Справа № 309/2089/16-к
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

21.11.2023 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участі секретарки судових засідань ОСОБА_4 ,

та учасників судового розгляду: прокурорки ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника, адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 11-кп/4806/29/22, за апеляційною скаргою, яку подала прокурор ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И В:

Вироком Хустського районного суду Закарпатської області від 18 листопада 2021 року,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше неодноразово судимого, останні судимості за вироком Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 11 червня 2018 року за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, 09 січня 2019 року звільненого за відбуттям покарання ; вироком Хустського районного суду Закарпатської області від 17.03.2021 за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік,

визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 2 ст. 186 КК України та призначено йому покарання за ч. 1 ст. 122 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки; за ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, обвинуваченому ОСОБА_6 призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України до призначеного за цим вироком покарання обвинуваченому ОСОБА_6 приєднано частково не відбуту частину покарання за вироком Хустського районного суду Закарпатської області від 17.03.2021 у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) місяців та остаточно до відбуття призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири ) роки і 6 (шість) місяців.

Початок строку відбування покарання обвинуваченим ОСОБА_6 за цим вироком слід рахувати з моменту його затримання, а саме з 23 жовтня 2020 року.

Вироком ухвалено речові докази у справі - шкіряну куртку чорного кольору з маркуванням «Reserved» та мобільний телефон марки «HONOR 7 Apro» - залишити у користуванні потерпілого ОСОБА_9 .

Згідно з вироком, ОСОБА_6 визнаний винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень за таких обставин.

30 квітня 2019 року, приблизно о 03 год 00 хв, обвинувачений ОСОБА_6 , перебуваючи у будинку АДРЕСА_2 , під час розпивання спиртних напоїв, маючи прямий умисел на заволодіння чужим майном, повторно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, скориставшись тим, що потерпілий ОСОБА_9 заснув на ліжку у кімнаті цього будинку, відкрито у присутності ОСОБА_10 зняв із ОСОБА_9 шкіряну куртку чорного кольору з маркуванням «Reserved» вартістю 900 гривень, у кишенях якої знаходилися грошові кошти в сумі 1800 гривень, купюрами по 200 гривень та мобільний телефон марки «HONOR 7 Apro» вартістю 2729,00 грн. Внаслідок вказаних протиправних дій обвинуваченого ОСОБА_6 потерпілому ОСОБА_9 завдано матеріальну шкоду на загальну суму 5 429,00 грн.

Продовжуючи свої протиправні дії, 08 травня 2019 року, приблизно о 18 год 00 хв, обвинувачений ОСОБА_6 , перебуваючи у кухонній кімнаті будинку АДРЕСА_2 , який належить ОСОБА_11 , під час розпивання спиртних напоїв з ОСОБА_12 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин наніс один удар правою рукою в обличчя ОСОБА_12 , спричинивши йому тілесне ушкодження у вигляді: двобічного перелому нижньої щелепи зі зміщенням, яке за висновком експерта № 69 від 27.05.2019 кваліфіковане як тілесне ушкодження середнього ступеню тяжкості.

За вказані кримінальні правопорушення вчинені обвинуваченим ОСОБА_6 передбачена кримінальна відповідальність за ч. 1 ст. 122 та ч. 2 ст. 186 КК України.

В апеляційній скарзі прокурор вказує на те, що вирок є вирок суду є незаконним у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, і підлягає скасуванню. В обґрунтування доводів прокурор зазначає, що при призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 покарання місцевий суд повинен був застосувати приписи ч. 4 ст. 70 КК України, приєднавши покарання за вироком Хустського районного суду від 13.07.2021. Однак, суд першої інстанції, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, безпідставно приєднав покарання за вироком Хустського районного суду від 17.03.2021. Просить вирок скасувати, ухвалити новий, яким ОСОБА_6 визнати винуватим та призначити йому покарання за ч. 1 ст. 122 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки, за ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки ; на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити обвинуваченому ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки і на підставі ч. 4 ст. 70 КК України до призначеного покарання частково приєднати частину покарання за вироком Хустського районного суду від 13.07.2021 та призначити обвинуваченому ОСОБА_6 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 8 (вісім) років.

Заслухавши доповідь судді про суть вироку, повідомлення про те, ким і в якому обсязі він оскаржений, про основні доводи апеляційної скарги, пояснення учасників апеляційного розгляду: прокурорки ОСОБА_5 , яка підтримала апеляційну скаргу; обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника - адвоката ОСОБА_7 , які заперечили щодо задоволення апеляційної скарги, дослідивши зібрані у кримінальному провадженні докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурорки ОСОБА_8 підлягає частковому задоволенню.

