Березівський районний суд Одеської області
Справа № 494/1989/23
Провадження № 1-кп/494/158/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 жовтня 2023 м. Березівка

Березівський районний суд Одеської області у складі:

Головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинувачених - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисників - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Березівка Одеської області клопотання прокурора Березівської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_3 про продовження строку тримання під вартою у кримінальному провадженні за №0000498 від 02.09.2023 року відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаїв, Миколаївської області, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, який обвинувачується у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.146, ч. 4 ст. 186 КК України;

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаїв, Миколаївської області, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого, який обвинувачується у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.146, ч. 4 ст. 186 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

26.10.2023 року прокурор Березівської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень за ознаками ч.2 ст. ст.146, ч.4 ст.186 КК України.

На обґрунтування поданого клопотання, прокурор також пояснив, що проведеним досудовим розслідуванням було встановлено, що 02.09.2023, приблизно о 09:00 год., більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, у ОСОБА_4 , за попередньою змовою з ОСОБА_5 , виник умисел на незаконне позбавленням волі ОСОБА_8 , пов`язане з заволодінням його майном.

На виконання свого злочинного умислу, пов`язаного з незаконним позбавленням волі ОСОБА_8 02.09.2023 року приблизно о 09:00 год. ОСОБА_4 на автомобілі марки «CHEVROLET», моделі «LACETTI», д.н.з. НОМЕР_1 , разом з ОСОБА_5 та своїми знайомими ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які не були обізнані щодо злочинного умислу ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , прибули за місцем мешкання ОСОБА_8 , а саме до житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 .

У продовження своїх злочинних дій ОСОБА_4 за попередньою змовою з ОСОБА_5 , діючи умисно та протиправно, з корисливих мотивів, перебуваючи біля домоволодіння ОСОБА_8 за вказаною адресою, де на вулиці біля домоволодіння зустріли потерпілого ОСОБА_8 , та всупереч його волі щодо вибору свого місця перебування та переміщення, не повідомляючи свої наміри та не зважаючи на його особисту волю і недоторканість, грубо порушуючи права людини, передбачені Конституцією України, а саме статей З, 10, 29, 33 Конституції України, згідно яких людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю; ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством; кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність; кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, статті 5 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, якою визначено, що кожен має право на свободу та особисту недоторканність, нікого не може бути позбавлено свободи, крім випадків і відповідно до процедури, встановленої законом, та статті 1 Міжнародної конвенції про захист усіх осіб від насильницьких зникнень, якою визначено, що ніхто не може піддаватися насильницькому зникненню, усвідомлюючи незаконність своїх дій, упевнившись, що поряд відсутні сторонні особи і за ними ніхто не спостерігає, застосовуючи фізичну силу, заштовхали потерпілого ОСОБА_8 до салону автомобіля марки «CHEVROLET» , моделі «LACETTI», д.н.з. НОМЕР_1 , тим самим позбавивши його свободи переміщення та можливості самостійно обирати місце свого знаходження.

Одночасно, ОСОБА_4 спільно з ОСОБА_5 , завдали потерпілому ОСОБА_8 удар твердим предметом по коліну правої ноги, та удари дубинкою в область голови зліва, в область вух зліва та справа, спричинивши тілесні ушкодження у вигляді синців вушних раковин, шиї та лівої поверхні грудної клітки, що спричинило потерпілому фізичні страждання.

У подальшому, на вказаному автомобілі під керуванням ОСОБА_10 , не обізнаного про злочинні дії ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , прибули до лісосмуги між с. Ряснопіль, Березівського району Одеської області, та с. Зеленопілля, Березівського району, Одеської області.

Перебуваючи у лісосмузі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , продовжували незаконно утримувати потерпілого ОСОБА_8 з метою отримати від нього грошові кошти, усвідомлюючи те, що їхні протиправні дії носять незаконний характер, утримуючи потерпілого ОСОБА_8 проти його волі в лісосмузі протягом години, наносили в ході спілкування з ним тілесні ушкодження, чим спричиняли йому фізичні страждання та у подальшому повернулись за місцем мешкання потерпілого ОСОБА_8 з метою продовження своїх злочинних дій.

На підставі вищезазначеного, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України - у незаконному позбавленні волі, вчиненому з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, що супроводжувалося заподіянням потерпілому фізичних страждань.

