В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 348/2699/23

Провадження № 1-кп/348/155/24

06 лютого 2024 року Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області у складі судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Надвірна Івано-Франківської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000326 про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Павлівськ, Воронізької області, російська федерація, громадянина України, із неповною середньою освітою, не одруженого, який офіційно не працює та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , має на утриманні малолітню дитину, раніше не судимого,

у вчиненні злочину передбаченого ч.4 ст.185 КК України,

інші учасники: прокурор ОСОБА_4 ,

встановив:

в умовах воєнного стану, наприкінці березня 2023 року у вечірній час ОСОБА_3 проник у гаражне приміщення на АДРЕСА_1 , звідки умисно таємно з корисливого мотиву викрав бензопилу марки «STIНL» моделі «MS180», яка належала ОСОБА_5 , внаслідок чого потерпілому було завдано майнову шкоду у розмірі 3316,00 гривень. Такими діями, ОСОБА_3 вчинив злочин, передбачений ч.4 ст.185 КК України: таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднане з проникненням у інше приміщення, вчинене в умовах воєнного стану.

Обвинуваченийвизнав свою вину, щиро розкаявся. У судовому засіданні дав такі показання. Обвинувачений допомагав потерпілому і бачив, що у потерпілого є бензопила, яку потерпілий тримає в гаражі. У обвинуваченого виник умисел на вчинення крадіжки. З метою реалізації свого плану обвинувачений у темну пору доби прийшов до будинку потерпілого, відчинив хвіртку, зайшов на подвір`я, зняв колодку з гаража. Зайшов в гараж, забрав бензопилу, яка стояла на столі і відніс до свого товариша ОСОБА_6 . Потім бензопилу продав. Кошти витратив, оскільки не було за що жити. Потерпілому шкоду відшкодував, придбав іншу бензопилу.

У ході судового розгляду потерпілий ОСОБА_5 дав такі показання. Перед крадіжкою двоє чоловіків допомагали потерпілому різати і складати дрова. Через деякий час потерпілому знадобилася бензопила, якою він різав дрова, але у гаражі, де потерпілий зазвичай тримав бензопилу він її не знайшов. Гараж закривав на колодку, але не замикав її. Потерпілий звернувся в поліцію. Після цього обвинувачений повернув потерпілому нову бензопилу. Потерпілий до обвинуваченого майнових претензій не має.

Відповідно до протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальнальне правопорушення від 01.08.2023, потерпілий повідомив поліцію, що у нього по АДРЕСА_1 було викрадено бензопилу марки «STIНL» моделі «MS-180».

Крім цього, в судовому засіданні були досліджені докази, що характеризують особу обвинуваченого: вимога про відсутність судимостей; характеристика з місця проживання, згідно з якою обвинувачений характеризується позитивно, проживає зі співмешканкою та дитиною; довідка про неперебування обвинуваченого на обліку у лікаря-психіатра та у лікаря-нарколога.

Суд з`ясував, що інші обставини справи ніким із учасників судового провадження не оспорюються і кожен з них правильно розуміє зміст цих обставин. Суд також впевнився у добровільності їх позиції та роз`яснив їм процесуальні наслідки зазначених дій, передбачені ч.2 ст.394 КПК України. З урахуванням думки всіх учасників процесу, на підставі ч.3 ст.349 КПК України судом було визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються, а саме: проведення допиту свідків та дослідження письмових доказів щодо обставин вчинення кримінального правопорушення.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого та потерпілого, дослідивши докази, що характеризують особу обвинуваченого, приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому злочину за обставин, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю і його дії правильно кваліфіковані за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднане з проникненням у інше приміщення, вчинене в умовах воєнного стану.

При призначенні ОСОБА_3 покарання, суд враховує тяжкість вчиненого злочину, обставини вчинення злочину, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, його вік, сімейний стан, наявність на утриманні дитини, його стан здоров`я, обставини, які пом`якшують покарання - щире каяття, добровільне відшкодування завданої шкоди, відсутність обставин, які обтяжують покарання.

Згідно з досудовою доповіддю обвинувачений проживає з цивільною дружиною та однією дитиною на території Надвірнянського району, має тимчасові підробітки, закінчив 9 класів, спеціальності не отримав, коштів вистачає тільки для забезпечення базових потреб рідних. У обвинуваченого середній ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та середній ризик небезпеки, який він становить для суспільства, орган пробації вважає, що виправлення особи без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе та не може становити небезпеку для суспільства.

