УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2023 року м. Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання захисника ОСОБА_4 в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 про скасування арешту майна,

у с т а н о в и в:

До Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання захисника ОСОБА_4 в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 420 220 000 000 014 15 від 18.10.2022.

На обґрунтування клопотання заявник зазначив, що ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 03.02.2023 накладено арешт на майно ОСОБА_5 , а саме: земельну ділянку, кадастровий номер :04:003:0257, за адресою: Сумська область, Сумськии? район, с/рада. Шпилівська, реєстраційний номер: 47; квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер: 00; садовий будинок за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер: 27189815; автомобіль «KIA SPORTAGE», реєстраційний номер НОМЕР_1 (справа № 761/4013/23).

Однак на думку заявника, арешт на зазначене вище майно накладений необґрунтовано, з огляду на необґрунтованість підозри ОСОБА_5 , оскільки в діях останнього відсутній склад кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 212, ч. 1 ст. 366 КК України, арештоване майно отримане законним шляхом, тому і спеціальна конфіскація до майна не може бути застосована.

У судовому засіданні слідчий заперечував проти задоволення клопотання та скасування арешту майна, зазначивши, що арешт накладений з метою забезпечення спеціальної конфіскації.

Заявник у судове засідання не прибув, про причини неявки суд не повідомив.

Слідчий суддя, заслухавши думку слідчого, дослідивши матеріали клопотання, дійшов висновку про таке.

У силу ст. 131, 132 КПК України арешт майна віднесений до заходів забезпечення кримінального провадження, які вживаються за наявності обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування відповідного заходу забезпечення.

При цьому підлягає врахуванню, чи виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи потреби досудового розслідування, а також, чи може бути виконане завдання, для виконання якого сторона обвинувачення звертається з відповідним клопотанням.

Згідно з ч. 1 ст. 174 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 170 КПК арешт майна допускається з метою забезпечення спеціальної конфіскації.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 03.02.2023 (справа № 761/4013/23) задоволено клопотання прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 та у кримінальному провадженні № 420 220 000 000 014 15 від 18.10.2022 накладений арешт на майно ОСОБА_5 , а саме: земельну ділянку, кадастровий номер :04:003:0257, за адресою: Сумська область, Сумськии? район, с/рада. Шпилівська, реєстраційний номер: 47; квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер: 00; садовий будинок за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер: 27189815; автомобіль «KIA SPORTAGE», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з метою забезпечення спеціальної конфіскації.

Згідно з ч. 1 ст. 174 КПК арешт майна може бути скасований за клопотанням власника майна за умови, що останній доведе, що у подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладений необґрунтовано.

Вказана процесуальна норма покладає на учасника кримінального провадження, яким ініціюється скасування арешту, обов`язок доведення зазначених обставин.

Отже, саме ця особа має навести необхідне та достатнє обґрунтування своїх доводів, надавши слідчому судді відповідні докази.

Виходячи з вказаної процесуальної норми, на заявника покладається обов`язок довести ті обставини, які можуть стати підставою для скасування арешту.

У той же час, оцінюючи наведені у клопотанні доводи, слідчий суддя не знаходить їх переконливими, оскільки вони не спростовують висновків слідчого судді, що вказане майно відповідає критеріям, визначеним у п. 1 ч. 1 ст. 962 КК, тобто може бути предметом спеціальної конфіскації.

З наведеного витікає, що залишається актуальним забезпечення схоронності такого майна шляхом заборони розпорядження.

Слідчий суддя частково погоджується з аргументацією заявника у клопотанні щодо порушення рішенням про накладення арешту права власності ОСОБА_5 .

У той же час, право власності не є абсолютним, статтею 41 Конституції України встановлено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Наведена конституційна норма гарантує, що позбавлення права власності, невід`ємними складовими частинами якого є володіння, користування та розпорядження об`єктом власності, можливе у випадках та у спосіб, які передбачені відповідними правовими нормами.

У цьому випадку обмеження права власності гр. ОСОБА_5 відбулося на підставі рішення слідчого судді, тобто у спосіб, передбачений законом.

Крім того, заявник, не з`явившись до суду, позбавив слідчого суддю можливості дослідити додаткові доводи щодо ініційованого клопотання.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 131, 132, 170, 174, 395 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в :

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 420 220 000 000 014 15 від 18.10.2022 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 03.02.2023 (справа № 761/4013/23), відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1