Справа № 459/442/22
Провадження № 1-кп/459/32/2022
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 грудня 2023 року Червоноградський міський суд Львівської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Червонограді Львівської області кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000109 від 01.02.2022 відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Червонограда Львівської області, українця, громадянина України, з середньо освітою, неодруженого, раніше несудимого, непрацюючого, інваліда 2 групи, проживаючого за адресою по АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України

ВСТАНОВИВ:

31.01.2022 приблизно о 17 год. 40 хв ОСОБА_4 , знаходячись в приміщенні магазину-кафетерію «Шинок», що по вулиці В. Стуса, 53 у м. Червонограді Львівської області, на грунті попередньо виниклих неприязних стосунків між ним та ОСОБА_6 , вивів останнього до входу вказаного закладу та передбачаючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, але легковажно розраховуючи на їх відвернення, штовхнув правою рукою ОСОБА_6 на сходи, внаслідок чого останній впав зі сходів на асфальтне покриття дороги та при падінні вдарився головою, внаслідок чого отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, яка проявилась забоєм головного мозку важкого ступеня, крововиливом під тверді мозкові оболонки в тім`яній ділянці зліва, перелом склепіння черепа, забійної рани потилично-тімяної ділянки голови, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень по ознаці небезпеки для життя в момент заподіяння.

Такі дії ОСОБА_4 кваліфіковані як спричинення необережного тяжкого тілесного ушкодження, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненому не визнав, вказав, що подія відбулась десь у кінці січня - початок лютого 2022 року. Повідомив, що він зустрів на вулиці свого товариша та останній запросив його у бар «Шинок». Прийшовши туди, вони побачили, що там уже був у нетверезому стані потерпілий ОСОБА_6 , який до всіх чіплявся. Взявши алкоголь, ОСОБА_4 з товаришем пішли та сіли за столик. Згодом ОСОБА_6 підійшов до них, просив йому налити випивку, проте обвинувачений із товаришем не реагували, і потерпілий якось відійшов. Власник закладу ОСОБА_7 сказав, щоб ОСОБА_6 вийшов, бо він був вже дуже п`яним, тому останній пішов збиратись. Коли ОСОБА_6 збирався, то перевернув бокал пива на друга обвинуваченого, розбив їм пляшку горілки та перекинув усю закуску. ОСОБА_4 взяв потерпілого за одяг та завів його до дверей, поставив у тамбур, таким чином вивів обвинуваченого з кафе-бару, а сам повернувся назад у кафе. Чи пішов потерпілий додому обвинуваченому не відомо. Згодом обвинувачений та інші відвідувачі кафе почули шум та вийшовши на вулицю побачили, що ОСОБА_6 лежить на землі та приїхала швидка. Обвинувачений зауважив, що він не штовхав потерпілого, а останній сам впав, оскільки був у дуже нетверезому стані і не міг стояти на ногах.

