Справа № 555/2275/20 Провадження №11-кп/802/157/24 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 лютого 2024 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції матеріали кримінальне провадження № 0000381 за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 на вирок Рівненського міського суду Рівненської області від 13 вересня 2023 року,

В С Т А Н О В И В:

Згідно з вироком суду першої інстанції ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , із середньою освітою, неодруженого, непрацюючого

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, та йому призначено покарання у виді 10 (десяти) років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 визначено рахувати з моменту проголошення вироку, зарахувавши в строк відбування покарання затримання, а саме з 02.08.2020 та подальше перебування під вартою.

До набрання вироком законної сили продовжено ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, починаючи з 13 вересня 2023 року.

Вироком вирішено долю речових доказів, арештованого майна та процесуальних витрат.

Згідно з вироку суду ОСОБА_7 визнаний винним та засуджений за те, що він 02 серпня 2020 року, приблизно біля 11 год 00 хв, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в приміщенні літньої кухні, що розташована на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , на грунті раптово виниклих особистих неприязних відносин зі своїм знайомим ОСОБА_9 , під час яких в ОСОБА_7 виник умисел на протиправне заподіяння смерті ОСОБА_9 .

Реалізуючи свій протиправний намір ОСОБА_7 , в той же час, усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх злочинних дій, спрямованих на умисне протиправне заподіяння смерті іншій особі, а саме ОСОБА_9 , перебуваючи в приміщенні літньої кухні, що розташована на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , в ході конфлікту із ОСОБА_9 , взяв до руки кухонний ніж, яким умисно наніс не менше десяти ударів по тілу ОСОБА_9 , внаслідок чого спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді поверхневої рани правої щоки з поширенням на завушну ділянку, рани лівої половини шиї по задній поверхні, чотири непроникаючих рани правої половини спини, проникаюче поранення лівої підлопаткової ділянки з ушкодженням міжреберних м`язів та «сліпим» ушкодженням лівої легені, проникаюче поранення правої половини спини біля хребетної лінії з ушкодженням міжреберних м`язів та «сліпим» ушкодженням нижньої долі правої легені, проникаюче поранення задньо- бокової поверхні грудей у 8 міжребір`ї з пошкодженням міжреберних м`язів, наскрізним краю легені та діафрагми та «сліпим» ушкодженням правої долі печінки та рани правого стегна, від спричинення яких потерпілий ОСОБА_9 помер, у зв`язку з чисельних поранень задньої поверхні грудей (спини) з ушкодженням кровоносних судин (реберні артерії) та внутрішніх органів (легень, печінки), що призвело до зовнішньої та внутрішньої кровотечі з розвитком масивної крововтрати і стало безпосередньої причиною смерті ОСОБА_9 .

Таким чином, ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 115 КК України - вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Не погоджуючись з вироком суду першої інстанції, захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням Закону України про кримінальну відповідальність.

В обґрунтування зазначає про врахування судом ряду недопустимих та неналежних доказів, які були покладенні в основу обвинувачення ОСОБА_7 , та не з`ясування усіх обставин справи, котрі підлягають з`ясуванню.

Насамперед, захисник вказує на невизнання його підзахисним вини та неврахування судом першої інстанції показів обвинуваченого. Так ОСОБА_7 вказував, що коли він виходив з літньої кухні то на її порозі курив рідний брат померлого - ОСОБА_10 . Зазначає, що померлого залишив о годині 9 та пішов додому, щоб рідні не бачили його п`яного вирішив лягти біля лавочки відпочити. Зауважує, що вбити ОСОБА_9 не міг оскільки будь-яких конфліктів між ними не було, однак у вбивстві підозрює рідного брата померлого. Зазначені ОСОБА_7 факти не спростовані під час судового розслідування, а судом першої інстанції не взято їх до уваги.

У свою чергу, покази потерпілого ОСОБА_10 є суперечливими та не узгоджуються з іншими доказами наявними в матеріалах справи. Зокрема, потерпілий вказав про наявність в обвинуваченого крові на руках, однак матеріалами справи вказане не підтверджується. Також досудовим слідством не з`ясовано, що відбулося в період коли ОСОБА_10 прокинувся та до моменту виявлення трупа померлого.

Крім того, показання свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 також містять суперечності щодо наявності на руках обвинуваченого крові при його виявленні.

