Справа № 489/6612/23
Провадження № 1-в/489/134/23
Ленінський районний суд міста Миколаєва
Ухвала

іменем України

02 листопада 2023 року місто Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні подання Інгульського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях про застосування покарання за наявності кількох вироків,

встановив:

До Ленінського районного суду міста Миколаєва надійшло подання Інгульського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях про застосування покарання за наявності кількох вироків відносно ОСОБА_3 , який перебуває на обліку органу пробації, засудженого за вироком Корабельного районного суду м. Миколаєва від 28.06.2023 за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289, ч. 1 ст. 304, ч. 1 ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі без конфіскації майна зі звільненням від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з випробуванням з іспитовим строком два роки, та вироком Миколаївського апеляційного суду від 28.09.2023 за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі.

Засуджений, його захисник, прокурор та представник органу пробації в судове засідання не з`явилися, повідомлялися про місце та час розгляду клопотання належним чином, від прокурора представника органу пробації надійшли заяви про проведення судового розгляду в їхню відсутність. Неприбуття вказаних осіб в судове засідання не перешкоджає проведенню судового розгляду згідно з ч. 5 ст. 539 КПК України.

Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про застосування покарання за наявності кількох вироків.

Згідно з ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України, питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом. Клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктом 11 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Судом встановлено, що вироком Корабельного районного суду м. Миколаєва від 28.06.2023 ОСОБА_3 засуджений за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289, ч. 1 ст. 304, ч. 1 ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі без конфіскації зі звільненням від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з випробуванням з іспитовим строком два роки (набрав законної сили 29.07.2023).

Вироком Миколаївського апеляційного суду від 28.09.2023 ОСОБА_3 засуджений за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі (набрав законної сили 28.09.2023).

Згідно з ч. 4 ст. 70 КК України, за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», коли особа, щодо якої було застосоване звільнення від відбування покарання з випробуванням, вчинила до постановлення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно.

Також згідно з висновком, викладеним у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 15.02.2021 у справі №760/26543/17, у випадку, коли попередній вирок залишився незмінним і прийняте в ньому рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням зберігає свою законну силу, а новим вироком особі призначається покарання, яке вона має відбувати реально, положення ч. 4 ст. 70 КК щодо призначення остаточного покарання особі з урахуванням попереднього вироку не застосовуються, а кожний вирок попередній, за яким особа звільнена від відбування покарання з випробуванням, та новий, за яким їй призначено покарання, що належить відбувати реально виконуються самостійно.

Системний аналіз положень ч. 4 ст. 70 КК України, з урахуванням висновків Верховного Суду, свідчить про те, що призначаючи покарання за сукупністю злочинів на підставі ч. 4 ст. 70 КК, суд не вправі змінювати покарання, призначене попереднім (першим) вироком за окремий злочин. Він також не повинен ще раз призначати (дублювати) це покарання у новому (другому) вироку. В даному випадку діє юридична презумпція законності й обґрунтованості попереднього вироку, яку суд підтверджує, застосовуючи ч. 4 ст. 70 КК.

У випадку, коли попередній вирок залишився незмінним і прийняте в ньому рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням зберігає свою законну силу, а новим вироком особі призначається покарання, яке вона має відбувати реально, положення ч. 4 ст. 70 КК щодо призначення остаточного покарання особі з урахуванням попереднього вироку не застосовуються, а кожний вирок попередній, за яким особа звільнена від відбування покарання з випробуванням, та новий, за яким їй призначено покарання, що належить відбувати реально, виконуються самостійно.

Вказане тлумачення закону про кримінальну відповідальність є усталеною практикою, оскільки суд, який призначає такій особі покарання за інший злочин, вчинений до постановлення вироку в першій справі, не може ревізувати міру покарання, призначену особі попереднім вироком.

Керуючись статтями 372, 395, 537, 539 КПК України, суд

постановив:

Вирок Корабельного районного суду м. Миколаєва від 28.06.2023, яким ОСОБА_3 засуджений за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289, ч. 1 ст. 304, ч. 1 ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі без конфіскації майна зі звільненням від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком два роки, та вирок Миколаївського апеляційного суду від 28.09.2023, яким ОСОБА_3 засуджений ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі, що належить відбувати реально, - виконувати самостійно.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду через Ленінський районний суду міста Миколаєва протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим - в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1