Потерпілий ОСОБА_6 у судовому засіданні повідомив, що зайшов у бар «Шинок» для того, щоб випити алкоголь, за столиком сидів сам, можливо були ще інші відвідувачі, точно не пригадав. Потім вирішив вийти на вулицю. Пригадав, що відбулось падіння, проте самого моменту не пам`ятає через втрату свідомості. Які саме обставини передували його падінню не пригадав, але підтвердив той факт, що в цей день ОСОБА_4 був у барі. Чи був конфлікт не пам`ятає, оскільки через дану подію отримав травму голови, а саме черепно - мозкову травму. Припустив, що у лікарню його доставила сестра. Після втрати свідомості прокинувся уже у лікарні, де перебував 10 днів. Пригадав, що у поліції показів не надавав, вони приходили до нього у лікарню і там він надавав покази. Додав, що не пам`ятає чи у лікарні надали йому виписку, але самовільно не залишав лікарню. Моменту падіння не пригадує.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_8 , яка являється сестрою потерпілого, суду повідомила, що до неї близько 07 год вечора передзвонила мама та повідомила, що брат перебуває у приймальному покої реанімації. Прийшовши туди побачила, що її брат лежить з перемотаною головою без свідомості. В коридорі були представники поліції, проте вона жодних показів їм не давала, оскільки останні поїхали на місце події. Щодо того, чому брат перебуває у лікарні, то їй показали відео, де вона побачила як ОСОБА_4 взяв її брата за одяг та виставив за двері, а також, що потерпілий не сам впав, а його штовхнув обвинувачений. Додала, що на її думку, ОСОБА_6 перебував у стані алкогольного сп`яніння.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_9 , який являється власником кафе-бару « ІНФОРМАЦІЯ_2 » пригадав, що в день подій потерпілий взяв горілку і почав випивати. У приміщенні було близько 7 людей, окрім потерпілого. Свідок перебував за барною стійкою. Свідок зауважив, що у кафе є довгий стіл, за яким може сидіти близько 7 людей. Згодом, у бар прийшов обвинувачений із своїм другом. Вони сиділи за одним столом із потерпілим, але між ними були ще люди. ОСОБА_10 дуже багато говорив та поводив себе неадекватно, у зв`язку з чим свідок зробив йому зауваження, але він продовжував поводити себе неадекватно. Тому ОСОБА_4 попросив його вийти. Виходили вони разом, говорили на підвищених тонах, що відбувалось на дворі свідку невідомо, проте обвинувачений дуже швидко повернувся назад. Згодом зайшов клієнт та сказав, що біля сходів лежить людина. Потерпілий лежав так приблизно пів години. Додав, що ним були надані записи з камер відеоспостереження на офіційну вимогу поліцейських. Також свідок зауважив, що суттєвого конфлікту між потерпілим та обвинуваченим не було, ОСОБА_4 лише попросив вийти потерпілого на вулицю. Потерпілий був п`яний, але тримався на ногах і виходив м а обвинувачений другим.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_11 суду повідомив, що подія була на початку минулого року. Пригадав, що він обслуговував автомат води, який стоїть поруч кафе. В цей час на сходах з`явився потерпілий, стояв на площадці біля вхідних дверей кафе та хитався, у приміщенні кафе були люди. Свідок зауважив, що не бачив як саме виходив потерпілий, чи виходив ще хтось, а побачив вже те, як потерпілий падав із сходів. Додав, що не може стверджувати чи його хтось штовхнув, чи ні, проте зауважив, що потерпілий був у стані алкогольного сп`яніння. Побачивши що впав потерпілий, свідок підбіг до нього. Також підійшли і інші люди, хотіли підняти ОСОБА_6 , але побачили, що з голови йде кров, тому вирішили не рухати потерпілого. Після падіння на площадці біля вхідних дверей в кафе нікого не було.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_12 , товариш обвинуваченого, суду повідомив, що обвинуваченого він знає, це його друг. Він на початку 2022 року зустрівся з останнім та вони разом пішли у кафе-бар « ІНФОРМАЦІЯ_2 ». Пригадав, що вони з обвинуваченим сиділи та випивали алкогольні напої і до них підійшов чоловік ( ОСОБА_6 ), який попросив йому налити. Вони йому налили, тому він підходив ще декілька разів, але вони вже відмовляли, оскільки потерпілий їм заважав,. Згодом обвинувачений облив свідка горілкою, у зв`язку з чим ОСОБА_4 підвів його до дверей, виставив за перші двері (в кафе вхідні двері з тамбуром, тобто є двоє дверей) та закрив їх. Другі металеві двері в кафе завжди відкриті. Таким чином, обвинувачений вивів потерпілого з кафе. Зауважив, що потерпілий йшов своїми ногами, його ніхто не волік. Обвинувачений після події повернувся назад і вони не бачили, що відбулось за межами кафе, лише потім побачили проблискові мачки.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_13 суду повідомив, що він не пам`ятає ні обставин даної події, ні хто там був, оскільки у нього травма голови. Лише пригадав те, що зайшов у цей бар і там відбулася якась сутичка. Додав, що покази, які давав на досудовому розслідуванні підтверджує, він розповідав поліції що сталось.

Незважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні кримінального правопорушення не визнав, його вина повністю доведена зібраними у справі доказами.

Так, окрім показів, отриманих у судовому засіданні потерпілого та свідків, винність обвинуваченого підтверджується наступними належними та допустимими доказами, дослідженими у судовому засіданні, а саме:

-заявою ОСОБА_8 від 31.01.2022, яка просила притягнути до відповідальності невідомого їй чоловіка, який 31.01.2022 штовхнув її брата ОСОБА_6 зі сходів, внаслідок чого її брат отримав тілесні ушкодження (а. с. 71);

-заявою ОСОБА_6 від 02.02.2022, який просить притягнути до відповідальності невідомого йому чоловіка, який 31.01.2022 штовхнув його зі сходів, внаслідок чого отримав тілесні ушкодження (а. с. 85);

-заявою ОСОБА_9 від 31.01.2022, який надає згоду на проведення огляду належного йому магазину- кафетерію « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (а. с. 72);

-протоколом огляду місця події від 31.01.2022 та фототаблицею до протоколу, з якого було встановлено, що місцем події являється прибудинкова ділянка тротуару поблизу магазину- кафетерію « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що за адресою: АДРЕСА_2 , а саме тротуар від бордюри до сходової вказаного кафетерію. На вказаній ділянці тротуару жодних слів не виявлено та не вилучено. На момент огляду дані сходи були трошки вологі на дотик, слизькі, які складаються із семи сходинок. До верху по сходах здійснюється вхід у приміщення кафетерію через пластикові двері білого кольору та металеві двері коричневого кольору, які на момент огляду були закриті. За даними дверима розташоване приміщення кафетерію, в даному приміщенні слідів боротьби не виявлено (а. с. 73-84);

-протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 07.02.2022, яким вилучено відеофайли, записані на диск DVD-RW (а. с. 87-88);

- протоколом огляду відеозапису від 07.02.2022, з якого встановлено обставини події від 31.01.2022, а саме те, що в полі зору відеокамери знаходяться особи чоловічої статі різної вікової категорії. За столом сидять семеро чоловіків та шестеро стоять. Чоловіки що стоять періодично виходять та заходять інші особи і їх кількість постійно змінюється. За столом під вікном ближче до стіни знаходиться ОСОБА 1 чоловік, зростом 163-167 см, без захисної маски. Одягнутий в темну кофту у світлу смужку. Біля нього знаходиться ще один чоловік чоловічої статі одягнутий у темну куртку, далі знаходиться ще один чоловік чоловічої статі одягнутий у темну куртку. Біля даного чоловіка, ближче до барної стійки знаходиться ОСОБА 2 чоловік, плотної тілобудови, зростом 165-170 см, без захисної маски, волосся сиве, в окулярах. Одягнутий в куртку сірого кольору, джинси синього кольору, через праве плече сумка чорного кольору. Праворуч від ОСОБИ 2 довкола столу знаходяться ще троє чоловіків. Всі присутні за столом вживають, алкоголь та грають в карти. В 17:37:55 ОСОБА 1 піднімається з-за столу і намагається вийти, при цьому втрачає рівновагу і падає на чоловіків, що сидять за столом. Далі невідомий чоловік що сидить біля ОСОБИ 2 піднімається з-за столу, щоб ОСОБА 1 міг вийти, при цьому про щось між собою розмовляють і в цей час ОСОБА І тримаючи куртку в руках, зачепив нею пляшку пива, що знаходилась на столі і пляшка впала на підлогу після цього піднімається ОСОБА2, відставляє під стіл стілець та бере руками ОСОБУ 1 за ліву руку та витягує з-за столу. При цьому ОСОБА 1 чинить опір, а ОСОБА 2 силою штовхає ОСОБУ ОСОБА_14 до виходу. Невідомий чоловік відчиняє вхідні двері і ОСОБА 2 тримаючи лівою рукою за ліву руку ОСОБУ 1, штовхає о 17:39:33 його правою рукою в спину на вулицю після чого о 17:39:39 зачиняє вхідні двері та повертається в приміщення магазину. ОСОБА 1 падає зі сходів та опиняється на асфальті. Особи чоловічої статі різного віку заходять та виходять з приміщення даного закладу, а також знаходяться поряд 3 ОСОБОЮ 1. Однак ОСОБА 2 виходить з даного закладу о 17:44:30, в цей час ОСОБА 1 ще лежить на асфальті О 17:47:49 ОСОБУ 1 забирають медики швидкої медичної допомоги;