Судом першої інстанції не надано оцінки показам свідка ОСОБА_14 , котра вказала, що обвинувачений о 9 годині лежав на траві біля будинку. Аналогічні покази надали ОСОБА_15 та ОСОБА_16 . Тобто обвинувачений, перебуваючи на траві о 9 годині, не міг нанести удари померлому о 11 годині, як йому це інкримінується.

Зазначає, що висновки судово-медичної експертизи № 73 від 03.09.2020, № 73 А від 03.09.2020 та № 73-Б від 14.12.2020 лише свідчать про наявність у померлого тілесних ушкоджень, однак ніяким чином не підтверджують винуватість обвинуваченого.

Захисник вказує, що під час проведення огляду місця події протоколом не зафіксовано всієї картини події, а саме не було досліджено дерев`яне вудилище, на якому мала б бути кров зважаючи, що свідки бачили її на руках обвинуваченого, відсутність слідів крові від приміщення літньої кухні до місця де спав обвинувачений та на воротах.

Апелянт зауважує, що згідно акту та схеми роботи службової собаки, собака із місця події пробіг повз ОСОБА_7 , не зупинившись біля нього.

Захисник вказує на проведення слідчого експерименту від 04.08.2020 із численними порушеннями норм процесуального законодавства, а саме обвинуваченому слідчий показував та розказував, що потрібно і як розповідати та демонструвати. З відеозапису до вказаного протоколу про проведення слідчого експерименту вбачається, що тілесні ушкодження наявні на обвинуваченому, однак протоколом освідування обвинуваченого, в останнього будь-яких тілесних ушкоджень виявлено не було, що підтверджує застосування до його підзахисного як морального так і фізичного тиску з боку правоохоронних органів. Крім того, обвинуваченому не було роз`яснено його права та обов`язки під час слідчого експерименту від 04.08.2020.

Сторона захисту звертає увагу суду, що виявлені на одязі обвинуваченого сліди крові у формі бризок і мазків, крім того відповідно проведених експертиз кров померлого та обвинуваченого ідентичні. На переконання захисника, кров на одязі ОСОБА_7 залишено третьою особою, яку слідство навіть не встановлювало.

Апелянт зазначає про наявність суперечностей у висновках комісійної судової-медичної експертизи № 143 від 29.12.2022 та висновок експерта № 73 від 03.09.2020 щодо години смерті потерпілого.

Також захисник вказує, що мобільний телефон, який оглядали працівники поліції не належить обвинуваченому ОСОБА_7 , а належить померлому ОСОБА_9 і саме останній о 10:35 здійснював телефонний дзвінок до сестри ОСОБА_17 в Харків. Таким чином, вказаний доказ навпаки спростовує винуватість обвинуваченого у інкримінованому йому злочині, адже о 9 годині він спав біля лавки, що стверджують свідки ОСОБА_18 , ОСОБА_19 та ОСОБА_20 , а померлий ще о 10:35 був живий.

Апелянт звертає увагу суду, що на знарядді злочину, на клинку ножа, відбитків пальців не виявлено.

Крім зазначеного вище, захисник вказує на порушення права на захист обвинуваченого у зв`язку з неналежною правовою допомогою, наданою адвокатом ОСОБА_21 , який був призначений з безоплатної правової допомоги. Так адвокат ОСОБА_21 не оспорювала безпідставне обрання і продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не звертала увагу на наявність у обвинуваченого тілесних ушкоджень, які у нього появилися на другий день після затримання, не роз`яснила обвинуваченому право зберігати мовчання і не свідчити проти себе.

Таким чином, на переконання сторони захисту, жодний доказ, який міститься в матеріалах кримінального провадження. не підтверджує винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому злочину.

З огляду на викладене, сторона захисту просить повторно дослідити ряд доказів для встановлення фактичних даних, а оскаржуваний вирок скасувати та закрити кримінальне провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України.

В судове засідання не з`явився потерпілий, хоча належним чином повідомлявся про час, дату та місце розгляду вказаного кримінального провадження. Від останнього на адресу апеляційного суду не надходило ні заяв, ні клопотань про відкладення розгляду справи. Його неприбуття не перешкоджає розгляду кримінального провадження відповідно до вимог ч. 4 ст. 405 КПК України.