Крім того, 02.09.2023 року приблизно о 10:00 год., більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, в період дії правового режиму воєнного стану у ОСОБА_4 , за попередньою змовою з ОСОБА_5 , виник умисел на відкрите викрадення майна ОСОБА_8 , пов`язаного з проникненням у його житло.

На виконання свого злочинного умислу, 02.09.2023 року приблизно о 10:00 год. ОСОБА_4 з ОСОБА_5 , на автомобілі марки «CHEVROLET», моделі «LACETTI», д.н.з. НОМЕР_1 , разом з своїми знайомими ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які не були обізнані щодо злочинних дій ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , прибули за місцем мешкання ОСОБА_8 , а саме до житлового будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_3 .

У продовження своїх злочинних дій ОСОБА_4 за попередньою змовою з ОСОБА_5 , діючи умисно та протиправно, з корисливих мотивів та з метою власного збагачення, без дозволу та згоди потерпілого ОСОБА_8 , скориставшись вільним доступом до житла останнього, проникли до житлового будинку за вказаною адресою.

У подальшому ОСОБА_4 з ОСОБА_5 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, висловив погрозу застосування до ОСОБА_8 фізичного насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вимагали від потерпілого видати їм грошові кошти та цінності.

Сприймаючи погрози ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , як реальні, ОСОБА_8 повідомив останнім місце знаходження грошових коштів в сумі 1600 гривень, якими останні заволоділи в його присутності.

Крім того, перебуваючи у будинку потерпілого ОСОБА_8 за вказаною адресою, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , помітили на стільці в одній з кімнат та відкрито заволоділи мобільним телефоном марки «PОCО-40», б/в, вартістю 3000 гривень, з двома сім картками оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар», вартістю по 150 гривень кожна, на суму 300 грн., з номерами: № НОМЕР_2 та № НОМЕР_3 ; мобільним телефоном марки ZTE L220, б/у, вартістю 1000 гривень, та пістолетом марки Stalker R-1, під патрон Флобера, вартістю 5000 гривень та кобурою від пістолета вартістю 470 грн.

У подальшому, з метою уникнення кримінальної відповідальності ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , місце вчинення злочину залишили, а викраденим майном розпорядились на власний розсуд, чим спричинили матеріальну шкоду ОСОБА_8 у сумі 11 370 гривень.

На підставі вищезазначеного, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України - у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), поєднаному з погрозою насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, поєднаного з проникненням у житло, вчиненого в умовах воєнного стану.

03.09.2023 року ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 4 ст. 186 КК України.

05.09.2023 року ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, який діє до 02.11.2023 року.

13.09.2023 року ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 4 ст. 186 КК України.

14.09.2023 року ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, який діє до 02.11.2023 року.

23.10.2023 року обвинувальний акт у вказаному кримінальному провадженні скеровано до Березівського районного суду для розгляду по суті.

Обґрунтованість обвинувачення ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в інкримінованих їм злочинах, на думку прокурора, підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами.

Також, прокурор посилався на те, що раніше заявлені ризики за п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України не зменшились, у зв`язку з чим є необхідність у продовженні застосування запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою, з метою забезпечення виконання обвинуваченими покладених на них процесуальних обов`язків, запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

На підставі вищевикладеного, прокурор просив продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів та обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав та просив їх задовольнити. Також, посилався на наявність ризиків, які зазначено у клопотаннях.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні просив змінити раніше обраний запобіжний захід на домашній арешт, зазначив, що в нього є зареєстроване місце проживання,

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 - ОСОБА_6 у судовому засіданні зазначив, що він як захисник не отримував клопотання про продовження запобіжного заходу, підстав для застосування найсуворішого запобіжного заходу не має. ОСОБА_4 має сім`ю, зареєстроване місце проживання, вина обвинуваченого не доведена. Ризики переховуватись від суду відсутні, а відтак просив застосувати запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні також зазначив, що має постійне зареєстроване місце проживання, просив змінити йому запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 - ОСОБА_7 зазначила, що не отримувала від прокурора клопотання про продовження запобіжного заходу. Ризики зазначені прокурором нічим не підтверджені, по іншій кримінальній справі, що перебуває на судовому розгляді вина обвинуваченого не доведена. Останній має місце реєстрації. Тому просить змінити запобіжний захід.