-доданим до протоколу огляду відеозапису від 07.02.2022 диском DVD- R, на якому міститься відеозапис із камер спостереження із кафе-бару та на якому зафіксовані події, описані у протоколі, зокрема, на відеозаписі чітко видно, що обвинувачений ОСОБА_15 штовхає потерпілого до виходу. Інший чоловік відчиняє вхідні двері і обвинувачений, тримаючи потерпілого, штовхає його правою рукою в спину на вулицю, після чого зачиняє вхідні двері та повертається в приміщення магазину. Потерпілий перебував у нетверезому стані;1978 р. н. (а. с. 94-96);

-висновком експерта №017/2022 від 17.02.2022, відповідно до якого у гр. ОСОБА_6 , 1978 р. н., були виявлені тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, яка проявлялася забоєм головного мозку важкого ступеня, кровововиливом під тверді мозкові оболонки в тім`яній ділянці зліва, переломом склепіння черепа, забійної рани потилично - тім`яної ділянки голови, які могли утворитися 31 січня 2022 від дії тупого твердого предмета, або внаслідок контакту з такими при падінні з вертикального положення з прискоренням і відноситься до тяжкого тілесного ушкодження по ознаці небезпеки для життя в момент утворення (а. с. 98-99);

-протоколом проведення слідчого експерименту від 28.02.2022 та доданим до нього диском DVD- R, з якого встановлено, що потерпілому запропоновано розповісти про події, що відбулись 31.01.2022, на що останній показав на місце в приміщенні кафетерію, де він знаходився та як виходив із за столу і вказав на місце, де сидів невідомий йому чоловік, який потім виштовхав його до виходу. Також повідомив, що цей чоловік штовхнув його, після чого потерпілий впав на сходи вниз та вдарився головою (а. с. 100-103).

Отже, здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази є належними та допустимими з точки зору можливості їх використання в процесі доказування. Такі містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі, становлять предмет доказування та зібрані у встановленому КПК України порядку.

Разом з тим, стороною захисту було подане клопотання про визнання доказів недопустимими, зокрема, протоколу тимчасового доступу до речей та документів від 07.02.2022 та протоколу слідчого експерименту від 18.02.2022 за участю потерпілого ОСОБА_6 . Клопотання мотивоване тим, що у них частково відсутня вступну частина (відсутні відомості щодо характеристик технічних засобів фіксації та носіїв інформації з яких вони знімалась), цілковито відсутня описова частина, яка повинна містити відомості про послідовність дій, обстановки події, проведення необхідних дослідів чи випробувань, розташування технічних засобів фіксації та носіїв інформації в середині та ззовні закладу, відсутня інформація щодо (додатків) носіїв інформації, які застосовувалися при проведенні процесуальної дії та з яких її було знято, умови та порядок їх використання. Окрім цього, захисник зауважив, що конверт, який містить додаток у вигляді диску з відеозаписом не містить назви, номера, помітки копія це чи оригінал та обов`язкових підписів слідчого, спеціаліста, інших осіб, які брали участь виготовленні додатку.

