УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2023 року

м. Київ

справа № 428/3543/18

провадження №51-7319 ск23

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду

від 9 жовтня 2023 року про відмову у відкритті апеляційного провадження,

встановив:

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 9 жовтня 2023 року відмовлено

у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_4 на ухвалу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 вересня 2023 року, якою покладено на обвинуваченого ОСОБА_5 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК).

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_4 , посилаючись на норми Конституції України, рішення Конституційного Суду України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практику Європейського суду з прав людини

в галузі доступу до правосуддя та правові позиції Верховного Суду України

і Великої палати Верховного Суду щодо оскарження ухвал слідчого судді, просить ухвалу судді апеляційного суду скасувати як таку, що постановлена без дотримання вимог кримінального процесуального закону, і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Колегія суддів (далі - Суд), вивчивши доводи касаційної скарги та долучену до неї копію судового рішення, дійшла висновку про таке.

Згідно з ст. 24 КПК кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого, а також на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується його прав, свобод, законних інтересів, судом вищого рівня в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Верховний Суд неодноразово наголошував, що ст. 129 Конституції України гарантує право на апеляційний перегляд справи, а не кожного окремого судового рішення в межах кримінального провадження, у відповідності з чим КПК визначає, в яких випадках і які рішення слідчих суддів, судів першої інстанції підлягають перегляду в апеляційному порядку.

Реалізація конституційного права на оскарження в суді будь-яких рішень, дій чи бездіяльності всіх органів влади, місцевого самоврядування, посадових і службових осіб забезпечується в порядку, визначеному процесуальним законом, про що йдеться в офіційному тлумаченні положень ч. 2 ст. 55 Конституції України, викладеному в рішенні Конституційного Суду України від 14 грудня 2011 року

№ 19-рп/2011.

Положеннями ст. 392 КПК передбачений вичерпний перелік судових рішень, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку, а саме: вироки, крім випадків передбачених ст. 394 КПК; ухвали про застосування чи відмову у застосуванні примусових заходів медичного або виховного характеру; інші ухвали у випадках, передбачених цим Кодексом; а також ухвали слідчого судді у випадках, передбачених КПК. Ухвали, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених ч. 1 ст. 392 КПК, окремому оскарженню не підлягають.

Разом з тим, виняток становлять ухвали суду про обрання запобіжного заходу

у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, які апеляційному оскарженню в порядку, передбаченому КПК, підлягають.

Як убачається з копії оскарженого судового рішення, ухвала суду першої інстанції постановлена в порядку статей 314, 315 КПК, якою задоволено клопотання прокурора та покладено на обвинуваченого ОСОБА_5 обов`язки передбачені

ч. 5 ст. 194 КПК, не може бути предметом апеляційного оскарження.

За правилами ч. 4 ст. 399 КПК суддя-доповідач апеляційного суду відмовляє

у відкритті провадження, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення,

яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

Таким чином, приймаючи рішення про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_4 суддя апеляційного суду діяв у відповідності до вимог статей 392, 399 КПК, а тому ухвалене ним рішення прийнято з додержанням закону.

При цьому посилання захисника у касаційній скарзі на правові позиції, висловлені Верховним Судом України у постанові від 12 жовтня 2017 року в справі

№ 757/49263/15-к та Великою Палатою Верховного Суду в постанові

від 23 травня 2018 року в справі № 243/6674/17 не є релевантними, оскільки

у зазначених постановах йдеться про порядок апеляційного оскарження ухвали слідчого судді, тоді як у даному випадку в апеляційному порядку оскаржувалася ухвала суду постановлена під час підготовчого судового засідання на стадії судового провадження.

Враховуючи наведене, підстав для задоволення касаційної скарги захисника ОСОБА_4 колегія суддів не вбачає.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення касаційної скарги немає.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428, ст. 441 КПК, Верховний Суд

постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 9 жовтня 2023 року про відмову у відкритті апеляційного провадження через відсутність підстав для її задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3