СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 1-кс/759/7653/23
ун. № 759/4786/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2023 року слідчий суддя Святошинського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні в місті Києві клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна, подане у кримінальному провадженні за №0003491 від 13.12.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До Святошинського районного суду міста Києва 12.12.2023 надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва від 17.03.2023 у кримінальному провадженні за №0003491 від 13.12.2023.

Дане клопотання адвокат ОСОБА_3 обґрунтовує тим, що ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва №759/4786/23 від 17.03.2023 задоволено клопотання слідчого Святошинського УП ГУНП у місті Києві ОСОБА_5 та накладено арешт на майно, яке вилучене 14.03.2023 в ході проведеного обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на: мобільний телефон марки «Samsung» з Imei НОМЕР_1 ; мобільний телефон марки Iphone 11 Pro золотого кольору з Imei НОМЕР_2 , Imei2: НОМЕР_3 ; мобільний телефон марки Samsung чорного кольору в чохлі, з Imei1: НОМЕР_4 Imei2: НОМЕР_5 ; флеш носій в кількості 3 (трьох) шт. марки Goodraw 64GB, Transed 16 GB та Transed 16GB; блокнот чорного кольору з наявними записами, написані власноруч ОСОБА_4 ; банкіські картки: ПриватБанк № НОМЕР_6 , ПриватБанк № НОМЕР_7 ; ПриватБанк № НОМЕР_8 та Монобанк № НОМЕР_9 ; грошові кошти в кількості 5 шт. номіналом по 100 доларів США з наступними номерами, а саме: PF25203054K, PF25203058K, PF25203059K, PF25016441K, PD57112172B; ноутбук марки «Dell» з зарядним пристроєм до нього. Власник вилученого майна - ОСОБА_4 вважає, що необхідність в накладенні такого арешту відпала, разом з тим, в даному кримінальному провадженні через рік досудового розслідування жодній особі не повідомлено про підозру, а тому слідчим не доведено сукупності підставі вважати, що майно, на яке накладено арешт, є доказом злочину. Крім того, таким довготривалим арештом порушується законне право власності ОСОБА_4 . Метою накладення арешту на вилучене майно стала необхідність у призначенні експертиз для проведення яких потрібно надати експертам зазначені речові докази. В той же час після року досудового розслідування в цілому та після дев`яти місяців після вилучення та арешту майна ОСОБА_4 органом досудового розслідування повинні були здійсненні всі необхідні слідчі дії. Крім того, ОСОБА_4 має статус свідка. Тому, на даний час не встановлено доказів того, що такий захід забезпечення як арешт майна, яке належить ОСОБА_4 виправдовує подальше втручання держави у його право на мирне володіння належним чином.

У судове засідання адвокат та слідчий не прибули, про дату, час та місце судового розгляду клопотання повідомлені належним чином. 21.12.2023 адвокат подав заяву про розгляд клопотання за його відсутності, клопотання підтримує в повному обсязі та просить його задовольнити.

За таких обставин, слідчий суддя вважає за можливе розглянути клопотання за відсутності вказаних осіб.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження не здійснювалося.

Дослідивши клопотання, долучені до нього додатки, матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов такого висновку.

Положеннями ч.1 ст.170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно ч. 2 ст. 173 ПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно із ст. 1 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, кожна фізична або юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до вимог ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

У судовому засіданні встановлено, що Святошинським УП ГУ НП у місті Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0003491 від 13.12.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України. Ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва від 17.03.2023 у кримінальному провадженні накладено арешт на мобільний телефон марки «Samsung» з Imei НОМЕР_1 ; мобільний телефон марки Iphone 11 Pro золотого кольору з Imei НОМЕР_2 , Imei2: НОМЕР_3 ; мобільний телефон марки Samsung чорного кольору в чохлі, з Imei1: НОМЕР_4 Imei2: НОМЕР_5 ; флеш носій в кількості 3 (трьох) шт. марки Goodraw 64GB, Transed 16 GB та Transed 16GB; блокнот чорного кольору з наявними записами, написані власноруч ОСОБА_4 ; банкіські картки: ПриватБанк № НОМЕР_6 , ПриватБанк № НОМЕР_7 ; ПриватБанк № НОМЕР_8 та Монобанк № НОМЕР_9 ; грошові кошти в кількості 5 шт. номіналом по 100 доларів США з наступними номерами, а саме: PF25203054K, PF25203058K, PF25203059K, PF25016441K, PD57112172B; ноутбук марки «Dell» з зарядним пристроєм до нього.

