Номер провадження: 11-кп/813/399/24
Справа № 523/3039/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.02.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

обвинуваченої - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги обвинуваченої ОСОБА_8 , та її захисника ОСОБА_7 на вирок Суворовського районного суду м. Одеси від 28.04.2023 у кримінальному провадженні №000221, внесеному до ЄРДР 04.02.2018 відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Одеси, громадянки України, українки, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

обвинуваченої у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом першої інстанції.

Оскаржуваним вироком суду першої інстанції ОСОБА_8 визнано винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України, звільнено ОСОБА_8 , від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, строком на 2 (два) роки, з покладанням на неї обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань апробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи.

Запобіжний захід обвинуваченій ОСОБА_8 у вигляді особистого зобов`язання обраний до вступу вироку в законну силу.

Вироком також вирішено питання щодо долі речових доказів.

Зазначеним вироком суду першої інстанції ОСОБА_8 визнано винною у тому, що вона 03.02.2018 близько 16 годині 20 хвилин перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , шляхом вільного доступу, зайшла до спальної кімнати. В кімнаті ОСОБА_8 виник умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, а саме грошових коштів. Після чого, реалізуючи свій злочинний намір, діючи з прямим умислом направлений на таємне викрадення чужого майна, з метою особистого збагачення, ОСОБА_8 впевнившись, що за нею ніхто не спостерігає, викрала грошові кошти, а саме: 122 тисячі гривень та 128 доларів США, в еквіваленті НБУ станом на 03.02.2018 складає 3 тисячі 567 гривень 23 копійок, які були загорнуті в договір депозиту «Приватбанк», які належать ОСОБА_9 , після чого з вказаним майном залишила місце вчинення кримінального правопорушення та розпорядилася ним на власний розсуд, а саме: залишила грошові кошти у себе.

Своїми злочинними діями ОСОБА_8 завдала потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 126167 гривень 23 копійок.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погоджуючись із вироком суду першої інстанції обвинувачена ОСОБА_8 та її захисник ОСОБА_7 подали апеляційні скарги.

В апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_8 зазначає, що вилучені у ОСОБА_9 грошові кошти належать їй, а потерпілий грошові кошти привласнив. Вказує, що за даним фактом неодноразово писала заяви до поліції.

Просить вирок суду першої скасувати та виправдати.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 наголошує, що матеріали кримінального провадження не містять беззаперечних доказів щодо належності майна потерпілому, а кошти, якими заволоділа ОСОБА_8 зі слів останньої, є власністю її та брата. Вказує, що не встановлено, де само потерпілий отримав гроші для того, щоб покласти на депозитний рахунок, у зв`язку з чим право на це майно є спірним. Вважає, що обвинувачена протиправно, всупереч встановленого законом порядку, реалізувала право на майно, вважаючи його своїм, і це не оспорюється потерпілим, що свідчить про вчинення самоправства, а саме статті 356 КК України.

Просить вирок суду першої скасувати, ухвалити новий, яким ОСОБА_8 визнати невинною у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та виправдати.

Повторно дослідити обставини встановлені під час кримінального провадження, надати їм оцінку, дослідити докази, а саме - лист Одеської місцевої прокуратури №3 від 07.06.2018, №10/1-1298-18, розпорядження Суворовської районної адміністрації №17 Р від 26.01.2010 та допитати свідка ОСОБА_10 .

Потерпілий ОСОБА_9 , будучи належним чином повідомлений про дату та час судового засідання до апеляційного суду не з`явився, про причини неявки не повідомив. При цьому клопотань про його обов`язкову участь у судовому засіданні не заявляв.

За таких обставин апеляційний суд заслухавши думку прокурора, обвинуваченої та її захисника, які не заперечували проти розгляду апеляційних скарг за відсутності потерпілого, у відповідності до положень ч. 4 ст. 405 КПК України вважав за можливе провести судовий розгляд за відсутності потерпілого.

Позиції учасників судового розгляду.

Заслухавши: суддю-доповідача, обвинувачену та її захисника, які підтримали подані апеляційні скарги, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг, дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційних скарг, апеляційний суд доходить таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Частино 3 ст. 404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції, за клопотанням учасників судового провадження, зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушенням та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.

У судовому засіданні сторона захисту підтримала апеляційну скаргу у повному обсязі та просила повторно дослідити лист Одеської місцевої прокуратури №3 від 07.06.2018, №10/1-1298-18, розпорядження Суворовської районної адміністрації №17 Р від 26.01.2010 та допитати свідка ОСОБА_10 .

Разом з тим, захисник відмовилась від клопотання в частині повторного допиту ОСОБА_10 .