Заслухавши доповідача, який виклав суть вироку суду першої інстанції, основні доводи апеляційної скарги, обвинуваченого та його захисника, які подану апеляційну скаргу сторони захисту підтримали, просили задовольнити, думку прокурора, який проти задоволення апеляції захисника заперечив, просив залишити вирок місцевого суду без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд доходить такого висновку.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам закону.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, суд першої інстанції повно і всебічно дослідив усі представлені стороною обвинувачення докази на підтвердження винуватості ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, а саме: в умисному вбивстві, тобто умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині, і надав їм належну правову оцінку.

Насамперед, допитаний в судовому засіданні місцевого суду обвинувачений ОСОБА_7 , хоча і не визнав вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, однак ствердив перебування з померлим в одному домоволодінні та вживання з ним спиртних напоїв за часу і місця вказаному в обвинувальному акті.

У свою чергу, твердження захисника щодо неможливості нанесення обвинуваченим ножових поранень померлому ОСОБА_9 у час вказаний в обвинувальному акті, оскільки свідки ОСОБА_15 (донька обвинуваченого), ОСОБА_16 (зять обвинуваченого), та ОСОБА_14 вказали, що бачили ОСОБА_7 сплячим на траві біля домоволодіння ОСОБА_22 о 9 годині, суперечать іншим доказам наявним в матеріалах справи. Так потерпілий ОСОБА_10 в показаннях вказав, що він разом з обвинуваченим та померлим вживали спиртні напої, в подальшому він після 9 години пішов в будинок. Вказані свідчення узгоджуються зі слідчим експериментом проведеним за участі обвинуваченого від 04.08.2020, під час якого ОСОБА_7 вказав, що ОСОБА_10 покинув їх компанію після 9 години. Також свідок ОСОБА_23 вказав, що біля 9 години бачив як обвинувачений з ОСОБА_10 поверталися з риболовлі. Крім того, свідок ОСОБА_24 суду першої інстанції пояснив, що разом з обвинуваченим і померлим зранку пішли на став рибалити, біля 8 години вирішили повернутися додому. Біля 9 години, підійшовши до будинку ОСОБА_22 , він пішов в іншу сторону, а ОСОБА_7 та ОСОБА_9 пішли в домоволодіння останнього. У свою чергу, свідок захисту ОСОБА_25 також вказав, що біля 9 години бачив як обвинувачений та ОСОБА_9 йшли з рибалки додому. З наведених вище показань свідків можна виснувати, що обвинувачений та померлий ОСОБА_9 лише біля 9 години поверталися з риболовлі. В подальшому, як вказує обвинувачений та потерпілий ОСОБА_10 , ОСОБА_7 пішов на ринок за спиртом, після чого вони з померлим ОСОБА_9 почали його вживати. Таким чином, враховуючі вказаний розвиток подій як самим обвинуваченим так і свідками, ОСОБА_7 не міг з 9 години ранку та до прибуття працівників поліції на місце злочину спати, як про це вказує сторона захисту в апеляції.

Немає в апеляційного суду обґрунтованих підстав вважати, що свідки ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 оговорюють обвинуваченого, оскільки не було встановлено таких об`єктивних причин як в суді першої інстанції, так і під час розгляду апеляційної скарги, будь-яких неприязних відносин між ними не встановлено. У свою чергу, вказані свідки вказали, що потерпілий ОСОБА_10 після 16 години прийшов до них на подвір`я та повідомив, що найшов тіло брата без ознак життя. Свідок ОСОБА_12 також вказав, що, прибувши до домоволодіння ОСОБА_22 , побачив потерпілого ОСОБА_10 , який за зовнішніми ознаками тільки що прокинувся.

Враховуючи, обставини за яких потерпілим ОСОБА_10 було виявлено труп рідного брата, а саме закривавлене приміщення літньої кухні та померлого з значною кількістю ножових тілесних ушкоджень, розбіжності у його показаннях щодо часових проміжків в яких він прокинувся, про що в апеляційній скарзі вказує захисник, апеляційним судом не можуть розцінюватись як такі, що надані з метою оговорити обвинуваченого та котрі свідчать про непричетність ОСОБА_7 до інкримінованого йому злочину із урахуванням інших доказів, які підтверджують вину останнього.