Зі змісту вказаної ухвали слідчого судді вбачається, що арешт на вказане майно накладався з метою забезпечення збереження речових доказів та проведення необхідних слідчий дій.

Задовольняючи клопотання слідчого про накладення арешту, слідчий суддя обґрунтовано врахував наявність правових підстав, передбачених ч. 1-3 ст. 170 КПК України, для задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на таке майно.

Крім того, матеріали провадження, на підставі яких вирішувалося питання про накладення арешту свідчать, що на тому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовували таке втручання у права та інтереси власника майна, з метою забезпечення кримінального провадження.

Разом з тим, слідчий у судове засідання не прибув, додаткових доказів чи документів на спростування доводів клопотання адвоката ОСОБА_3 не надав, також не надав і доказів на підтвердження обставин, які є підставою для продовження такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна.

Крім того, у судовому засіданні встановлено, що на даній стадії досудового розслідування відсутні підстави вважати, що є необхідність у збереженні арешту на вищевказане майно.

При цьому, слід зазначити, що прокурор, слідчий зобов`язані довести необхідність та наявність підстав для продовження такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, наявність потреб досудового розслідування у такому арешті майна, актуальність цього питання.

Слідчий суддя звертає увагу на те, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи, в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Разом з тим, такі додаткові доводи щодо необхідності продовження такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт, прокурором, слідчим у судовому засіданні не наведено.

Також у відповідності з практикою Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі «АГОСі проти Сполученого Королівства» (AGOSI v. The United Kingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108. п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

Отже, жодних доказів, які б спростовували доводи клопотання адвоката ОСОБА_3 та підтверджували обставини, які є підставою для продовження такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, до суду надано не було, у зв`язку із чим слідчий суддя, виходячи з принципу змагальності сторін у кримінальному провадженні, дійшов до висновку, що доводи, зазначені в клопотанні є обґрунтованими.

Аналіз наявних у розпорядженні слідчого судді матеріалів свідчить про відсутність на даний час підстав для продовження такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, а так само, розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, та наслідки арешту такого майна.

Викладені обставини в сукупності свідчать про те, що ризики, що стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, а саме арешту на вищевказане майно, на час розгляду клопотання про скасування арешту майна відпали, що обґрунтовано матеріалами, доданими до клопотання, та учасниками кримінального провадження в судовому засіданні. Крім того, слідчому судді не наведено додаткових доводів в обґрунтування наявних ризиків, як підстави для подальшого втручання у права особи, в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Таким чином, слідчий суддя дійшов до висновку про відсутність у кримінальному провадженні даних, які б виправдовували подальше втручання держави у правомірне володіння ОСОБА_4 майном на підставі зазначених обставин, оскільки адвокатом ОСОБА_3 доведено, що у подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба.

Враховуючи наведене, слідчий суддя вважає доцільним скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва від 17.03.2023 у кримінальному провадженні №0003491 від 13.12.2023, оскільки не вбачає потреби для подальшого застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження, а відтак клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 170-174, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна, подане у кримінальному провадженні за №0003491 від 13.12.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, - задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва від 17.03.2023 у кримінальному провадженні за №0003491 від 13.12.2023, а саме:

- мобільний телефон марки «Samsung» з Imei НОМЕР_1 ;

- мобільний телефон марки Iphone 11 Pro золотого кольору з Imei НОМЕР_2 , Imei2: НОМЕР_3 ;

- мобільний телефон марки Samsung чорного кольору в чохлі, з Imei1: НОМЕР_4 Imei2: НОМЕР_5 ;

- флеш носій в кількості 3 (трьох) шт. марки Goodraw 64GB, Transed 16 GB та Transed 16GB;

- блокнот чорного кольору з наявними записами, написані власноруч ОСОБА_4 ;

- банкіські картки: ПриватБанк № НОМЕР_6 , ПриватБанк № НОМЕР_7 ; ПриватБанк № НОМЕР_8 та Монобанк № НОМЕР_9 ;

- грошові кошти в кількості 5 шт. номіналом по 100 доларів США з наступними номерами, а саме: PF25203054K, PF25203058K, PF25203059K, PF25016441K, PD57112172B;

- ноутбук марки «Dell» з зарядним пристроєм до нього.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1