Постанова

Іменем України

07 грудня 2023 року

м. Київ

справа № 132/287/20

провадження № 51-5803 км 21

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

представника потерпілого ОСОБА_6

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційні скарги прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження в суді апеляційної інстанції, та представника потерпілого - адвоката ОСОБА_6 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 13 серпня 2021 року та ухвалу Вінницького апеляційного суду від 11 жовтня 2022 року у кримінальному провадженні № 0000086 по обвинуваченню ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України.

Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 13 серпня 2021 року кримінальне провадження № 0000086, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17 лютого 2019 року за обвинуваченням ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України, закрито на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України, оскільки після повідомлення особам про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений ст. 219 КПК України.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 11 жовтня 2022 року апеляційні скарги прокурора та представника потерпілого залишено без задоволення, а ухвалу міського суду - без зміни.

Суд першої інстанції встановив, що у кримінальному провадженні № 0000086 за обвинуваченням ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 23 травня 2019 року було повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України.

Строк досудового розслідування був продовжений до 23 листопада 2019 року.

22 листопада 2019 року підозрюваним та їх захисникам було повідомлено про завершення досудового розслідування та надано доступ до матеріалів кримінального провадження. Ознайомлення із цими матеріалами стороною захисту здійснювалося із 22 листопада 2019 року по 16 січня 2020 року.

Обвинувальний акт у даному кримінальному провадженні був затверджений 16 січня 2020 року та направлений до суду 22 січня 2020 року.

Враховуючи наведені обставини, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт був направлений до суду поза межами строків досудового розслідування.

Вимоги касаційної скарги та доводи особи, яка її подала

У касаційній скарзі з доповненням прокурор просить скасувати судові рішення та призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Зазначає, що ухвала апеляційного суду не відповідає вимогам ст. 419 КПК України, оскільки не містить мотивованих відповідей на доводи апеляційної скарги прокурора щодо звернення до суду з обвинувальним актом у межах строку досудового розслідування. Вказує, що додатковим об`єктом посягання за ч. 2 ст. 189 КК України є життя та здоров`я особи, а тому закриття кримінального провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України є помилковим.

Представник потерпілого у своїй касаційній скарзі з доповненням вказує, що суди не звернули увагу на те, що злочин, передбачений ч. 2 ст. 189 КК України, є вчиненим із застосуванням насильства, тобто з посяганням на здоров`я потерпілого, а тому закриття кримінального провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України заборонено. Також вказує на те, що розгляд справи у суді апеляційної інстанції відбувся формально, а ухвала суду не відповідає вимогам ст. 419 КПК України.

Позиції інших учасників судового провадження

На касаційні скарги прокурора та представника потерпілого надійшли заперечення від захисників ОСОБА_10 та ОСОБА_11 в інтересах ОСОБА_7 , а також від ОСОБА_9 , де вони просили залишити касаційні скарги баз задоволення, а судові рішення - без зміни.

Прокурор у суді касаційної інстанції підтримала касаційні скарги прокурора та представника потерпілого, звертала увагу, що додатковим об`єктом кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України, є життя та здоров`я особи, а тому рішення суду про закриття кримінального провадження є передчасним, просила скасувати судові рішення і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Представник потерпілого у судовому засіданні підтримав касаційні скарги та просив їх задовольнити з цих же підстав.

Межі розгляду матеріалів кримінального провадження у касаційному суді

Відповідно до вимог ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення й особі засудженого.

Згідно зі ст. 433 цього Кодексу суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати й визнавати доведеними обставини, яких не було встановлено в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

При вирішенні питання про наявність зазначених у ч. 1 ст. 438 КПК України підстав суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412-414 цього Кодексу.

Мотиви суду

Зі змісту ст. 370 КПК України, якою визначено вимоги щодо законності, обґрунтованості та вмотивованості судового рішення, вбачається, що законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджено доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу; вмотивованим є рішення, в якому наведено належні й достатні мотиви та підстави його ухвалення.

У поданих касаційних скаргах прокурор та представник потерпілого висловлюють доводи щодо істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, а саме безпідставного закриття кримінального провадження стосовно ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Згідно наведеної норми процесуального закону, кримінальне провадження закривається в разі, якщо після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений ст. 219 цього Кодексу, крім випадку повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи.

Із матеріалів кримінального провадження вбачається, що 23 травня 2019 року ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України, у кримінальному провадженні № 0000086.

Обґрунтовуючи своє рішення щодо необхідності закриття вказаного кримінального провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України, суди виходили з того, що кримінальне правопорушення за ч. 2 ст. 189 КК України не є злочином проти життя та здоров`я особи, а тому кримінальне провадження підлягає закриттю на підставі вказаної норми процесуального закону.

Проте, колегія суддів не може погодитись з таким висновком, який не узгоджується із доктринальними положеннями кримінального права, позитивними зобов`язаннями нашої держави відповідно до Конституції України й Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Так, доктрина кримінального права виходить із того, що всі склади кримінальних правопорушень за характером їх структури поділяються на дві категорії: прості та складні (ускладнені).

До простих складів зазвичай відносять ті, які містять ознаки одного суспільно небезпечного діяння, що посягає на один об`єкт.

Одним із видів складного (ускладненого) кримінального правопорушення, є склад, законодавча конструкція якого передбачає наявність двох і більше (обов`язкових чи факультативних) об`єктів посягання, один із яких є основним, а інший(і) - додатковим(и) в складі поліоб`єктного кримінального правопорушення.

Наявність у складі кримінального правопорушення додаткового об`єкта свідчить про те, що в такому складі кримінального правопорушення цим суспільним відносинам поряд з основним об`єктом заподіюється (може заподіюватись), чи створюється (може створюватися) реальна загроза заподіяння шкоди.

Додатковим об`єктом є цінності, які підлягають одночасному захисту разом з основним об`єктом кримінально-правової охорони. Це такі цінності, яким завдається (може завдаватися) шкода від кримінального правопорушення одночасно з основним об`єктом посягання, що через типове поєднання із характером кримінально-караного діяння та з огляду на передбачені законом спосіб його вчинення, застосовані знаряддя, обстановку й інші ознаки, зумовлює застосування законодавцем особливого підходу до побудови відповідного складу кримінального правопорушення.

Такі цінності як життя і здоров`я можуть бути основним об`єктом для ряду кримінальних правопорушень, передбачених розділом ІІ «Кримінальні правопорушення проти життя та здоров`я особи» Особливої частини КК України, але водночас утворювати додатковий об`єкт кримінальних правопорушень з інших розділів КК України.

Вимагання - це вимога передачі чужого майна чи права на майно або вчинення будь-яких дій майнового характеру з погрозою насильства над потерпілим чи його близькими родичами, обмеження прав, свобод або законних інтересів цих осіб, пошкодження чи знищення їхнього майна або майна, що перебуває в їхньому віданні чи під охороною, або розголошення відомостей, які потерпілий чи його близькі родичі бажають зберегти в таємниці. Однією з кваліфікуючих ознак цього кримінального правопорушення є вчинення вимагання з погрозою вбивства чи заподіяння тяжких тілесних ушкоджень.

Отже, під час вимагання основним безпосереднім об`єктом є власність, проте під час його вчинення може завдаватися шкода або створюватися загроза й іншим цінностям, у тому числі й життю та здоров`ю особи. Якщо таке вимагання вчиняється за попередньою змовою групою осіб, то їх дій кваліфікуються за ч. 2 ст. 189 КК України.

З огляду на те, що додатковим об`єктом кримінального правопорушення, передбаченого вказаною нормою закону, яке здійснюється з погрозою застосування насильства над потерпілим, є життя та здоров`я особи і відповідно до ст. 12 КК України цей злочин віднесено до категорії тяжких, у контексті застосування положень п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України зазначене кримінальне правопорушення охоплюється поняттям «тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи».

Така позиція Суду узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 13 лютого 2023 року у справі № 932/8842/20 (провадження № 51-5954 кмо 21) про те, що: 1) викладене у п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України поняття «злочину проти життя та здоров`я особи» охоплює не тільки злочини, передбачені в розділі II Особливої частини КК України, а також включає й інші склади злочинів, у яких додатковим об`єктом посягання є життя та здоров`я особи; 2) при вирішенні питання про закриття кримінального провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України необхідно виходити з інкримінованих фактичних обставин вчиненого кримінального правопорушення та враховувати, з огляду на положення ст. 12 КК України, тяжкість відповідного злочину, об`єктом посягання (основним або додатковим) якого є життя та здоров`я особи; 3) якщо з огляду на приписи ст. 12 КК України та санкцію відповідної кримінально-правової норми злочин із додатковим об`єктом посягання у виді життя та здоров`я особи є тяжким чи особливо тяжким, то він для застосування положень п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України охоплюється поняттям «тяжкого чи особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи».

З огляду на викладене, колегія суддів касаційного суду дійшла висновку про те, що оскільки суд першої інстанції при постановленні ухвали стосовно ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, а суд апеляційної інстанції цього порушення не усунув, то судові рішення підлягають скасуванню на підставі п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК України, а кримінальне провадження - призначенню до нового розгляду у суді першої інстанції.

Оскільки під час касаційного перегляду було встановлено, що суд першої інстанції допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, то Суд не вбачає підстав для надання оцінки іншим доводам касаційних скарг прокурора та представника потерпілого щодо вчасного звернення з обвинувальним актом до суду.

Під час нового розгляду суду першої інстанції належить врахувати викладене, розглянути кримінальне провадження з неухильним дотриманням вимог КПК України та ухвалити законне й обґрунтоване рішення, належним чином умотивувавши свої висновки.

Урахувавши наведене, Суд дійшов висновку, що касаційні скарги прокурора та представника потерпілого підлягають задоволенню. У зв`язку із цим та керуючись статтями 434, 436 КПК України, колегія суддів вважає за необхідне скасувати судові рішення.

З цих підстав суд ухвалив:

Касаційні скарги прокурора та представника потерпілого - адвоката ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 13 серпня 2021 року та ухвалу Вінницького апеляційного суду від 11 жовтня 2022 року у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_12 ОСОБА_3