Посилання сторони захисту на недопустимість як доказу протоколу слідчого експерименту проведеного 04.08.2020 за участі обвинуваченого ОСОБА_7 апеляційним судом до уваги не береться, оскільки в розумінні ст. 86, 87 КПК України, вказаний доказ отриманий в порядку встановленим цим Кодексом та будь-яких істотних порушень прав та свобод обвинуваченого при їх отриманні матеріали справи не містять, а стороною захисту не надано.

Відповідно до положень ст. 240 КПК України слідчий експеримент проводиться з метою перевірки і уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Так, з відеозапису слідчого експерименту за участі обвинуваченого вбачається, що останній добровільно розказував і показував про обставини, які відбулися 02.08.2020, зокрема, місце де він з померлим та його братом розпивали спиртні напої, розвиток подій після того як потерпілий ОСОБА_10 покинув їх компанію, локалізацію нанесених ним ножових ударів померлому. Всі дії фіксувались на відеокамеру. Будь-чийого примусу, фізичного, психологічного тиску чи завченості фраз при описі обвинуваченим обставин не вбачається, а тому твердження захисника щодо цього є необґрунтованим. Крім того, як правильно встановлено судом першої інстанції з протоколу слідчого експерименту вбачається, що обвинуваченому за участю адвоката ОСОБА_21 , слідчим ОСОБА_26 роз`яснено, що останнього викликано для проведення слідчого експерименту, роз`яснені вимоги ст. 63 Конституції, вимоги ст. 18 КПК України та вимоги передбачені ст. 104, 105, 106, 107, 223, 240 КПК України. Понятим роз`яснені права та обов`язки, передбачені ст. 223 КПК України. Жодних зауважень, клопотань, як зі сторони обвинуваченого так і адвоката у протоколі заявлено не було, і не зафіксовано на відеодиску.

У свою чергу, здобуті відомості під час слідчого експерименту узгоджуються з висновком експерта № 73-б від 14.12.2020. Так, показання в ході проведення слідчого експерименту за участі обвинуваченого від 04.08.2020 відповідають отриманим при проведенні судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_9 , даним в частині локалізації та механізму утворення ушкоджень на шиї померлого.

Висновком експерта № 73 від 03.09.2020, при судово-медичній експертизі трупа гр-на ОСОБА_9 встановлені такі травматичні зміни: поверхнева рана правої щоки з поширенням на завушну ділянку, рана лівої половини шиї по задній поверхні, чотири непроникаючі рани правої половини спини, проникаюче поранення лівої підлопаткової ділянки з ушкодженнями міжреберних м`язів та «сліпим» ушкодження лівої легені, проникаюче поранення правої половини спини по біляхребетній лінії з ушкодженням міжреберних м`язів та «сліпим» ушкодженням нижньої долі правої легені; проникаюче поранення задньо-бокової поверхні грудей в 8 міжребір`ї з пошкодженням міжреберних м`язів, наскрізним краю легені та діафрагми та «сліпим» ушкодженням правої долі печінки, рана правого стегна. Також вказаним висновком встановлено, що локалізація ран на шиї та ділянці грудей, свідчить, що в момент нанесення цих ушкоджень потерпілий був обернений до напрямку дії клинка ножа задньою поверхнею тулуба. Зазначене узгоджується з показаннями наданими обвинуваченим при слідчому експерименті, де останній вказав, що померлий був повернутий до нього спиною під час нанесення ним останньому ударів ножем.

Таким чином вказані експертизи у взаємозв`язку з іншими доказами наявними в матеріалах провадження доводять вину обвинуваченого у вчиненні ним інкримінованого йому злочину.

Згідно протоколу огляду місця події від 02.08.2020 разом з фототаблицею та відеозаписом, було оглянуто домогосподарство на АДРЕСА_2 з участю володільця житла ОСОБА_10 . Також було оглянуто узбіччя дороги, ОСОБА_7 і на його куртці, сорочці, виявлено плями речовини бурого кольору. Також виявлено сліди нашарування речовини схожої на кров на трав`яній рослинності, місцями із кров`яними згустками. Крім цього, було оглянуто літню кухню домогосподарства, де було виявлено численні плями крові та труп ОСОБА_9 з множинними колото-різаними ранами.