Вивчивши подані клопотання, матеріали кримінального провадження за №0000498 від 02.09.2023 року, заслухавши думки учасників судового розгляду, на підставі наданих доказів і доведення їхньої переконливості суд приходить до наступного висновку.

На розгляді у Березівському районному суді Одеської області знаходиться кримінальне провадження за №0000498 від 02.09.2023 року відносно ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , у якому вони обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень за ч.2 ст.146, ч. 4 ст. 186 КК України.

Згідно ч. 1, 3 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини "Тейс проти Румунії", автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішенні питання про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України, а саме: запобігання спробам обвинуваченого переховуватися від суду, впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення.

При продовженні запобіжного заходу, суд враховує наявні матеріали кримінального провадження, оцінюючи в сукупності всі обставини, зокрема і тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання його винуватим.

Суд виходить із принципу презумпції невинуватості і не вирішує наперед процесуальну перспективу пред`явленого обвинувачення, а лише аналізує обґрунтованість та тяжкість його пред`явлення, суспільну небезпеку злочинних дій, в яких обвинувачуються ОСОБА_11 та ОСОБА_5 .

У судовому засіданні було встановлено, що у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 4 ст. 186 КК України обвинувачується:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Миколаїв, Миколаївської області, громадянин України, з середньою освітою, не працюючий, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий;

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Миколаїв, Миколаївської області, громадянин України, з середньою освітою, не працюючий, проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий.

03.09.2023 року ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 4 ст. 186 КК України.

05.09.2023 року ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, який діє до 02.11.2023 року.

13.09.2023 року ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 4 ст. 186 КК України.

14.09.2023 року ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, який діє до 02.11.2023 року.

В ході судового засідання прокурором було доведено, що підозрювані ОСОБА_4 та ОСОБА_5 можуть:

-переховуватись від органу досудового розслідування та суду, у зв`язку з тим, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 обвинувачуються у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачене покарання у виді - позбавленням волі на строк від семи до десяти років, та у разі визнання обвинувачених винними у вчиненні даних кримінальних правопорушеннях, вони зможуть безперешкодно залишити місце свого проживання, з метою уникнення покарання, в тому числі і на територію тимчасово непідконтрольну України та вказує на наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України;

-незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, оскільки свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_10 їм раніше знайомі та були прямими очевидцями скоєння кримінальних правопорушень, у зв`язку з цим останні можуть вплинути на свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 з метою зміни їх показів, які викривають їх дії;

-вчинити інше кримінальне правопорушення, так як ОСОБА_4 та ОСОБА_5 офіційно не працевлаштовані, не мають постійного заробітку, не навчаються, не мають стійких соціальних зв`язків. Раніше притягались до кримінальної відповідальності та на теперішній час також розглядається кримінальне провадження за їх обвинуваченням у скоєнні майнового злочину.

Неможливість застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів обумовлена, тим що жоден інший запобіжний захід не забезпечить попередження вказаним ризикам, ураховуючи тяжкість кримінальних правопорушень, спроби обвинувачених уникнути відповідальності.

Вказані ризики враховані під час обрання обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та на теперішній час не втратили своєї актуальності.

Дані обставини з урахуванням тяжкості покарання, що загрожує обвинуваченим у разі визнання їх винуватими свідчать про те, що ризики, передбачені п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, не зменшилися та залишились незмінними.

Вказані вище обставини та наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України виключають об`єктивну можливість щодо застосування до обвинувачених іншого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Згідно положень ч.4 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст.ст.177-178 КПК України, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні.

Заслухавши думку прокурора, який клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою підтримав та просив їх задовольнити, пояснення ОСОБА_4 , його захисника, пояснення ОСОБА_5 його захисника, враховуючи те, що в судовому засіданні прокурором, доведено наявність, на даний час, ризиків, визначених , беручи до уваги дані про обвинувачених, тому клопотання необхідно задовольнити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 183, 193-194, 196-197, 200, 314-315, 372, 376 КПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора Березівської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні за №0000498 від 02.09.2023 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою у Державній установі «Одеський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України - строком на 60 днів, тобто до 24.12.2023 року включно.

Клопотання прокурора Березівської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні за №0000498 від 02.09.2023 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою у Державній установі «Одеський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України - строком на 60 днів, тобто до 24.12.2023 року включно.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Одеським апеляційним судом.

Суддя ОСОБА_1