Дослідивши таке клопотання про повторне дослідження доказів апеляційний суд прийшов до висновку про часткове задоволення клопотання захисника за результатами якого постановлено відповідну ухвалу.

За таких обставин, апеляційний суд, дослідивши лист Одеської місцевої прокуратури №3 від 07.06.2018 та взявши до уваги докази, безпосередньо досліджені судом першої інстанції під час судового розгляду, не даючи їм іншої оцінки, ніж надав місцевий суд прийшов до наступного.

На думку апеляційного суду, висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення за вказаних в оскаржуваному вироку обставин підтверджується дослідженими у суді першої інстанції доказами, які у своїй сукупності є достатніми, допустимими, узгодженими між собою, зібрані у встановленому порядку і досліджені судом першої інстанції з дотриманням принципів повноти, всебічності та об`єктивності судового розгляду, яким надана належна правова оцінка.

Як вбачається з матеріалів провадження під час судового розгляду, судом першої інстанції допитані потерпілий ОСОБА_9 та свідок ОСОБА_12 , які надали чіткі та послідовні покази, які в свою чергу підтверджуються дослідженими доказами у справі, представлені стороною обвинувачення та які повністю підтверджують вину обвинуваченої ОСОБА_11 у вчиненому ним кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 3 ст. 185 КК України, на підставі яких ухвалено обвинувальний вирок.

Допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_9 пояснив, що обвинувачена ОСОБА_8 є його племінницею. У листопаді місяці він, разом з ОСОБА_12 , зняли з депозиту у банку 100 тисяч гривень, які зберігали у своїй квартирі, крім цієї суми в квартирі також були інші гроші близько 100 -200 умовних одиниць та близько 30 тисяч гривень. У день події потерпілий перебував на роботі, отримав телефонний дзвінок від матері та повідомила йому, що їх квартиру обікрала ОСОБА_8 . За телефоном вона пояснила, що до квартири де живе він, разом зі своєї матір`ю, пришла ОСОБА_8 та попросила грошей у борг, на що ОСОБА_12 відмовила їй та пішла на кухню, щоб взяти води, коли повернулась до кімнати вікно було відчинено, грошей не було, а ОСОБА_8 відсутня.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_12 повідомила суду, що точної дати події не пам`ятає, але коли приїхала додому, то біля квартири побачила свою онуку ОСОБА_8 , яка попросила зайти до квартири, поговорити. Коли зайшла до квартири, то почала говорити, що ОСОБА_9 , винен їй грошові кошти. Свідок сказала їй, щоб вона перестала оговорювати ОСОБА_9 , та вилила їй в обличчя воду, поки відвернулась змінити носки, ОСОБА_8 , пішла до кімнати. Коли свідок зайшла до цієї кімнати то побачила відкриті вікна та побачила пропажу грошових коштів. З приводу походження грошей квартирі, свідок відмовилась надати свідчення, та вказала, що з цього приводу вона не знає.

Таким чином свідки підтвердили факт крадіжки грошових коштів саме обвинуваченою ОСОБА_8 .

Крім того, вина обвинуваченої ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України підтверджується також зібраними по кримінальному провадженню доказами, дослідженим у судовому засіданні, а саме: протоколом прийняття заяви про скоєння кримінального правопорушення від 03.02.2018, заявою ОСОБА_8 про добровільну видачу грошових коштів, викрадених 03.02.2018 за адресою АДРЕСА_2 , ухвалою слідчого судді від 07.02.2018 про накладення арешту на вилучені грошові кошти та договір депозиту, зберігальною розпискою від потерпілого ОСОБА_9 .

Також вина обвинуваченої ОСОБА_8 підтверджується, зокрема:

- протоколом огляду місця події від 03.02.2018, об`єктом огляду була квартира за адресою АДРЕСА_2 , вхід у квартиру здійснюється через броньовані двері, пошкодження замку - відсутні. В кімнаті №1 біля входу знаходились коробки з речами, з права від входу знаходився диван, у стіні велике вікно - без пошкоджень, на підлозі розкидані різні речі. В кімнаті №2 зліва від дверей, знаходиться шафа коричневого кольору та сервант, речі розкидані та перериті на підвіконні наявні сліди від взуття;

- протоколом огляду від 04.02.2018, вході якого було добровільно видано прозорий пакет - фіал в якому знаходились грошові кошти громадянкою ОСОБА_8 , у розмірі 122 тисячі гривень та 128 доларів США, в еквіваленті НБУ станом на 03.02.2018 року складало 3 тисячі 567 гривень 23 копійки та договір депозиту на ім`я ОСОБА_12 ;

- постановою про визнання та приєднання до справи речових доказів від 04.02.2018, згідно якої було долучено у якості речових доказі у кримінальному провадженню №0000221 від 04.02.2018 року, грошові кошти та договір депозиту, які належать ОСОБА_9 ;

- договором банківського вкладу від 12.05.2017, згідно якого ОСОБА_12 , передала грошові суму у розмірі 100 000 (сто тисяч гривень) на депозитне зберігання на строк 6 (шість) місяців по 12.11. 2017 (включно);

- відповідь з НБУ, що станом на 03.02.2018 рік курс гривні до долару США, встановлений НБУ за 100 доларів складає - 2786.9462 гривні.