Як вбачається з протоколу огляду місця події від 02.08.2020 слідчим детально описано як місце вчинення злочину так і обстановка яка була на момент проведення вказаної слідчої дії. Виявлені сліди, які мають значення для кримінального провадження детально зафіксовані в протоколі та вилучені слідчим. Так відповідно до вказаного протоколу слідчим виявлено та вилучено фрагмент рослинності з нашаруванням речовини бурого кольору, який поміщений до паперового конверту НП України ГСУ; зріз деревини з нашаруванням речовини бурого кольору виявлений на дерев`яних воротах, який поміщено до паперового конверту НП України ГСУ; зріз деревини з нашаруванням речовини бурого кольору виявлений на дерев`яній сходині перед вхідними дверима до літньої кухні, який поміщено до паперового конверту НП України ГСУ; змив речовини бурого кольору із стола, що в літній кухні та контрольний зразок до нього, які поміщені до паперових конвертів НП України ГСУ; змив речовини бурого кольору з дерев`яного тапчана (лежака) та контрольний зразок до нього, які поміщені до паперових конвертів НП України ГСУ; змив речовини бурого кольору із термоса, який знаходився на дерев`яному тапчані (лежаку), що в літній кухні та контрольний зразок до нього, які поміщені до паперових конвертів НП України ГСУ; мобільний телефон Nokia, ІМЕІ: НОМЕР_1 із сім-карткою мобільного оператора зв`язку з абонентським номером - НОМЕР_2 , які поміщені до паперового конверту НП України ГСУ; вирізка скатертини з нашаруванням речовини бурого кольору із стола у літній кухні, яка поміщена до паперового конверту НП України ГСУ; три сліди папілярних узорів рук, які поміщені до паперового конверту НП України ГСУ; господарська сокира із печі у літній кухні, яка поміщена до паперового конверту НП України ГСУ; три господарські ножі, які поміщені до картонної коробки склеєної биркою; пластикова пляшка з написом «Pepsi», об`ємом 0,5 л та скляний стакан, які поміщені до картонної коробки склеєної биркою. Таким чином, протоколом огляду місця події зафіксовано всю слідову інформацію, яка має значення для даного кримінального провадження, у тому числі і ту яка вказана захисником в апеляційній скарзі. З урахуванням наведеного вище, твердження сторони захисту про те, що огляд місця події проведено поверхнево, є голослівними та власною інтерпретацією захисника щодо необхідного фіксування тих чи інших обставин вчинення злочину, а тому апеляційний суд відхиляє вказані доводи, і вважає, що огляд місця події проведено у відповідності до вимог ст. 237 КПК України, як про це правильно вказано місцевим судом у вироку.

Посилання захисника на акт та схему застосування службової собаки, відповідно до яких службова собака пробігла повз обвинуваченого будь-яких відомостей котрі підтверджували чи спростовували причетність ОСОБА_7 до вчинення ним інкримінованого кримінального правопорушення не містять, а тому місцевим судом правильно не взято їх до уваги та не покладено в основу вироку.

В ході досудового розслідування даного кримінального провадження було проведено ряд експертиз на встановлення належності слідів крові, які були виявлені на місці події, як обвинуваченому ОСОБА_7 , так і померлому ОСОБА_9 та потерпілому ОСОБА_10 .

Відповідно до висновку експерта № 2.2.-177/20 від 20.08.2020 кров трупа ОСОБА_9 відноситься до групи А (II) з ізогемаглютиніном анти-В системи АВ0. У свою чергу, згідно висновку експерта № 2.2.-178/20 від 17.08.2020 кров ОСОБА_7 також відноситься до групи А (II) з ізогемаглютиніном анти-В системи АВ0. Як вбачається з висновку експерта № 59 від 04.09.2020, кров трупа ОСОБА_9 належить до групи А з ізогемаглютиніном анти-В з супутнім антигеном Н ізосерологічної системи АВО. Кров ОСОБА_7 належить до групи А з ізогемаглютиніном анти-В з супутнім антигеном Н ізосерологічної системи АВО. З наведеного слідує, що кров померлого та обвинуваченого ідентичні.

Однак відповідно до протоколу освідування особи від 03.08.2020 лікарем у ОСОБА_7 тілесних ушкоджень не виявлено, на верхній частині зап`ястя правої руки виявлено нашарування речовини бурого кольору. У свою чергу, відповідно до висновку експерта № 2.2.-193/20 від 05.11.2020 на одязі ОСОБА_7 , а саме: тапочках, штанах, сорочці та чоловічій курточці виявлено кров людини, на ремені крові не виявлено. Кров на тапочках, штанах, сорочці та чоловічій курточці може походити від особи (осіб) з групою А (II) з ізогемаглютиніном анти-В системи АВО в тому числі і ОСОБА_7 , походження даної крові від трупа ОСОБА_9 також не виключається. З наведеного можна виснувати, що кров виявлена на одязі обвинуваченого належить виключно померлому ОСОБА_9 , адже у ОСОБА_7 будь-яких тілесних ушкоджень, котрі могли залишити сліди крові не виявлено.

