Справа № 466/5123/23 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/817/23 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2023 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу прокурора Галицької окружної прокуратури м. Львова ОСОБА_6 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 12 липня 2023 року щодо ОСОБА_7 ,

з участю: прокурора ОСОБА_8

засудженого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

встановила:

цією ухвалою звільнено засудженого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , умовно-достроково від відбування покарання, призначеного вироком Бучацького районного суду Тернопільської області від 07.05.2020 року, невідбутий строк покарання - 1 рік 6 місяців 11 днів.

Не погоджуючись з даною ухвалою прокурор Галицької окружної прокуратури м. Львова ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 12 липня 2023 року щодо ОСОБА_7 та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання ДУ «Личаківська виправна колонія (№30)» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 .

В обґрунтування доводів апеляційної скарги покликається на те, що засуджений раніше 3 рази притягався до кримінальної відповідальності. При цьому, вироком Бучацького районного суду Тернопільської області від 25.01.2016 засудженому надавалась можливість виправлення шляхом призначення покарання з випробуванням. Також на підставі ст.82 КК України, яка застосовується якщо засуджений став на шлях виправлення, 21.01.2014 засудженому замінювалась невідбута частина покарання у виді позбавлення волі на обмеження волі.

Окрім того, 15.05.2015 до засудженого застосовувалось умовно-дострокове звільнення від відбування покарання як такого, що довів своє виправлення, однак останній знов вчиняв кримінальні правопорушення, в тому числі на даний час відбуває покарання за злочин, передбачений ч.2 ст.289 КК України, вчинений 23.11.2019 після звільнення 05.07.2019 по відбутті терміну покарання за вироком Бучацького районного суду Тернопільської області від 04.04.2016.

Звертає увагу на те, що ОСОБА_7 немає стягнень, однак лише 3 рази заохочувався адміністрацією установи, хоча прибув до даної установи 21.10.2020.

При апеляційному розгляді справи прокурор підтримав подану апеляційну скаргу, з наведених у ній мотивів, навівши у судовому засіданні аналогічні доводи та просив подану апеляційну скаргу задоволити.

Засуджений заперечив апеляційні вимоги прокурора та просив оскаржувану ухвалу залишити без змін.

Заслухавши доповідача, позицію учасників кримінального провадження, перевіривши матеріали провадження та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, з огляду на таке.

Згідно зі ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення в межах апеляційної скарги.

Згідно із ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосовано, якщо засуджений добросовісною поведінкою та відношенням до праці довів своє виправлення.

Статтею 81 КК України передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише за умови обов`язкової та одночасної наявності вказаних в законі підстав і умов в їх сукупності. При цьому основним і вирішальним є не факт відбування визначеної частини покарання, а досягнення однієї із цілей покарання - виправлення засудженого.

За змістом цього кримінального закону умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є правом, а не обов`язком суду і можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого, а умовно-достроковому звільненню підлягають лише ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення. Для цього всі дані про особу беруться у сукупності, в тому числі й дані, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а саме виправлення засудженого.

Відповідно до постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії по суті внесеного подання.

Головною підставою умовно-дострокового звільнення є виправлення особи, а висновок суду про доведеність виправлення засудженого повинен засновуватись на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у виправно-трудовій установі.

Під час розгляду клопотання суд першої інстанції вищевказані вимоги залишив поза увагою.

Розглядаючи клопотання про умовно-дострокове звільнення та задовольняючи його, суд послався на те, що засуджений ОСОБА_7 відбув 2/3 строку покарання, за час перебування в ЛВК №30 стягнень не має, впродовж 2021-2023 років заохочувався 3 рази за активну участь у роботах з благоустрою, виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки; за зразкову поведінку, дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці, сумлінно ставиться до виконання законних вимог персоналу установи.

Водночас, судом першої інстанції не надано належної оцінки даним, що характеризують особу засудженого, зокрема тому, що ОСОБА_7 3 рази притягався до кримінальної відповідальності. При цьому, вироком Бучацького районного суду Тернопільської області від 25.01.2016 засудженому надавалась можливість виправлення шляхом призначення покарання з випробуванням.

Окрім того, на підставі ст.82 КК України 21.01.2014 засудженому замінювалась невідбута частина покарання у виді позбавлення волі на обмеження волі.

Також, місцевим судом не взято до уваги, що 15.05.2015 до засудженого застосовувалось умовно-дострокове звільнення від відбування покарання як такого, що довів своє виправлення.

Однак останній знов вчиняв кримінальні правопорушення, в тому числі на даний час відбуває покарання за злочин, передбачений ч.2 ст.289 КК України, вчинений 23.11.2019 після звільнення 05.07.2019 по відбутті терміну покарання за вироком Бучацького районного суду Тернопільської області від 04.04.2016.

Також ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 09.11.2022 ОСОБА_7 було відмовленов заміні невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким за ст.82 КК України, як такому, що не став на шлях виправлення.

З огляду на наведене, на переконання апеляційного суду, строк покарання, який відбув засуджений є недостатнім для того, щоб впевнитися в тому, що він довів своє виправлення.

Колегія суддів зазначає, що при вирішенні питання про умовно-дострокове звільнення враховуються у сукупності всі обставини за весь період перебування у виправній установі.

За таких обставин, колегія суддів не може погодитися з висновком суду першої інстанції про те, що засуджений ОСОБА_7 за весь період відбування покарання сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення та заслуговує на умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, а тому у задоволенні клопотання адміністрації Державної установи «Личаківська виправна колонія (№30)» слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 409, 419, 537, 539 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а

апеляційну скаргу прокурора Галицької окружної прокуратури м. Львова ОСОБА_6 - задоволити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 12 липня 2023 року, якою ОСОБА_7 умовно - достроково звільнено від відбування покарання - скасувати.

У задоволенні клопотання ДУ «Личаківська виправна колонія (№30)» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточна та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: