Справа № 308/706/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 січня 2024 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Ужгород клопотання прокурора відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання публічного обвинувачення Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_3 а у кримінальному провадженні за №0000002 внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03 січня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, про арешт майна,-

ВСТАНОВИВ:

Прокурор відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання публічного обвинувачення Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із клопотанням у кримінальному провадженні за №0000002 внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10 січня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, про арешт майна.

Клопотання надійшло на адресу суду 10.01.2024 року поштовими засобами зв`язку. Згідно відмітки на поштовому конверті клопотання здано на пошту 03.01.2024 року.

Клопотання обґрунтовано тим, що досудовим розслідуванням встановлено, що 02.01.2024 біля 18.00 годин, водій ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , керуючи автомобілем марки «Mitsubishi» моделі «Lancer» державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись автодорогою «Колочава- Буштино-Нижні Ворота» в напрямку с. Ізки, в населеному пункті с. Келечин навпроти будинку № 131 Хустського району Закарпатської області, здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканця АДРЕСА_2 , який перебігав дорогу зліва на право по напрямку руху автомобіля.

В результаті ДТП пішохід ОСОБА_5 від отриманих травм помер на місці події.

02.01.2024 року в ході проведення огляду місця дорожньо-транспортної пригоди у відповідності до вимог ст.237 КПК України, було виявлено та вилучено: автомобіль марки «Mitsubishi» моделі «Lancer» реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , який відданий на відповідальне зберігання на майданчик тимчасового утримання транспортних засобів Хустського РУП ГУ НП в Закарпатській області, а також галоші та шапку потерпілого ОСОБА_5 , упаковані в експертний спецпакет SUD4024820, з метою їх зберігання в кімнаті речових доказів відділення поліції №2 Хустського РУП ГУ НП в Закарпатській області.

Згідно технічного паспорту серії НОМЕР_2 , автомобіль марки «Mitsubishi» моделі «Lancer» реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , належить ОСОБА_6 , зареєстрованій в АДРЕСА_3 , але фактичним користувачем являється ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешк. АДРЕСА_1 .

Прокурор зазначає, що зважаючи на те, що транспортний засіб є тимчасово вилучений та згідно п.3 ч.2 ст.167 КПК України є предметом кримінального правопорушення та має значення речового доказу.

У клопотанні зазначається, що метою арешту майна є забезпечення збереження речових доказів.

Враховуючи вищенаведене та те, що підставою для вказаного арешту вважати вилучені в ході проведення огляду місця ДТП транспортний засіб та речі потерпілого ОСОБА_5 , які визнано речовими доказами та які є знаряддям кримінального правопорушення, на яких могли збереглися сліди злочину, які можуть бути пошкодженні або знищені, а тому з метою їх подальшого детального огляду та фіксації слідової інформації (деформацій) внаслідок наїзду, характеру їх утворення, проведення експертних досліджень та судових експертиз (технічного стану транспортних засобів, транспортно-трасологічної експертизи та інших експертиз), що неможливо без вказаного транспортного засобу та речей, а також з метою забезпечення збереження речових доказів прокурор просив накласти арешт на вказане у клопотанні майно.

Прокурор, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду клопотання про арешт майна, в судове засідання не з`явився. При цьому, разом з матеріалами клопотання про арешт майна подав заяву, згідно якої просив розглянути клопотання про арешт майна без його участі, клопотання підтримав в повному обсязі.

Власник майна, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду клопотання про арешт майна, у судове засідання не з`явився, що відповідно до положень ч. 1 ст. 172 КПК України не перешкоджає розгляду клопотання.

У відповідності до ч. 4 ст. 107 КПК України, у зв`язку з неприбуттям учасників судового провадження фіксування кримінального провадження в суді технічними засобами не здійснювалося.

Дослідивши матеріали клопотання слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Згідно ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Згідно з ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження, зокрема і арешту майна, можливе лише якщо: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно змісту ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Слідчим суддею встановлено, що Головним управлінням національної поліції в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження за №0000002 внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03 січня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

Згідно долученого до матеріалів клопотання витягу з ЄРДР за №0000002 досудове розслідування розпочато за фактом: 02.01.2024 біля 18.00 годин, водій ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , керуючи автомобілем марки «Mitsubishi» моделі «Lancer» державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись автодорогою «Колочава- Буштино-Нижні Ворота» в напрямку с. Ізки, в населеному пункті с. Келечин навпроти будинку № 131 Хустського району Закарпатської області, здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканця АДРЕСА_2 , який перебігав дорогу зліва на право по напрямку руху автомобіля. В результаті ДТП пішохід ОСОБА_5 від отриманих травм помер на місці події. Водія освідчено на стан сп`яніння тверезий. Автомобіль марки «Mitsubishi» моделі «Lancer» державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , поміщається на територію тимчасового тримання Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області.

З протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 02.01.2024 року слідує, що такий був проведений в період часу з 18 год. 10 хв. 02.01.2024 року по 19 год. 00 хв. 02.01.2024 року старшим слідчим слідчого відділення відділу поліції №2 Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_7 між смт.Міжгір`я» та смт.Воловець. В ході огляду було виявлено та вилучено: автомобіль марки «Mitsubishi» моделі «Lancer» реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , який відданий на відповідальне зберігання на майданчик тимчасового утримання транспортних засобів Хустського РУП ГУ НП в Закарпатській області, а також галоші та шапку потерпілого ОСОБА_5 , упаковані в експертний спецпакет SUD4024820, з метою їх зберігання в кімнаті речових доказів відділення поліції №2 Хустського РУП ГУ НП в Закарпатській області.

Постановою старшого слідчого в особливо важких справах слідчого управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області підполковником поліції ОСОБА_8 від 03.01.2024 року визнано речовими доказами в кримінальному проваджені №0000002 внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03 січня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України автомобіль марки «Mitsubishi» моделі «Lancer» реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , галоші та шапку потерпілого ОСОБА_5 визнано речовими доказами.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 автомобіль марки «Mitsubishi» моделі «Lancer» реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 належить ОСОБА_6 , зареєстрованій в АДРЕСА_3 .

Зазначене у клопотанні майно відповідає критеріям, визначеним ч. 2 ст. 167 КПК України, тобто є тимчасово вилученим майном.

Відповідно до положень ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Внесене прокурором в межах кримінального провадження за №0000002 внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03 січня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, клопотання про арешт тимчасово вилученого майна подано у визначений КПК України строк.

Частиною 10 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Метою поданого клопотання про арешт майна прокурор визначив збереження речових доказів у відповідності до п. 1 ч. 2 ст.170 КПК України.

Речовими доказами, відповідно до ст. 98 КПК України, є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З огляду на положення ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

В ч. 2 ст. 173 КПК України встановлено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).

Як вбачається з матеріалів клопотання досудове розслідування у даному кримінальному провадженні здійснюється за попередньою кваліфікацією кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 286 КК України, якою встановлено відповідальність за порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, з`ясувавши обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту з потребами кримінального провадження, слідчий суддя дійшов висновку, що майно, на яке прокурор просить накласти арешт, а саме: автомобіль марки «Mitsubishi» моделі «Lancer» реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , належить ОСОБА_6 , зареєстрованій в АДРЕСА_3 , а також вилучені речі потерпілого ОСОБА_5 , упаковані в експертний спецпакет SUD4024820, відповідає критеріям речового доказу, таке є предметом кримінального правопорушення, на такому майні збереглися сліди злочину, та прокурор довів можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні. Завданням арешту майна у даному кримінальному провадженні є забезпечення збереження речових доказів, запобігання можливості їх використання, перетворення, передачі, відчуження, оскільки існують відповідні ризики. Крім цього слідчий суддя враховує, що в даному кримінальному провадженні залучення вказаного транспортного засобу необхідне для проведення судових експертиз, що виправдовує мету збереження речового доказу. Потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власників майна з метою попередження використання, перетворення, передачі, відчуження майна, інших негативних наслідків, які можуть перешкодити всебічному та повному проведенню досудового розслідування.

Слідчий суддя вважає, що накладення арешту на вказане майно на даному етапі кримінального провадження є виправданим і необхідним, оскільки сприятиме досягненню мети щодо всебічного, повного та неупередженого досудового розслідування, а відсутність такого арешту може сприяти втраті доказів.

При цьому, слідчим суддею враховано, що відповідно до положень ч. 2 статті 174 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Таким чином, після проведення певних процесуальних та слідчих дій, буде встановлена належність або неналежність вилученого майна до обставин, які підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженню, що не позбавляє права зацікавлених осіб ставити питання про скасування арешту в порядку статті 174 КПК України.

Керуючись ст.ст. 170-173, 372, 395 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора, - задовольнити.

Накласти арешт на майно вилучене за результатами проведеного 02.01.2024 року огляду місця дорожньо-транспортної пригоди в населеному пункті с. Келечин навпроти будинку № 131 Хустського району, Закарпатської області, а саме:

- автомобіль марки «Mitsubishi» моделі «Lancer» реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , власником якого, відповідно до свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_2 являється ОСОБА_6 та яким, на момент ДТП керував ОСОБА_4 ;

- вилучені речі потерпілого ОСОБА_5 : галоші та шапку, упаковані в експертний спецпакет SUD402482.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного

суду Закарпатської області ОСОБА_1