Суд вважає такі доводи сторони захисту необґрунтованими з огляду на наступне.

Нормою статті 84 КПК України визначено, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів стаття 85 КПК України.

Відповідно до статті 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини (ст. 87 КПК України). Такі перераховані в частинах 2 та 3 цієї ж статті та не є виключними.

Отже, недопустимими є лише ті докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

У своїй постанові у справі № 318/2921/18 від 01.12.2020 ВС зазначив, що норми ст. 87 КПК України не передбачають, що будь-яке формальне недотримання вимог кримінального процесуального закону при отриманні доказу автоматично тягне необхідність визнання доказу недопустимим. Натомість, закон зобов`язує суд дати оцінку доказу з точки зору його допустимості з урахуванням того, чи було допущене порушення КПК істотним та яким чином воно перешкоджало забезпеченню та реалізації прав і свобод особи.

Крім цього, у постанові від 25.09.2018 у справі № 210/4412/15-к ВС зазначив, що перелік діянь, які передбачені у ст. 87 КПК України як підстави для визнання фактичних даних недопустимими як докази, не є вичерпним і становить собою порушення фундаментальних гарантій, що дає певний орієнтир для визначення змісту поняття «істотне порушення» у випадках, які не підпадають під цей перелік. У кожному конкретному випадку суд, оцінюючи допустимість того чи іншого доказу, повинен враховувати істотність допущених порушень кримінального процесуального закону та важливість кожного доказу для встановлення обставин кримінального провадження. Тому кожний доказ повинен оцінюватися автономно, оскільки його безумовне виключення може призвести до негативних наслідків, що виражатимуться в ухваленні незаконного, необґрунтованого та несправедливого судового рішення.

Судом перевірено, що протокол проведення слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_6 від 18.02.2022 був складений, а відповідна слідча дія була проведена, за участю понятих, спеціаліста, та інших осіб і зафіксована на відео за допомогою відеокамери PANASONIC H-CV-160, а диск з відеозаписом долучено до протоколу даної слідчої дії. В протоколі тимчасового доступу до речей та документів від 07.02.2022 зазначено, де відбувся доступ, за участю кого, а також що було виявлено та вилучено. Такі докази підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні та які мають значення для даного кримінального провадження.

Відтак, доводи захисника про те, що протокол проведення слідчого експерименту з потерпілим ОСОБА_6 та протокол тимчасового доступу до речей та документів є неналежними та недопустимими доказами суд вважає безпідставними, оскільки такі протоколи оформлені відповідно до процесуальних норм, підтверджують обставини, що підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні, а отже є належними та допустимими доказами.

Також сторона захисту в своєму клопотанні зазначала про те, що неможливо визначити чи оригінальний чи резервний примірники технічних носіїв інформації зафіксованої процесуальної дії додані до протоколів.

З цього приводу суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 99 КПК оригіналом документа є сам документ, а оригіналом електронного документа ще і його відображення, якому надається таке ж значення як документу.

Водночас за ч. 1 ст. 99 КПК вказує, що документом є спеціально створений з метою збереження інформації матеріальний об`єкт, який містить зафіксовані за допомогою письмових знаків, звуку, зображення тощо відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, у тому числі матеріали звукозапису та електронні носії інформації.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 29 березня 2021 року (справа № 554/5090/16-к, провадження № 51-1878кмо20), ототожнення електронного доказу як засобу доказування та матеріального носія такого документа є безпідставним, оскільки характерною рисою електронного документа є відсутність жорсткої прив`язки до конкретного матеріального носія. У випадку зберігання електронного документа на кількох електронних носіях інформації кожний з електронних примірників вважається оригіналом електронного документа.

Таким чином, долучені до вищевказаних протоколів додатки у вигляді дисків із відеозаписами у будь-якому випадку вважається оригіналом доказу, тому доводи сторони захисту з цього приводу є абсолютно безпідставними.

