ІНФОРМАЦІЯ_2 військової частини НОМЕР_1 , матроса,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України,

встановив:

ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією, проходячи її в посаді гранатометника ІНФОРМАЦІЯ_2 військової частини НОМЕР_1 у військовому званні «матрос», 06 листопада 2023 року, близько 17 години, перебуваючи на території ротного командно-спостережного пункту військової частини НОМЕР_1 у АДРЕСА_2 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки, бажаючи їх настання, в порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 2, 11, 16, 30, 37, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, в умовах воєнного стану, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби, відкрито відмовився виконати наказ начальника, а саме бойове розпорядження командира ІНФОРМАЦІЯ_3 військової частини НОМЕР_1 майора ОСОБА_6 від 06.11.2023 року за № 38 щодо форсування 07 листопада 2023 року у складі десантно-штурмової роти ІНФОРМАЦІЯ_3 військової частини НОМЕР_1 р. Дніпро та здійснення висадки на лівому березі р. Дніпро, послідовного зайняття рубежів перехрестя доріг та просіки, з метою прикриття правого флангу іншого підрозділу морської піхоти, про що відкрито заявив своєму прямому начальнику - командиру десантно-штурмової роти ІНФОРМАЦІЯ_3 військової частини НОМЕР_1 лейтенанту ОСОБА_7 , та, як наслідок, не виконав цей наказ, хоча об`єктивно повинен був і міг його виконати.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 402 КК України, як непокора, тобто відкрита відмова виконати наказ начальника, вчинена в умовах воєнного стану.

10 січня 2024 року між обвинуваченим ОСОБА_4 за участі захисника ОСОБА_5 , та прокурором ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 36-37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні 0000035 від 04.01.2024 року на підставі ст. ст. 468-470, 472 КПК України укладено угоду про визнання винуватості.

Відповідно до змісту даної угоди, ОСОБА_4 беззастережно визнає свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України - непокора, тобто відкрита відмова виконати наказ начальника, вчинена в умовах воєнного стану і зобов`язується: беззастережно визнати свою вину та активно сприяти розкриттю кримінального правопорушення.

Окрім цього, між сторонами було визначено міру покарання у випадку затвердження угоди судом і постановлення вироку.

Так, враховуючи обставини провадження, з урахуванням ступеня тяжкості кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, яке відповідно до ч. 5 ст.12 КК України, є тяжким злочином, особи винного, який раніше не судимий, приймав безпосередню участь у відсічі збройної агресії рф проти України, у подальшому бажає проходити військову службу та захищати суверенітет та територіальну цілісність України, а також наявності передбачених ст. 66 КК України обставин, що пом`якшують його покарання у виді щирого каяття, активного сприяння розкриттю кримінального правопорушення, тобто декількох обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, враховуючи беззаперечне визнання ОСОБА_4 винуватості, сторони дійшли згоди щодо можливості застосування ст. 69 КК України та призначити покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 4 ст. 402 КК України у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

Крім того, сторони дійшли згоди щодо можливості, із застосуванням ст. 62 КК України, замінити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на тримання у дисциплінарному батальйоні на той самий строк, та остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді тримання в дисциплінарному батальйоні на строк 1 (один) рік.

Крім того, прокурор та обвинувачений визначили наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 473 КПК України, а також наслідки невиконання угоди про визнання винуватості і окремо невиконання угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 476 КПК України.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні, просив угоду про визнання винуватості затвердити та призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання, зазначивши, що при її укладені були дотримані вимоги кримінального та кримінального процесуального кодексів України.

Обвинувачений ОСОБА_4 та захисник ОСОБА_5 просили угоду затвердити та призначити обвинуваченому узгоджене покарання. При цьому ОСОБА_4 визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, в об`ємі пред`явленого обвинувачення, надав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання.

Розглядаючи в порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Суд, шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

При цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_4 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст. 472 КПК України.

Умови угоди про визнання винуватості відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи та інтереси сторін і інших осіб.

Враховуючи викладене, оскільки умови угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_4 , відповідають вимогам кримінального процесуального та кримінального кодексів України, з урахуванням особи обвинуваченого, наявності обставин, що пом`якшують покарання, зокрема щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та відсутність обставин, що обтяжують покарання, бажання обвинуваченого проходити в подальшому військову службу та захищати суверенітет та територіальну цілісність України суд, врахувавши доводи сторін кримінального провадження, дійшов висновку про наявність правових підстав для затвердження даної угоди.

Заходи забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна не застосовувалось. Матеріальна шкода правопорушенням не заподіяна. Цивільний позов не заявлений. Речові докази та витрати на залучення експерта відсутні.

Відносно обвинуваченого ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою. Суд не вбачає підстав для зміни відносно обвинуваченого запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.

Керуючись ст. ст. 368-371, 373, 374, 468, 469, 472, 473, 474, 475 КПК України, суд,-

ухвалив:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 10 січня 2024 року у кримінальному провадженні №0000035 від 04.01.2024 року за ч. 4 ст. 402 КК України, укладену між прокурором у кримінальному провадженні - прокурором Херсонської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 за участю захисника - адвоката ОСОБА_5 .

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України та призначити йому узгоджене сторонами покарання, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ч. 1 ст. 62 КК України, замінити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік - на тримання у дисциплінарному батальйоні для військовослужбовців строком на 1 (один) рік.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у виді тримання під вартою - залишити без змін.

Початок строку відбування покарання обчислювати з моменту набрання вироком законної сили, зарахувавши ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі ч. 5 ст. 72 КК України, у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення, а саме: з моменту його фактичного затримання - 22.11.2023 року по день набрання вироком законної сили, з розрахунку - один день попереднього ув`язнення дорівнює одному дню тримання в дисциплінарному батальйоні

Судові витрати та речові докази відсутні.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до відповідальності, встановленої законом.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що у разі невиконання ним угоди про визнання винуватості прокурор в межах строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, має право звернутись до суду з клопотанням про скасування вироку.

На вирок може бути подана апеляційна скарга протягом 30 (тридцяти) днів з дня проголошення до Херсонського апеляційного суду через Херсонський міський суд Херсонської області з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження протягом строку апеляційного оскарження мають право заявити клопотання про ознайомлення з матеріалами кримінального провадження.

Копія вироку негайно після судового засідання вручається обвинуваченому, захиснику та прокурору.

Суддя ОСОБА_1