Справа № 296/5034/23
Вирок

Іменем України

08 лютого 2024 року м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира у складі

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши в залі суду в м. Житомирі у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0001361 від 02.05.2023р. по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Житомира, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою в АДРЕСА_1 , проживаючого в АДРЕСА_2 , раніше судимого за ч.4 ст.185 КК України вироком Житомирського районного суду від 06.12.2023р. до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком 3 роки,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.4 ст.185 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

02.05.2023 року приблизно о 10 годині 23 хвилин ОСОБА_4 перебував у приміщенні торгівельної зали магазину «Полісся-продукти» ТОВ ТК «Полісся-продукт», що розташований за адресою у м. Житомирі, вул.Київська 88. В цей же день, час, місці та за вказаних обставин у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна із вищевказаного магазину, в умовах воєнного стану.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану, ОСОБА_4 , керуючись корисливим мотивом, пересвідчившись в тому, що за його діями ніхто не спостерігає та вони залишаються непоміченими, шляхом вільного доступу зі стелажу магазину взяв в руки майно, належне ТОВ ТК «Полісся-продукт», а саме пляшку віски ТМ «Джек Деніелс» об`ємом 1.0 літр вартістю 1230 гривень 00 копійок та сховав до сумки, яка була при ньому.

В подальшому ОСОБА_4 , утримуючи вказане майно при собі, з метою доведення злочинного умислу до кінця, не розрахувавшись за вказаний товар, минаючи касову лінію, направився до виходу з магазину та намагався покинути приміщення магазину, таким чином виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, але правопорушення не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, оскільки його протиправні дії були виявлені та припинені охоронцем вказаного магазину.

Таким чином, ОСОБА_4 намагався спричинити ТОВ ТК «Полісся-продукт» майнової шкоди на загальну суму 1230 гривень 00 копійок без ПДВ.

В судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину у вчиненні даного кримінального правопорушення визнав повністю. Дав показання, які повністю співпадають із фабулою обвинувачення, фактичними обставинами справи та погодився з їх юридичною кваліфікацією, що запропонована стороною обвинувачення. У вказаний день 02.05.23р. в магазині зі стелажу взяв пляшку віскі, яку поклав в рюкзак, і хотів вийти через касу. Коли перетнув лінію каси, був затриманий охоронцем магазину. У вчиненому розкаюється.

Представник потерпілого ОСОБА_5 звернувся до суду із письмовою заявою від 04.01.2024р. про розгляд кримінального провадження у його відсутності.

Суд, відповідно до ст. 349 ч.3 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів по справі щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, з`ясувавши, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин та немає сумнівів у добровільності їх позиції.

Обвинуваченому ОСОБА_4 роз`яснено, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Проти недоцільності дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, не заперечували всі учасники судового провадження, погодившись на дослідження лише даних, що характеризують особу обвинуваченого, та в частині речових доказів.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні даного кримінального правопорушення, і ці умисні дії кваліфікує за ч.2 ст.15 ч.4 ст.185 КК України, як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), в умовах воєнного стану.

Обираючи вид та міру покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, що відноситься до категорії тяжкого злочину, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують і обтяжують його покарання.

Так, обтяжуючих покарання обвинуваченого обставин судом не встановлено. В якості пом`якшуючих покарання обставин суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, той факт, що викрадене майно повернуто потерпілій стороні.

Суд звертає увагу, що розкаяння передбачає, крім визнання особою факту скоєння злочинних дій, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини в скоєному злочині, щирий жаль із приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинне виражатись у визнанні негативних наслідків злочину, бажанні виправити наслідки скоєного. На переконання суду, такі обставини з боку обвинуваченого ОСОБА_4 знайшли своє реальне підтвердження в ході судового розгляду.

Крім того, суд також враховує життєві обставини обвинуваченого і те, що ОСОБА_4 є особою молодого віку, на час вчинення злочину був несудимим, на обліку в лікарів нарколога, психіатра не перебуває, соціальні зв`язки - має місце постійної реєстрації та проживання в селі Головенка, де проживає вдвох з батьком після смерті матері, працює неофіційно на базарі, отримує дохід, вчинив один епізод крадіжки і злочин не було доведено до кінця, враховуючи думку прокурора, висновок органу пробації про середній ризик небезпеки для суспільства, тому суд призначає покарання в межах санкції статті обвинувачення із застосуванням положень ст.69 КК України у виді позбавлення волі із застосуванням інституту звільнення від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком максимальної тривалості.

Судом також враховується при призначенні покарання, що розгляд кримінального провадження за згодою самого обвинуваченого проведено на підставі положень ч.3 ст.349 КК України, обвинувачений ОСОБА_4 добровільно дав викриваючі його показання, на досудовому розслідуванні добровільно погодився на проведення з його участі слідчого експерименту, висловив щирий жаль з приводу вчиненого, в той же час опосередковано конкретних негативних наслідків від злочинних дій ОСОБА_4 не наступило, і представником потерпілого цивільний позов не заявлявся, на суворості покарання потерпіла сторона не наполягала.

Судом також приймаються до уваги ті обставини, що протягом досудового розслідування будь-який запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався; в порядку ст.208 КПК України обвинувачений не затримувався, суд враховує також його свідому добросовісну сумлінну поведінку в ході судового провадження.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети та принципів справедливості і індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню.

Питання призначення покарання визначають форму реалізації кримінальної відповідальності в кожному конкретному випадку з огляду на суспільну небезпечність і характер кримінального правопорушення, обставини справи, особу винного, а також обставини, що пом`якшують або обтяжують покарання, тощо. Вирішення цих питань належить до дискреційних повноважень суду, що розглядає кримінальне провадження по суті, який і повинен з урахуванням всіх перелічених вище обставин визначити вид і розмір покарання та ухвалити рішення.

Враховуючи наведене, на виконання визначених ст.2 КПК України завдань, індивідуалізації покарання, з урахуванням особи ОСОБА_4 , суд приходить до висновку про можливість застосування приписів ст.69 КК України і призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

На переконання суду, саме такий захід примусу внесе відповідні корективи в соціально-психологічні властивості обвинуваченого, нейтралізує негативні настанови та змусить додержуватись положень закону про кримінальну відповідальність.

При цьому судом також враховуються приписи закону про те, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, а також те, що призначене ОСОБА_4 судом покарання буде необхідне й достатнє для виправлення та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, та буде досягнуто легітимної мети покарання.

Речові докази: пляшку віскі ТМ «Jack Daniel's об`ємом 1л, передану на відповідальне зберігання представнику потерпілої сторони, залишити власнику; DVD - R диск з відеозаписами з камер відеоспостереження залишити при матеріалах кримінального провадження.

Цивільний позов не заявлявся. Арешт на майно не накладався. Судові витрати по справі відсутні.

Запобіжний захід не обирався.

Керуючись ст.ст.368, 369, 374 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.4 ст.185 КК України, та призначити покарання із застосуванням ч.1 ст.69 КК України у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК України з урахуванням вироку Житомирського районного суду Житомирської області від 06.12.2023р. визначити ОСОБА_4 остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст.ст.75,76 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 3 (трьох) років іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Речові докази: пляшку віскі ТМ «Jack Daniel's об`ємом 1л, передану на відповідальне зберігання представнику потерпілої сторони, залишити власнику; DVD - R диск з відеозаписами з камер відеоспостереження залишити при матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Житомирського апеляційного суду через Корольовський районний суд м. Житомира протягом 30 днів, починаючи з дня його проголошення.

Копію вироку негайно вручити обвинуваченому, прокурору, направити представнику потерпілого.

Головуючий суддя ОСОБА_1