УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2023 року

м. Київ

справа № 757/68385/21-к

провадження № 51-7794 ск 23

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Київського апеляційного суду від 25 вересня 2023 року.

Суть питання та встановлені судом обставини

Вироком Печерського районного суду міста Києва від 19 грудня 2022 року, ОСОБА_5 визнано винуватим у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК України, та призначено покарання: за ч. 1 ст. 187 КК України у виді 3 років позбавлення волі, за ч. 1 ст. 263 КК України у виді 3 років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань призначено остаточне покарання у виді 5 років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки із покладенням обов`язків визначених ст. 76 цього Кодексу.

Вироком Київського апеляційного суду від 25 вересня 2023 року вирок суду першої інстанції скасовано в частинізвільнення обвинуваченого від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України.

Призначено покарання за ч. 1 ст. 187 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки, за ч. 1 ст. 263 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, призначено остаточне покарання у виді 5 років позбавлення волі. В решті вирок місцевого суду залишено без змін.

Захисник ОСОБА_4 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій порушує питання про перегляд у касаційному порядку вироку апеляційного суду щодо ОСОБА_5 .

Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 КПК України, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що скаргу подано без додержання вимог п. 4, 5 ч. 2 зазначеної статті.

Згідно зі ст. 427 вказаного Кодексу в касаційній скарзі, серед іншого, зазначається обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому саме полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень.

Статтею 438 КПК України передбачено, що підставами для зміни або скасування судових рішень судом касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність і невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого. При вирішенні питання про наявність зазначених підстав суд касаційної інстанції має керуватися статтями

412 - 414 цього Кодексу.

Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення і які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи обґрунтувавши їх.

Захисник ОСОБА_4 у касаційній скарзі оскаржує вирок апеляційного суду фактично пославшись на підстави щодо неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність (п. 2 ч. 1 ст. 438 КПК України) та невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого через суворість (п. 3 ч. 1 ст. 438 КПК України).

Разом з цим, захисник хоча і оскаржує судове рішення на підставі п. 3 ч. 1 ст. 438 КПК України, однак у касаційній скарзі не наводить обґрунтування щодо відмінності принципового характеру у виді та розмірі призначеного покарання, в аспекті ст. 414 КПК України.

Натомість, доводи касаційної скарги фактично зводяться до безпідставного скасування апеляційним судом звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, відповідно до приписів ст. 75 КК України, що позбавляє можливості встановити дійсну його позицію, з чим саме ОСОБА_4 не погоджується - з видом та розміром призначеного засудженому остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років чи з порядком його відбування.

Призначення покарання і звільнення від його відбування, попри нерозривний взаємозв`язок з точки зору правових наслідків для засудженого, мають відмінну юридичну природу і є окремими заходами, які послідовно застосовуються судом у разі прийняття відповідного рішення. При цьому вирішення питання про обрання особі виду покарання передує вирішенню питання про звільнення від його відбування з випробуванням, що прямо випливає зі змісту положення ч. 1 ст. 75 КК України.

Наявність вказаних недоліків унеможливлює відкриття провадження за касаційною скаргою захисника.

Відповідно до ст. 429 КПК України суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених статтею 427 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки касаційної скарги і встановлюється строк, необхідний для їх усунення, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.

Ураховуючи викладене, керуючись ст. 429 КПК України, колегія суддів вважає за необхідне залишити скаргу без руху та встановити строк для усунення допущених недоліків.

З цих підстав Суд постановив:

Касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Київського апеляційного суду від 25 вересня 2023 рокузалишити без руху і встановити строк для усунення недоліків - десять днів із дня отримання копії цієї ухвали.

У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто скаржнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_6 ОСОБА_3