Кримінальне провадження розглядається за відсутності потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_12 , неявка яких, з огляду на положення ст. 405 КПК України, не перешкоджає його розгляду. З матеріалів провадження вбачається, що: повідомлення про час та місце розгляду кримінального провадження вищевказаним особам направлено відповідно до вимог законодавства і вони вважаються належним чином повідомлені про час та місце розгляду кримінального провадження; даних про поважність причин неявки та заяви про відкладення розгляду апеляційної скарги на інший термін від них не надходило; апеляційним судом не визнавалась обов`язковість явки вищевказаних осіб у судове засідання на розгляд апеляційної скарги; відповідно до ст. 28 КПК України кримінальне провадження повинно бути розглянуте і процесуальні рішення повинні бути прийняті у розумні строки; прокурорка ОСОБА_5 , обвинувачений ОСОБА_6 та захисник - адвокат ОСОБА_7 не заперечували щодо розгляду апеляційної скарги без участі потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_12 .

При оцінці доводів апеляційної скарги щодо незаконності та необґрунтованості судового рішення щодо обвинуваченого ОСОБА_6 колегія суддів бере до уваги таке.

Так, відповідно до ст. ст. 370, 371, 373, 374 КПК України судове рішення (вирок), який ухвалюється іменем України, є найважливішим актом правосуддя в кримінальних справах, повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, у тому числі ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням, передбачених цим Кодексом, вимог щодо кримінального провадження, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, з наведенням у ньому належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення. Обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення. У мотивувальній частині вироку в разі визнання особи винуватою зазначаються: формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення; статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений; докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви не врахування окремих доказів; мотиви зміни обвинувачення, підстави визнання частини обвинувачення необґрунтованим, якщо судом приймалися такі рішення; обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання; мотиви призначення покарання, звільнення від відбування покарання, застосування примусових заходів медичного характеру при встановленні стану обмеженої осудності обвинуваченого, застосування примусового лікування відповідно до статті 96 Кримінального кодексу України, мотиви призначення громадського вихователя неповнолітньому; підстави для задоволення цивільного позову або відмови у ньому, залишення його без розгляду; мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться: верховенство права; законність; рівність перед законом і судом; презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини; змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; безпосередність дослідження показань, речей і документів; диспозитивність; гласність і відкритість судового провадження та його повне фіксування технічними засобами.

Колегія суддів вважає, що при розгляді кримінального провадження щодо обвинуваченого ОСОБА_6 судом першої інстанції не дотримані передбачені ст. 7 КПК України загальні засади кримінального провадження, допущені істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, неповнота та поверховість при дослідженні його фактичних обставин, зокрема, викладені у вироку висновки не підтверджені наведеними у ньому доказами, які були досліджені під час судового розгляду, у зв`язку із чим такий не може бути визнано законним та обґрунтованим.

Відповідно до ч. 2 ст. 314 КПК України підготовче судове засідання відбувається за участю обвинуваченого (крім випадків, коли здійснювалося спеціальне досудове розслідування), прокурора, захисника, потерпілого, його представника та законного представника, цивільного позивача, його представника та законного представника, цивільного відповідача та його представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, згідно з правилами, передбаченими цим Кодексом для судового розгляду. Після виконання вимог, передбачених статтями 342-345 цього Кодексу, головуючий з`ясовує в учасників судового провадження їх думку щодо можливості призначення судового розгляду.

Колегія суддів встановила, що у порушення положень ст. 314 КПК України, підготовче судове засідання у кримінальному провадженні за ч. 2 ст. 186 КК України проведено за відсутності потерпілого ОСОБА_9 , і при цьому, в матеріалах кримінального провадження відсутні такі відомості, які б із достовірністю свідчили про те, що потерпілий ОСОБА_9 був належним чином повідомлений про час та місце підготовчого судового засідання та не бажав брати участь у підготовчому судовому засіданні, зокрема заяви, подані особисто потерпілим.

Відповідно до ч. 2 ст. 318 КПК України судовий розгляд здійснюється в судовому засіданні з обов`язковою участю сторін кримінального провадження, крім випадків, передбачених цим Кодексом. У судове засідання викликаються потерпілий та інші учасники кримінального провадження.

Так, з матеріалів кримінального провадження, у тому числі вироку суду та журналу судових засідань, убачається, що судовий розгляд кримінального провадження (справи) щодо обвинуваченого ОСОБА_6 проведено за відсутності потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_12 , і при цьому, з матеріалів кримінального провадження не убачається, що потерпілі ОСОБА_9 та ОСОБА_12 були належним чином повідомлені про час та місце судових засідань 05.10.2021, 17-18.11.2021 та особисто подавали до суду заяви про проведення цих судових засідань без їхньої участі.

