Справа № 442/2039/20
Провадження № 1-кп/442/46/2024
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 січня 2024 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дрогобичі в режимі відеоконференцзв`язку кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000182 від 28.01.2020 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кишинева, Республіки Молдова, особи без громадянства, не одруженого, не працюючого, з середньою освітою, проживаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , не військовозобов`язаного, раніше судимого 17.09.2021р. вироком Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області за ч. 2 ст.186, ч.2 ст.115 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 12 років,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

учасники справи:

прокурор ОСОБА_4 ,

захисники: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

обвинувачений ОСОБА_3 ,

встановив:

Судом визнано доведеним, що ОСОБА_3 27.01.2020 о 21 годині 40 хвилин, маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, усвідомлюючи, що посягає на чужу власність, з метою особистого збагачення, перебуваючи в приміщенні торгового залу магазину «Рукавичка», що по вул. Лесі Українки, 14 у м. Дрогобичі Львівської області, відкрито, повторно заволодів 10 шоколадними батончиками тріо 85 грам «Bounty», вартістю 21 грн. 67 коп. кожна на суму 216 грн. 70 коп., 8 шоколадними батончиками «Лайн арахіс дуо» 60 грам Нестле», вартістю 9 грн. 92 коп. кожна на суму 79 грн. 36 коп., 10 шоколадними батончиками «Лісовий горіх 49 грам «Snickers», вартістю 11 грн. 66 коп. на суму 116 грн. 60 коп., чим завдав магазину «Рукавичка» майнову шкоду на загальну суму 412 гривень 66 копійок.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), повторно, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст.186 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 186 КК України не визнав та суду пояснив, що 27 січня 2020 року о 21 год.40 хв. повертаючись з другого поверху та проходячи повз магазин «Рукавичка», що по вул. Лесі Українки,14 у м. Дрогобичі Львівської області побачив, що біля прилавку магазину нікого нема, вирішив зайти та викрасти шоколадні батончики. У зв"язку з важким матеріальним становищем купити він не міг, а цивільній дружині, з якою він проживає та яка чекає дитину, захотілося шоколаду. Зайшов до магазину та, присівши біля прилавку, почав набирати шоколад. Коли почув якісь шурхіт, вибіг із магазину. Він нікого не бачив, і не чув, йому ніхто нічого не кричав. Вину вихнав в тому, що викрав шоколад, але вказав, що вчинив крадіжку, а не грабіж.

Незважаючи на часткове визнання вини, винуватість ОСОБА_3 доводиться зібраними судом доказами.

В судовому засіданні представник потерпілої сторони ОСОБА_7 пояснив, що в той день йому зателефонував старший охоронець ОСОБА_8 і повідомив, що невідома особа викрала з прилавка шоколадні батончики і вибігла з магазину. Касир його бачила, робила зауваження, кричала і бігла за ним, однак він не реагував. Ним була написана заява в поліцію і злодія затримали.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснила, що працювала касиром у магазині "Рукавичка". 27.01.2020 року, будучи на своєму робочому місці за касою № 3, почула біля каси № 4 шурхіт з боку виходу і вийшла щоб подивитись. Підійшовши ближче, побачила обвинуваченого ОСОБА_3 , який сидів навколішки, спиною до неї і набирав шоколодні батончики. Коли вона крикнула, він обернувся і почав втікати, вона почала бігти за ним, однак не наздогнала та повернулася за своє робоче місце.

Свідок ОСОБА_10 суду пояснив, що працює старшим охоронцем магазину "Рукавичка". На прохання касира, яка повідомила, що невідома особа вчинила крадіжку товару він опрацьовував архів з відеокамер. Безпосереднім очевидцем подій він не був. Знає обвинуваченого, бо той неодноразово вчиняв крадіжки. З відео побачив, що чоловік присів біля четвертої каси і набирав шоколадні батончики. Коли побачив касира, яка кричала і махала руками, швидко взяв ще і почав втікати.

Крім того, вина ОСОБА_3 у скоєному підтверджується наступними письмовими доказами:

- заявою від керуючого магазину "Рукавчика" від 27.01.2020 року щоб вжити заходів до невідомої особи, яка взяла з прилавку товар на суму 412,66 грн.,

- протоколом огляду місця події від 29.01.2020 року та фототаблицею до нього;

- довідкою, виданою керуючим магазином "Рукавчика" від 27.01.2020 року, про вартітсь викраденого товару;

- протоколом огляду предмету від 31.01.2020 року та DVD диском із помішеним відеозаписом з магазину "Рукавичка" від 27.10.2020 року;

- постановою про визнання предмета речовим доказом від 31.01.2020 року;

- протоколом пред"явлення особи для впізнання від 05.02.2020 року з фототаблицею до нього;

- висновком судово-психіатричного експерта № 32 від 17.03.2020 року, з якого вбачається, що на даний час ОСОБА_3 психічним захворюванням не страждає, виявляє ознаки шизотипового розладу. Наявні у нього психічні порушення не досягають рівня психічної хворобои чи недоумства і не позбавляють його здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Під час інкримінованих йому дій, не повною мірою міг усвідолювати значення своїх дій та керувати ними.