Оцінюючи вищезазначені докази, апеляційний суд приходить висновку про те, що всі досліджені у суді першої інстанції докази є належними, оскільки підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, допустимі, оскільки отримані в порядку встановленому КПК України, достовірні, оскільки фактичні дані отримані з цих доказів, не спростовані жодним іншим доказом.

Всі ці докази в своїй сукупності та взаємозв`язку не містять суперечностей, доповнюють один одного і дають можливість суду прийти однозначного висновку про те, що вина у вчинені інкримінованого ОСОБА_8 злочину доведена в повному обсязі і знайшла своє підтвердження у судовому засіданні.

При цьому на підтвердження або спростування доводів обвинуваченої ОСОБА_11 про те, що викрадені грошові кошти належать саме їй, апеляційним судом досліджено у судовому засіданні лист Одеської місцевої прокуратури №3 від 07.06.2018, № 10/1-1298-18.

Так дослідивши лист, апеляційний суд вважає, що вказана відповідь Одеської місцевої прокуратури не є доказом, який підтверджує факт належності викрадених грошей, оскільки вказане кримінальне провадження, внесене за заявою ОСОБА_8 до ЄРДР лише 12.04.2018, тобто після більше двох місяців, після того, як обвинувачена викрала грошові кошти у потерпілого ОСОБА_12 та була викрита працівниками поліції, що на думку суду є одним із способів уникнення кримінальної відповідальності.

При цьому також на спростування або підтвердження доводів обвинуваченої органом досудового розслідування залучено договір банківського вкладу від 12.05.2017, який досліджено у суді першої інстанції та свідчить про правдивість наданих доказів потерпілого та свідка.

За наведених обставин, апеляційний суд вважає, що районний суд повно, всебічно та об`єктивно дослідив зібрані органами досудового розслідування докази, дав їм належну правову оцінку, на підставі чого прийшов до обґрунтованих висновків по суті обвинувачення, з якими погоджується й апеляційний суд, у зв`язку з чим вважає доводи апеляційних скарг про відсутність факту крадіжки обвинуваченою ОСОБА_8 безпідставними.

Разом з тим, вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_8 суд першої інстанції враховував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винної та відсутність обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Окрім того судом враховано дані про особу обвинуваченої ОСОБА_8 , яка є молодою особою, має місце мешкання, працює, до кримінальної відповідальності не притягалась, у зв`язку з чим вважав за доцільне призначити покарання у виді позбавлення волі із застосування ст. 75 КК України.

На думку районного суду вказане покарання сприятиме виправленню обвинуваченої ОСОБА_8 .

Апеляційний суд вважає, що призначене покарання за своїм видом і розміром є законним, достатнім, співрозмірним, справедливим та призначене у відповідності до вимог ст. 50 та 65 КК України.

Таким чином колегія суддів не виявила допущених істотних порушень кримінального процесуального закону чи неправильного застосування кримінального закону під час розгляду справи та постановлення вироку суду, а тому вважає, що постановлений по справі вирок відносно ОСОБА_8 є законним та обґрунтованим, підстав для його скасування або зміни за результатами апеляційного розгляду не встановлено.

Враховуючи наведене апеляційний суд приходить до висновку, що оскаржуваний вирок суду першої інстанції ухвалено з дотримання принципу повноти, об`єктивності та всебічності розгляду справи, висновки суду ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження, а призначене обвинуваченій покарання відповідає тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення та даним про її особу.

Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, у відповідності з вимогами п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційні скарги обвинуваченої та її захисника залишити без задоволення, а оскаржуваний вирок суду першої інстанції - без змін.

Керуючись статтями 370, 404, 405, 407, 409, 419, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційні скарги обвинуваченої ОСОБА_8 , та захисника обвинуваченої ОСОБА_8 - ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Вирок Суворовського районного суду м. Одеси від 28.04.2023 у кримінальному провадженні №000221, внесеному до ЄРДР 04.02.2018 відносно ОСОБА_8 , обвинуваченої у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4