Суд вважає необгрунтованою позицію прокурора, яка просила застосувати до обвинуваченого ст.69 КК України при призначенні покарання. Прокурор зазначила, що обставинами, які пом`якшують покарання є щире каяття та добровільне відшкодування завданої шкоди, обставини, які обтяжують покарання відсутні, а тому з урахуванням особи обвинуваченого слід призначити йому покарання на підставі ст.69 КК України, а саме у виді громадських робіт.

З цього приводу суд зазначає таке. Обвинувачений вчинив умисний тяжкий злочин проти власності. За вчинення даного злочину КК України передбачено безальтернативне покарання у виді позбавлення волі. Стаття 69 КК України надає право суду перейти до більш м`якого виду покарання ніж той, що передбачений у санкції статті за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного. Пуктом 8 постанови Пленуму ВСУ від 24.10.2003 N 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання" при цьому необхідно враховувати не тільки мету й мотиви, якими керувалась особа при вчиненні злочину, а й її роль серед співучасників, поведінку під час та після вчинення злочинних дій тощо.

У постанові від 26.10.2022 у справі № 725/5266/20 Верховний Суд, зазначив, що призначення більш м`якого покарання, ніж зазначене в санкції кримінально-правової норми, можливе лише в тому випадку, коли встановлені у справі обставини (з урахуванням даних про особу) у своїй сукупності настільки істотно знижують ступінь суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення, що призначення винуватому навіть мінімального покарання в межах санкції було би явно несправедливим, де зміст поняття «явно несправедливе покарання» охоплює не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання, а відмінність у такій оцінці принципового характеру, яка вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним законом у межах відповідної санкції статті видом та розміром покарання й тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене для досягнення його цілей, враховуючи обставини, які пом`якшують покарання, та дані про особу винного.

Так, у даній справі встановлено наявність 2 обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого, однак обставин, які б свідчили про те, що ці обставини істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення судом у ході здійснення судового провадження не було встановлено. Крім того, дані про особу винного, його поведінку під час та після вчинення злочину, мета та мотиви вчинення злочину також не свідчать про можливість застосування ст.69 КК України при призначенні обвинуваченому покарання.

При призначенні покарання обвинуваченому слід суворо дотримуватися принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що метою покарання засудженого є його виправлення, виховання та соціальна реабілітація, запобігання вчиненню нових злочинів, а з врахуванням того, що позбавлення волі є одним із найсуворіших покарань, тому таке покарання слід призначати до реального відбування, тільки тоді, коли у суду є достатнє переконання, що звільнення особи від відбування такого, не сприятиме виправленню засудженого.

Згідно зі статтями 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, що є необхідним і достатнім для її виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів. Виходячи з принципів співмірності й індивідуалізації, це покарання за своїм видом та розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, що його пом`якшують і обтяжують.

Норми зазначеного Кодексу наділяють суд правом вибору у визначених законом межах заходу примусу певного виду і розміру. Названа функція суду за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки передбачає вибір однієї з альтернативних форм реалізації кримінальної відповідальності і потребує взяття до уваги й оцінки відповідно до визначених законом орієнтирів усіх конкретних обставин справи, без урахування яких обрана міра покарання не може вважатися справедливою. Справедливість покарання має визначатися з урахуванням інтересів усіх суб`єктів кримінально-правових відносин, а також інших осіб з погляду підвищення рівня їх безпеки шляхом запобігання вчиненню нових злочинів і надання підстав правомірно очікувати відповідну протиправному діянню реакцію держави, що є важливим чинником юридичної захищеності людини.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що ОСОБА_3 слід визнати винним вчиненні інкримінованого йому злочину та призначити йому покарання у виді позбавлення волі у межах санкції частини 4 статті 185 КК України. На підставі ст.75 КК України обвинуваченого слід звільнити від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком, поклавши на нього основні обов`язки, передбачені ст.76 КК України.

Відповідно до ч.9 ст. 100 КПК України, предмет злочину, бензопилу марки «STIНL» моделі «MS180» слід остаточно повернути потерпілому.

На підставі ст.124 КПК України слід стягнути з обвинуваченого процесуальні витрати на залучення експерта у розмірі 717,00 гривень на користь держави.

Керуючись ст. 370, 374 КПК України, суд,

ухвалив:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки, поклавши на нього такі обов`язки, передбачені ст.76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи.

Речовий доказ бензопилу марки «STIНL» моделі «MS180»остаточно повернути ОСОБА_5 .

Стягнути з ОСОБА_3 процесуальні витрати на залучення експерта у розмірі 717 (сімсот сімнадцять) гривень 00 копійок на користь держави.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено в апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного суду через Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1