В межах кримінального провадження судом було досліджено зібрані сторонами кримінального провадження письмові докази у обсязі, визначеному за згодою всіх учасників процесу з урахуванням змісту ст. 95 КПК України.

Відповідно до ст. 94 КПК України, зокрема суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

З врахуванням викладеного вище, судом повно та всебічно досліджено всі обставини справи і надані сторонами кримінального провадження докази, зокрема органом обвинувачення, який вважає, що такі свідчать про винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 згідно обвинувального акту у вчиненні ним кримінального правопворушення, передбаченого частиною 2 статті 186 КК України.

Суд приходить до висновку, що з врахуванням наявних доказів, органом обвинувачення правильно кваліфіковано дії обвинуваченого ОСОБА_3 згідно з обвинувальним актом у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 186 КК України.

До вказаного висновку суд дійшов з наступних підстав.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 за N 10 «Про судову практику у справах про злочини проти власності» крадіжку і грабіж потрібно вважати закінченими з моменту, коли винна особа вилучила майно і мала реальну можливість розпоряджатися чи користуватися ним. Якщо особа, котра протиправно заволоділа майном, такої реальної можливості не мала, її дії слід розглядати залежно від обставин справи як закінчений чи незакінчений замах на вчинення відповідного злочину. Закінченим замахом на крадіжку є дії особи, яка викрала майно, але одразу була викрита. Дії, розпочаті як крадіжка, але виявлені потерпілим чи іншими особами і, незважаючи на це, продовжені винною особою з метою заволодіння майном, належить кваліфікувати як грабіж, а в разі застосування насильства чи висловлювання погрози його застосування - залежно від характеру насильства чи погрози - як грабіж чи розбій.

У судовому засіданні встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 27 січня 2020 року о 21 год.40 хв., повертаючись з другого поверху та проходячи повз магазин побачив, що біля прилавку магазину нікого немає, вирішив зайти та викрасти шоколадні батончики. Почувши шурхіт біля прилавку та побачивши касира, почав втікати з магазину. Судом встановлено, зокрема з показань свідка ОСОБА_11 та з відео, що обвинувачений бачив касира, чув її крики та зауваження, але продовжував свої дії і почав втікати, не залишивши товар.

Показання обвинуваченого про те, що він нікого не бачив спростовуються вказаними доказами, оскільки обвинувачений свідомо «не хотів бачити» касира, але не міг не чути її криків, оскільки така бігла за ним. Отже, суд дійшов висновку про те, що показання обвинуваченого спрямовані на те, щоб виправдати себе та уникнути відповідальності за вчинене. Доведеність вини і така кваліфікація дій обвинуваченого в суду не викликає сумнівів.

При призначенні покарання обвинуваченому суду слід суворо дотримуватись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що покарання засудженого є його виправлення, перевиховання та соціальна реабілітація, запобігання вчиненню нових злочинів.

Призначаючи покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, обставини справи та особу винного у їх сукупності.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд відносить щире каяття у скоєному, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, повне відшкодуваня завданої шкоди.

Обставин, що обтяжують покарання, не встановлено.

Суд враховує також стан здоров`я обвинуваченого, його характеристику та ставлення до скоєного.

З урахуванням наведеного необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів буде покарання, яке передбачене санкцією ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі.

Саме таке покарання на переконання суду буде достатнім для виправлення останнього та справедливим.

З речовими доказами по справі необхідно поступити у відповідності зі ст. 100 КПК України

Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд

ухвалив :

Визнати ОСОБА_3 винним у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК України до даного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 17.09.2021, остаточно визначивши до відбуття 12 (дванадцять) років 6 (шість) місяців позбавлення волі.

Строк відбуття покарання рахувати з часу затримання, тобто з 25.02.2021.

Речовий доказ: DVD-R диск з відеозаписами, який приєднаний до матеріалів кримінального провадження, залишити у матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом.

Засудженому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Вирок виготовлено в нарадчій кімнаті.

Суддя ОСОБА_1