Вказане свідчить про порушення прав потерпілих на доступ до правосуддя, а відповідно до приписів ст. ст. 412, 415 КПК України розгляд кримінального провадження за відсутності потерпілих віднесено до істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, тягне скасування вироку із направленням кримінального провадження на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Окрім того, колегія суддів вважає, що при розгляді кримінального провадження щодо обвинуваченого ОСОБА_6 не дотримані і приписи ст. 349 КПК України.

Так, з матеріалів кримінального провадження убачається, що суд першої інстанції провів судовий розгляд у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України та визнав недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.

Проте, із матеріалів кримінального провадження, а саме наявних у матеріалах справи журналів судових засідань, не убачається, що сторонам кримінального провадження, у тому числі обвинуваченому, роз`яснювались положення ч. 3 ст. 349 КПК України, у тому числі не убачається, що суд першої інстанції з`ясовував в учасників судового провадження чи правильно вони розуміють зміст обставин, які ними не оспорюються, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснював їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

При цьому, з матеріалів кримінального провадження убачається, що обвинувачений ОСОБА_6 відмовився від надання пояснень з приводу обставин вчинення кримінальних правопорушень і не вбачається, що стороною обвинувачення надавались суду першої інстанції докази у підтвердження висунутого ОСОБА_6 обвинувачення за ч. 2 ст. 186 КК України.

Разом із тим, у матеріалах кримінального провадження відсутні дані, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_6 , зокрема відомості про місце проживання, склад сім`ї, перебування на спеціальних обліках, наявність утриманців, захворювань тощо.

Окрім цього зі змісту вироку вбачається, що суд першої інстанції не вмотивував висновки про доведеність вини та кваліфікацію діянь обвинуваченого ОСОБА_6 за обставинами інкримінованих йому діянь.

Наведені обставини також свідчать і про неповноту та поверховість при дослідженні інкримінованих обвинуваченому ОСОБА_6 фактичних обставин кримінальних правопорушень, що свідчить про порушення судом першої інстанції вимог ст. ст. 370, 373 КПК України щодо законності та вмотивованості судового рішення, а також про те, що викладені у вироку висновки не підтверджені дослідженими безпосередньо під час судового розгляду доказами.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що ухвалений у кримінальному провадженні щодо обвинуваченого ОСОБА_6 вирок не може бути визнано законним та обґрунтованим.

Тому, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції допустив порушення вимог кримінального процесуального закону, які віднесено до істотних порушень вимог КПК України, і які колегія суддів Закарпатського апеляційного суду не може виправити, використовуючи свої повноваження, що у свою чергу, відповідно до ст. ст. 412, 415 КПК України, є підставою для скасування вироку із призначенням нового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції в іншому складі.

У зв`язку з цим, вимоги апеляційної скарги сторони обвинувачення про ухвалення апеляційним судом нового вироку, не можуть бути задоволені.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 415 КПК України, призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції не вправі вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання.

Під час нового розгляду суду першої інстанції необхідно усунути вказані вище недоліки, повно, всебічно та об`єктивно розглянути матеріали кримінального провадження, дати належну оцінку пред`явленим сторонами кримінального провадження доказам у їх сукупності, а також викладеним у апеляційній скарзі прокурорки доводам, і прийняти рішення з дотриманням вимог кримінального та кримінального процесуального закону; ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, з урахуванням положень ст. ст. 370-374 КПК України.

Тому, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

При вирішенні питання в частині запобіжного заходу, апеляційний суд враховує положення ст. 419 КПК України, а також ст. ст. 177, 194 цього Кодексу.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд вважає, що існують передбачені ст. 177 КПК України ризики, зокрема, ризики того, що обвинувачений ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, може переховуватися від суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчиняти інші кримінальні правопорушення.

З огляду на тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_6 , та покарання, яке йому загрожує, а також дані про особу обвинуваченого (раніше неодноразово судимий, не працюючий, не одружений), існують обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_6 з метою уникнення кримінальної відповідальності може переховуватися від суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Тому, на переконання апеляційного суду, наведені вище обставини викликають необхідність тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу, яку подала прокурорка ОСОБА_8 , задовольнити частково.

Вирок Хустського районного суду Закарпатської області від 18 листопада 2021 року, щодо обвинуваченого за ч. 1 ст. 122, ч.2 ст. 186 КК України, ОСОБА_6 , - скасувати, призначивши новий розгляд кримінального провадження у суді першої інстанції в іншому складі.

Встановити строк тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою до 19.01.2024.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді: