Дата документу 26.12.2023 Справа № 337/2864/22
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №337/2864/22 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-кп/807/963/23 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2023 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Запоріжжя, громадянина України, який має неповну середню освіту, працює слюсарем ТОВ «Єврокомунсервіс», неодружений, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

1) 19 жовтня 2005 року Запорізьким районним судом Запорізької області за ч.2 ст.308, ч.2 ст.309, ч.1 ст.317 КК України до позбавлення волі на строк 5 років з іспитовим строком 3 роки;

2) 21 березня 2007 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст.309 КК України до позбавлення волі на строк 5 років 1 місяць;

3) 29 листопада 2011 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст.263 КК України до 120 годин громадських робіт,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

захисника - адвоката ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 .

Захисник-адвокат ОСОБА_8 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на вирок Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 17 квітня 2023 року, яким визнано винуватим ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Строк відбування покарання ухвалено рахувати з дня звернення вироку до виконання.

Вирішена доля речових доказів.

В апеляційній скарзі захисник просить оскаржуваний вирок суду змінити та пом`якшити його в частині реального позбавлення волі з ізоляцією від суспільства строком на 5 (п`ять) років позбавлення волі, застосувавши умови ст. 75 КК України, та призначити обвинуваченому випробувальний термін строком на 3 (три) роки.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що, призначаючи вид та розмір покарання обвинуваченому, суд у відповідності до ст. 65 КК України врахував характер і ступень тяжкості вчиненого злочину, розмір заподіяної шкоди і особу обвинуваченого, який є офіційно неодружений, неповнолітніх дітей не має, за місцем проживання характеризується умовно позитивно, на обліку у психіатра не перебуває. Разом з тим, було враховано, що ОСОБА_6 неодноразово був засуджений та вже відбував реальне покарання.

Таким чином, через вищевказані обставини судом не встановлено підстав для застосування положень ст.69 КК України і тому призначено покарання у виді позбавлення волі з примусовою ізоляцією від суспільства на вищевказаний строк.?

Але, сторона захисту вважає, що таке покарання є надмірним і таким, що не відповідає вимогам ч.2 ст. 50 КК України, де встановлено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Таким чином, сторона захисту вважає, що ОСОБА_6 повинен понести покарання за цей злочин, але він має право на призначення судом умовного покарання, враховуючи пом`якшуючі обставини, відповідно до ст. 66 КК України.

Згідно з вироком суду, 27 липня 2022 року приблизно об 11 годині 50 хвилин ОСОБА_6 , діючи з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, в умовах воєнного стану в Україні, який введено в дію відповідно до Указу Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року, знаходячись на дворовому майданчику будинку АДРЕСА_3 , шляхом вільного доступу, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, з землі біля дерева здійснив крадіжку майна, яке належить ОСОБА_9 , а саме:

- тканинна сумка сіро-синього кольору з написом «Staff»,

- банківська картка банку «Монобанк»,

- шкіряний гаманець, які матеріальної цінності для потерпілої не представляють,

- мобільний телефон марки «Huawei» модель «Р Smart 2021» IMEI 1 НОМЕР_1 , ІМЕІ 2 НОМЕР_2 , в корпусі синього кольору, вартістю 2754 гривні 40 копійок,

чим спричинив ОСОБА_9 матеріальний збиток на суму в розмірі 2754 гривень 40 копійок.

Заслухавши доповідь судді; обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити; прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги захисника; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, переглядаючи оскаржуваний вирок суду в межах поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що остання не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Згідно з вимогами ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене судом згідно з нормами матеріального права, з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, тобто кожний доказ повинен бути оціненим з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції цих вимог закону дотримався при розгляді даного провадження і дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_6 у вчинені вищевказаного кримінального правопорушення при викладених у вироку обставинах, правильно встановив фактичні обставини кримінального провадження і правильно кваліфікував дії обвинуваченого за ч.4 ст.185 КК України.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах, зазначених у вироку, та правильність кваліфікації його дій за ч.4 ст.185 КК України ніким з учасників провадження не оспорюються, у зв`язку з чим, з огляду на положення ч.1 ст.404 КПК України, колегією суддів вирок суду в цій частині не переглядається.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги захисника щодо обґрунтованості призначеного обвинуваченому покарання, колегія суддів виходить з такого.

Відповідно до вимог ст.65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нею нових злочинів. При призначенні покарання суд має врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності й індивідуалізації.

З матеріалів кримінального провадження убачається, що, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, суд першої інстанції з достатньою повнотою врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, відомості про особу обвинуваченого, який має неповну середню освіту, має постійне місце проживання, неодружений, неповнолітніх дітей на утриманні не має, працює та має позитивну характеристику з роботи, раніше неодноразово судимий за вчинення злочинів, в тому числі проти власності, на обліку у нарколога та психіатра не перебуває.

Обставин, які пом`якшують покарання, судом не встановлено.

При цьому, суд не взяв до уваги пояснення ОСОБА_6 про те, що він визнає свою вину у вчиненні злочину та щиро кається, оскільки фактично він не визнав свою винуватість, протягом розгляду справи наполягав на тому, що прямий умисел на вчинення злочину у нього був відсутній.

Обставиною, що обтяжує покарання, судом визнано - рецидив злочинів.

З врахуванням всіх обставин провадження та відомостей про особу обвинуваченого, суд дійшов обґрунтованого висновку про необхідність призначення обвинуваченому ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті обвинувачення.

Обставини, на які посилається захисник ОСОБА_8 в апеляційній скарзі, були враховані судом першої інстанції та стали підставою для призначення ОСОБА_6 покарання, передбаченого санкцією ч.4 ст.185 КК України, у виді позбавлення волі на мінімальний строк.

З урахуванням відомостей про особу обвинуваченого, а саме того, що останній раніше неодноразово судимий, в тому числі, за аналогічні правопорушення, неодноразово звільнявся від відбування покарання з випробуванням, проте належних висновків для себе не робив та продовжував вчиняти нові злочини через досить короткий проміжок часу, підстав для застосування положень ст.75 КК України та звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням не убачається.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дотримався вимог ст.65 КК України. Призначене судом першої інстанції покарання буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_6 і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень та буде сприяти досягненню мети, визначеної у ст.50 КК України.

З огляду на фактичні обставини провадження і відомості про особу обвинуваченого у сукупності, призначене обвинуваченому ОСОБА_6 покарання неможна вважати надто суворим.

Порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування вироку суду першої інстанції, при апеляційному розгляді не встановлено.

Керуючись ст.ст.404-405,407 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 17 квітня 2023 року, яким визнано винуватим ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4