Серед іншого захисник обвинуваченого зазначав, що конверти, у яких містяться диски з відеозаписами, доданими до протоколів не містять засвідчувального напису слідчого, спеціаліста, інших осіб, які брали участь у виготовленні додатку.

Такі доводи захисника також судом не береться до уваги, оскільки це не є суттєвим порушенням і не тягне за собою недопустимості таких доказів.

Отже, суд не знайшов підстав для визнання вищезазначених доказів недопустимими. Доводи сторони захисту суд розцінює як такі, які мають на меті ухилення ОСОБА_4 від відповідальності.

Відтак, суд вважає дані докази допустимим і належними, такими, що отримані належними суб`єктами отримання доказів, із законного процесуального джерела доказів, у належному процесуальному порядку, із належною фіксацією ходу і результатів слідчих дій відповідно до вимог ст. 86 КПК України.

Відтак, дослідивши всі обставини кримінального провадження, оцінюючи наведені вище докази в їх сукупності з точки зору належності, допустимості, достовірності, суд вважає, що вина ОСОБА_4 у скоєнні інкримінованого кримінального правопорушення знайшла своє підтвердження в судовому засіданні і доведена повністю «поза розумним сумнівом».

Дії обвинуваченого правильно кваліфіковані за ст. 128 КК України.

Підстав для кваліфікації дій обвинуваченого за іншими статтями КК України не встановлено.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 128 КК України, а саме необережне тяжке тілесне ушкодження.

При призначанні покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Згідно з п. 3 вищевказаної Постанови визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст.12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення.

Обвинувачений ОСОБА_4 вчинив необережне кримінальне правопорушення, яке згідно із ст. 12 КК України є нетяжким злочином. Обвинувачений є людиною старшого віку, інвалід 2 групи, на його утриманні перебуває мати похилого віку, раніше обвинувачений не судимий, не працює, неодружений, не перебуває на обліку у психіатра та у лікаря-нарколога, за місцем проживання скарг на нього не надходило.

Обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання судом не встановлено.

При призначенні ОСОБА_4 виду і міри покарання, суд керується загальними засадами призначення покарання, принципом пропорційності заходу переслідування меті, як він розтлумачений Європейським судом з прав людини у п. 38 рішення "Ізмайлов проти Росії" від 16.10.2008 та у п.п. 34, 41 "Швидка проти України" від 30.10. 2014.

Згідно з ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що для виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 , попередження нових кримінальних правопорушень, йому має бути призначене необхідне й достатнє покарання у виді позбавлення волі, в межах санкції статті, яка передбачає відповідальність за вчинене. Менш суворе покарання обвинуваченому призначене не може бути, оскільки останній являється особою з інвалідністю 2 групи, що виключає можливість призначення йому покарання у вигляді громадських робіт та обмеження волі (ч. 3 ст. 56 та ч. 3 ст. 61 КК України), а також оскільки він не працює йому не може бути призначене покарання у вигляді виправних робіт (ст. 57 КК України).

Також, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без реального відбуття покарання, оскільки обвинувачений раніше несудимий, має на утримані матір похилого віку, з якою проживає, являється інвалідом 2 групи, за місцем проживання скарг на нього не надходило, а тому його слід звільнити від відбування покарання з випробуванням, призначивши іспитовий строк, з покладенням обов`язків, передбачених ч. 1 ст. 76 КК України.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

Долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати у справі відсутні.

Керуючись ст. ст. 371, 373, 374, 376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 1 ( один) рік.

На підставі статті 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання, якщо він протягом іспитового строку 1 (один) рік не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ч. 1 ст. 76 КК України, а саме:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Іспитовий термін рахувати від дня оголошення вироку.

Речові докази:

- відеозаписи з камер відеоспостереження - залишити при матеріалах справи,

- медичну карту стаціонарного хворого №1033/55/119 ОСОБА_6 - повернути власнику.

Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Головуючий: ОСОБА_1