Також зазначене вище підтверджує і висновок експерта № СЕ-19/103-23/1951-БД від 19.04.2023, відповідно до якого генетичні ознаки слідів крові, виявлених на сорочці, штанах, куртці ОСОБА_7 та фрагментах рослинності, збігають між собою, збігаються з генетичними ознаками зразка крові загиблого ОСОБА_9 та не збігаються з генетичними ознаками зразків букального епітелію ОСОБА_7 , потерпілого ОСОБА_10 .

Розбіжності у висновку експерта № 2.2.-193/20 від 05.11.2020 та висновку експерта № СЕ-19/103-23/1951-БД від 19.04.2023 щодо наявності на тапочках, належних обвинуваченому крові, про що вказує в апеляційній скарзі захисник, враховуючи значний час між проведенням вказаних експертиз, більше двох років, на переконання колегії суддів, не є істотними та пояснюються зношенням речових доказів. Крім того, у висновку експерта № СЕ-19/103-23/1951-БД від 19.04.2023 вказано, що більш детальний опис тапочок наведений у висновку експерта Рівненського НДЕКЦ МВС від 05.11.2020 № 2.2.-193/20.

Висновком експерта № 185-мк від 22.12.2020 стверджується, що на тканині куртки ОСОБА_7 виявлений слід крові у вигляді мазка та розташованого в ділянці нижній третині внутрішньої поверхні спинки. На тканині сорочки ОСОБА_7 виявлені численні сліди крові у вигляді бризок та розташованих в ділянках середніх та нижніх третинах правої полиці, у верхній, середній та нижній третинах лівої полиці, передніх та поверхневих обох рукавів, а також численні плями (мазки). У свою чергу, слід зауважити, що під час слідчого експерименту обвинувачений ОСОБА_7 вказує про наявність на його сорочці спереду зліва знизу слідів крові.

Даним висновком також встановлено, що сліди крові у вигляді бризок виникли внаслідок попадання на тканину предмету одягу бризок нерозгорнутої крові (період часу до 3-х хвилин, після виділення крові з джерел кровотечі та могли виникнути при струшуванні крапель крові з травмуючого знаряддя (знарядь), при нанесенні ударів руками, ногами та іншими предметами та поверхнях тіла людини, вкритих нерозгорнутою або частково згорнутою кров`ю. Сліди крові у вигляді мазків виникли внаслідок ковзаючих контактів тканини предметів одягу з поверхнями тіла людини - або предметів вкритих нерозгорнутою або частково згорнутою кров`ю.

Вказаний у даному висновку незначний час з моменту нанесення тілесних ушкоджень та потрапляння крові на одяг свідчить про неможливість нанесення третьою особою слідів крові на одяг обвинуваченого ОСОБА_7 , що спростовує версію сторони захисту.

Як вбачається з висновку експерта № 73 від 03.09.2020, виходячи із розвитку трупних явищ, смерть ОСОБА_9 настала приблизно за 20-28 годин до моменту розтину його трупа. Так відповідно до вказаного висновку експерт ОСОБА_27 03.08.2020 з 10:30 до 12:30 провів судово-медичну експертизу трупа ОСОБА_9 .

У свою чергу, судово-медична експертиза № 143 від 29.12.2022 зробила висновок про приблизний час смерті ОСОБА_9 , взявши за основу висновок експерта № 73 від 03.08.2020. Так, виходячи із ступеня розвитку описаних трупних явищ, а також враховуючи причину смерті від масивної крововтрати, відповідно до висновку, смерть потерпілого ОСОБА_9 настала приблизно за 22-24 години до моменту розтину його трупа.

Вказані експертизи вказують приблизний час настання смерті померлого, а розбіжність в декількох годинах, про що вказує апелянт, у сукупності з іншими доказами дослідженими місцевим судом, не свідчать про неможливість вчинення ОСОБА_7 злочину за обставин вказаних у обвинувальному акті. Адже як висновок експерта № 73 так і судово-медична експертиза № 143 підтверджують можливість настання смерті померлого ОСОБА_9 за обставин котрі інкримінуються обвинуваченому, тобто об 11 годині 02.08.2020.

