СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 1-кс/759/5723/23
ун. № 759/890/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2023 року м.Київ

Суддя Святошинського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

захисників ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у судовому засіданні заяву захисника ОСОБА_3 про відвід судді Святошинського районного суду м.Києва ОСОБА_5 від розгляду кримінального провадження №0000101 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 191 КК України,

В С Т А Н О В И В :

В провадженні судді Святошинського районного суду міста Києва ОСОБА_5 перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 191 КК України.

В судовому засіданні 25.09.2023 захисник ОСОБА_3 , який здійснює захист ОСОБА_6 , заявив відвід судді ОСОБА_5 . В своїй заяві посилається на те, що суддя ОСОБА_5 під час розгляду питання про об`єднання зазначеного кримінального провадження з іншим кримінальним провадженням в судовому засіданні 15.05.2023 після вимкнення технічного запису зазначила, що вона відмовить в об`єднанні кримінальних проваджень. Саме це висловлювання, а також поведінка судді, на його думку, свідчать про її упередженість та як наслідок неможливість прийняття нею законного рішення.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_3 та ОСОБА_4 заяву про відвід судді підтримали та наполягали на її задоволенні, зазначивши, що судові засідання у вказаному кримінальному провадженні не розпочинаються вчасно, що на їх думку є проявом неповаги до сторін кримінального провадження. Крім того, захисник ОСОБА_4 зазначив, що 25.07.2023 ним було направлено адвокатський запит судді ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0000101 від 04.02.2022 року за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 191 КК України. При цьому, відповіді на зазначений адвокатський запит у встановлений законом строк отримано не було у зв`язку з чим ним направлено заяву в Раду адвокатів України про вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ст. 212-3 КУпАП. Вважає, що вказані обставини викликають сумніви в неупередженості та об`єктивності судді.

Прокурор ОСОБА_7 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду заяви про відвід, повідомлений належним чином. На електрону адресу суду надіслав клопотання відповідно до якого просив розглядати заяву без його участі та відмовити в її задоволенні, оскільки вона є необґрунтованою.

Особа, якій заявлено відвід - суддя ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилась, надала заяву в якій просила розглядати заяву про її відвід без її участі.

Неявка в судове засідання судді ОСОБА_5 не перешкоджає розгляду заяви про відвід.

Дослідивши матеріали судового провадження, вислухавши думку осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, суд приходить до наступних висновків.

Вичерпний перелік підстав, за наявності яких суддя безумовно підлягає відводу, визначений пунктами 1, 2, 5 ч.1 ст. 75 та ст. 76 КПК України.

Зокрема, суддя не може брати участь у кримінальному провадженні:

- якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача (п.1 ч.1 ст. 75 КПК України);

- якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник (п.2 ч.1 ст. 75 КПК України);

- у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи (п.5 ч.1 ст. 75 КПК України).

Згідно до пунктів 3, 4 ч.1 ст.75 КПК України суддя не може брати участь у кримінальному провадженні, якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження, а також за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

При вирішенні цих заяв, суд керується положеннями кримінального процесуального законодавства України, а також ураховує практику Європейського суду з прав людини.

ЄСПЛ у своїх рішеннях неодноразово вказував на існування двох елементів безсторонності суду: суб`єктивної, яка полягає у тому, щоб жоден із його членів відкрито не проявляв упередженість та особисту зацікавленість, а також об`єктивної, що передбачає існування достатніх гарантій, щоб виключити будь-які сумніви щодо цього.

Так, у справі за заявою Мироненка і Мартиненка проти України Європейський суд з прав людини зазначив, що згідно з усталеною практикою Суду наявність безсторонності суду має визначатися для цілей п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див. у справі Фей проти Австрії, Ветштайн проти Швейцарії). У кожній окремій справі слід визначити чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та сутність, що свідчать про те, що суд є безстороннім (див. у справі Пуллар проти Сполученого королівства).

Суб`єктивний критерій полягає у з`ясуванні особистих переконань конкретного судді у певній справі. Оскільки доказів протилежного не надано, то по суб`єктивному критерію особиста безсторонність судді презюмується. Щодо об`єктивного критерію оцінки неупередженості, то необхідно визначити, поза межами особистої поведінки судді, чи немає підтверджених фактів, які могли б спричинити сумніви щодо неупередженості судді.

Суд не вважає заяву про відвід судді безумовною підставою для відсторонення судді від участі у кримінальному провадженні. При вирішенні питання про те, чи існують обґрунтовані причини вважати, що вимог щодо неупередженості не було дотримано, точка зору сторони є важливою, але не є вирішальною. Вирішальним є те, чи таке побоювання може бути об`єктивно виправданим (рішення Європейського суду з прав людини у справі Клейн та інші проти Нідерландів).

Стороною захисту не викладено будь-яких фактичних даних, які б могли слугувати підставою для сумніву в неупередженості судді.

Особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного (див. у справі Ветштайн проти Швейцарії).

Неупередженість є ключовою характеристикою судді, головною ознакою судової влади та основою судового процесу і вважається очевидним фактом. Презумпція неупередженості має значну вагу. Особа, яка заявляє про упередженість, повинна бути здатна довести реальну або очевидну відсутність неупередженості у судді.

У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім. Наведе свідчить про те, що підстави для відводу судді можуть бути оціночною категорією, що з одного боку дає змогу реалізувати конституційну засаду незалежного розгляду справи суддею, а з іншого боку, є площиною для зловживань з боку недобросовісних учасників. Сумнів у безсторонності судді повинен бути розумним, інакше будь-який судовий процес можна було б перетворити у безкінечну недовіру до суду та відповідно змін його складу.

На думку суду, не може бути підставою для відводу судді заява, яка містить лише припущення про існування обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді, не підтверджених жодними належними і допустимими доказами.

Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду, зокрема, в ухвалах від 10 травня 2018 року (справа №800/592/17) та від 1 жовтня 2018 року (справа №9901/673/18). Також, Верховний Суд вважає відвід завідомо безпідставним, якщо у заяві про відвід відсутні будь-які докази, які свідчили б про необ`єктивність чи упередженість судді щодо заявника, тобто підстави для відводу ґрунтуються на власних припущеннях заявника, або якщо підставою для відводу є непогодження сторони з процесуальними рішеннями судді. Наприклад, в ухвалі від 18 грудня 2018 року у справі №910/2968/18 Верховний Суд визнав відвід завідомо безпідставним, а його заявлення зловживанням процесуальними правами, оскільки вказаний відвід по суті «є висловленням незгоди з процесуальним рішенням Верховного Суду після того, як суд мотивував таке рішення». Крім цього, згідно з роз`ясненнями, які містяться в п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 «Про незалежність судової влади» від 13 червня 2007 року, процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом, відповідно, незгода сторони з винесеним суддею судовим рішенням, а так само прийняття суддею процесуальних рішень, не може бути підставою для відводу судді, а має наслідком право сторони на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення.

Позиція сторони захисту щодо відводу з підстав того, що суддя ОСОБА_5 раніше прийняла безпідставні процесуальні рішення щодо відмови у задоволенні клопотання про об`єднання кримінальних проваджень та щодо відмови у задоволенні заяви про відвід секретаря судового засідання по суті є формою прояви незгоди з рішеннями судді внаслідок якої у сторони захисту виникло враження щодо неупередженості судді ОСОБА_5 . Однак такі доводи є припущеннями та не доводяться об`єктивно.

Крім того, 13.01.2021 Велика палата Верховного Суду у своїй постанові 761/16124/15-ц вказала, що висновки або позиції суддів, висловлені у судових рішеннях, не можуть бути підставою для відводу, оскільки тлумачення закону у поєднанні з обставинами справи є підґрунтям здійснення правосуддя і у протилежному випадку судді позбавляються можливості на висловлення позиції при розгляді інших подібних справ у подальшому. Неможливість для учасника справи заявити відвід з підстав незгоди з рішенням або окремою думкою судді в інших справах чи висловленою публічно думкою судді щодо того чи іншого юридичного питання обґрунтовується необхідністю дотримання одного з найважливіших принципів судочинства - nemo iudex in causa sua (ніхто не може бути суддею у власній справі), який виключає для учасника процесу можливість обирати суддю на власний розсуд, зокрема, шляхом заявлення відводів тим суддям, відома правова позиція яких заявника не влаштовує.

Таким чином, на переконання суду, відсутні підстави стверджувати про існування у цій справі обставин, які викликають сумнів у неупередженості та об`єктивності судді Святошинського районного суду м. Києва ОСОБА_5 .

Підсумовуючи, суд наголошує на важливості інституту відводу судді для забезпечення безстороннього розгляду справи. Але вмотивованість заяви про відвід судді є процесуальним обов`язком учасника, який повинен добросовісно реалізовувати надане йому право.

За зазначених обставин, заява захисника ОСОБА_3 про відвід судді Святошинського районного суду м. Києва ОСОБА_5 від участі у розгляді кримінального провадження №0000101 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 191 КК України, не підлягає задоволенню.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 75-76, 81 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні заяви захисника ОСОБА_3 про відвід судді Святошинського районного суду м.Києва ОСОБА_5 від розгляду кримінального провадження №0000101 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 191 КК України - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1