Крім того, відповідно до судово-медичної експертизи № 143 від 29.12.2022 наявні на тілі ОСОБА_9 колото-різані ушкодження, зокрема і ті, що призвели до смерті, могли бути нанесені як правою, так і лівою, так і обома руками, оскільки в ушкодженнях будь-які характерні особливості, за якими можна було б судити якою конкретною рукою наносились тілесні ушкодження, - не відобразилися. Також встановлено, що перенесені обвинуваченим ОСОБА_7 в минулому травми кистей з їхніми наслідками на момент огляду 07.12.2022 - не вплинули на загальну згинальну функцію обох кистей, тобто не перешкоджали утримуванню ним в руках різних предметів, в тому числі і травмуючих, при виконанні певних спрямованих дій. Зазначене в цілому спростовують твердження сторони захисту про неможливість обвинуваченого нанести ножеві тілесні ушкодження померлому внаслідок поганого функціонування правої руки.

Відповідно до постанови колегії суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 02.08.2023 (справа №144/246/20), у контексті допустимості відомостей, отриманих від особи, яка заявляє про застосування поганого поводження з боку представників держави, необхідно враховувати підходи Європейського суду з прав людини, який зазначає, що небезпідставна заява про таке поводження вимагає проведення ефективного офіційного розслідування (див., серед інших, рішення від 14 лютого 2008 року у справі «Kobets v. Ukraine» № 16437/04, § 51). Водночас Верховний Суд указує, що відповідно до ст. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для того аби в компетентних органів виник обов`язок провести розслідування, заява про погане поводження має бути «небезпідставною».

Особа, яка робить таку заяву, має повідомити фактичні обставини поводження з нею і надати їм певне підтвердження або, якщо це не можливо з об`єктивних причин - інформацію, яка дозволить перевірити її та отримати підтвердження заяви.

За відсутності будь-якої інформації, яка перевіряється, заява про погане поводження не може бути визнана «небезпідставною» і, таким чином, не створює обов`язку щодо її розслідування.

Як вбачається з матеріалів справи, зібраних стороною захисту обвинуваченим, а саме згідно рапорту ОСОБА_7 був доставлений до Рівненського слідчого ізолятора 05.08.2020, під час проведення первинного медичного огляду в останнього виявлено гематома правого ока (а.к.п. 12). Відповідно до пояснень наданих ОСОБА_7 вказане ушкодження було ним отримане внаслідок удару об двері у себе вдома (а.к.п. 13). Крім того, місцевим судом встановлено, що даному факту, а саме отримання обвинуваченим тілесних ушкоджень, територіальним управлінням ДБР розташованого в м. Хмельницький проводилось досудове розслідування, і 18.03.2023 винесена постанова про закриття кримінального провадження, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_28 , складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України. Вказана постанова залишена в силі ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду від 12.08.2021 та ухвалою Рівненського апеляційного суду від 09.12.2021. З ухвали Рівненського апеляційного суду від 09.12.2021 вбачається, що органом досудового розслідування було опитано свідка ОСОБА_29 , який пояснив, що проживає з ОСОБА_7 в одному населеному пункті, зазначив, що останній веде антигромадський спосіб життя, зловживає спиртними напоями, неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності. Та вказав, що 02.08.2020 року, в день вчинення ОСОБА_7 інкримінованого йому злочину, на лиці, з правої сторони біля ока в нього був синець.

Інших даних, щодо застосування до обвинуваченого фізичного та морального насильства зі сторони працівників поліції, як під час попереднього досудового слідства так і під час судового розгляду не здобуто. Жодних скарг обвинуваченого та адвоката на незаконні методи слідства до інших правоохоронних органів (прокуратури Рівненської області, ДБР) не надходило.

Таким чином, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності з боку представників слідчого органу поганого поводження до обвинуваченого ОСОБА_7 .

Відповідно до протоколу огляду місця події від 02.08.2020, а саме домоволодіння, що за адресою: АДРЕСА_2 було виявлено та вилучено мобільний телефон Nokia, ІМЕІ: НОМЕР_1 із сім-карткою мобільного оператора зв`язку з абонентським номером - НОМЕР_2 . З протоколу огляду мобільного телефону від 08.11.2020, вбачається, що 02.08.2020 о 10 год 33 хв набраний номер ОСОБА_30 , тривалість з`єднання 00:00:48 год і 10 год 36 хв отриманий виклик від ОСОБА_30 , тривалість з`єднання 00:00:25 год. Враховуючи вказане та наведені вище показання свідків, котрі ствердили, що обвинувачений з померлим лише близько 9 год поверталися до домоволодіння ОСОБА_22 , навпаки підтверджують обставини вчинення ОСОБА_7 інкримінованого йому злочину, а саме нанесення останнім 02 серпня 2020 року, приблизно біля 11 год 00 хв ножових тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , котрі призвели до його смерті.

Слід зауважити, що вказівка судом першої інстанції про належність вказаного вище телефону обвинуваченому ОСОБА_7 , а не померлому ОСОБА_9 , що стверджується рапортом від 22.12.2020 (а.к.п. 114 т.3), відповідно до якого було опитано ОСОБА_31 , котрій належить абонентський номер НОМЕР_3 («Валя Харків») та яка є рідною сестрою померлого, апеляційним судом розцінюється як описка, зважаючи на велику кількість досліджених судом доказів та обсягу опрацьованої інформації. Помилкова вказівка місцевого суду на належність телефону саме обвинуваченому, а не померлому жодним чином не впливає на доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину.

Щодо тверджень апелянта про порушення права ОСОБА_7 на захист у зв`язку з неналежною правовою допомогою, наданою адвокатом ОСОБА_21 обвинуваченому під час проведення слідчого експерименту з обвинуваченим 04.08.2020, та порушення вимог ст. 104-107 КПК України, то вони були предметом розгляду в суді першої інстанції та котрим була надана повна всебічна та об`єктивна оцінка, з якою погоджується і колегія суддів.

Так, колегія суддів, погоджується з висновками суду першої інстанції, який у відповідності до вимог кримінального процесуального законодавства оцінив докази у справі, перевірив доводи прокурора, про умисел ОСОБА_7 саме на вбивство ОСОБА_9 , і постановив вирок, належним чином мотивувавши свої висновки та дійшовши обґрунтованого висновку про винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Отже, усі наведені докази в повній мірі узгоджуються між собою та з іншими доказами у кримінальному провадженню, суд першої інстанції обґрунтовано поклав їх в основу вироку, а тому посилання захисника у апеляційній скарзі про непричетність обвинуваченого до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, є безпідставними.

Положеннями ст. 404 КПК України чітко регламентовано, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення місцевого суду в межах апеляційної скарги. За клопотанням учасників судового провадження апеляційний суд зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, якщо суд першої інстанції дослідив їх неповністю або з порушеннями; апеляційний суд може дослідити докази, які не досліджувалися місцевим судом, виключно в разі, якщо учасники судового провадження заявляли клопотання про дослідження таких доказів під час розгляду в суді першої інстанції або якщо про них стало відомо після ухвалення судового рішення, що оскаржується.

Повнота дослідження судом апеляційної інстанції доказів щодо певного факту має бути забезпечена у випадках, коли під час апеляційного розгляду цей факт встановлюється в інший спосіб, ніж це було здійснено в суді першої інстанції.

Однак, заявляючи клопотання про повторне дослідження доказів встановлених під час судового розгляду, захисником обвинуваченого не вказано як ці вимоги кореспондуються з приписами ч .3 ст. 404 КПК України, оскільки не було зазначено обґрунтованих доводів про порушення, допущені судом першої інстанції при їх дослідженні, та не зазначено в апеляційній скарзі обґрунтованих мотивів невірної оцінки місцевим судом наданих стороною обвинувачення доказів, або не врахування будь-яких доказів.

На думку апеляційного суду, обране ОСОБА_7 судом першої інстанції покарання відповідає вимогам ст. 50, 65 КК України, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів, як самим обвинуваченим, так і іншими особами.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б могли бути безумовною підставою для скасування судового рішення, колегією суддів також не встановлено, у зв`язку з чим підстав для задоволення апеляційної скарги захисника обвинуваченого колегія суддів не вбачає.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Рівненського міського суду Рівненської області від 13 вересня 2023 року стосовно ОСОБА_7 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення її апеляційним судом, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення

Головуючий

Судді