19 лютого 2024 року м. Запоріжжя
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який має середню освіту, офіційно не працевлаштованого, одруженого, такого, що має на утриманні неповнолітню дитину, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 раніше не судимого,
підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307 КК України,
Старший слідчий слідчого відділення відділу поліції №1 ЗРУП Головного управління Національної поліції в Запорізькій області ОСОБА_6 звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно ОСОБА_4 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , маючи умисел на незаконне придбання, зберігання психотропної речовини, обіг якої обмежено метамфетамін, відповідно до «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 6 травня 2000 р. № 770, віднесено до категорії психотропних речовин, обіг яких обмежено, у невстановлених досудовим слідством особи, спосіб, час і місці, придбав 1 полімерний зіп-пакет з психотропною речовиною, обіг якої обмежено метамфетамін, з метою подальшого збуту.
Після чого, 02.11.2023, приблизно о 12 годині 55 хвилин, ОСОБА_4 , знаходячись поблизу закладу харчування «Мак дональц» по проспекту Металургів в м. Запоріжжя, отримавши готівкою грошову винагороду в сумі 1500 гривень від ОСОБА_8 , шляхом передачі із рук в руки, збув останньому полімерний зіп-пакет з психотропною речовиною, обіг якої обмежено метамфетамін.
Таким чином, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України, яке кваліфікується як незаконне придбання, зберігання з метою збуту та збут психотропної речовини.
Крім того, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , маючи умисел на незаконне придбання, зберігання, психотропної речовини, обіг якої обмежено метамфетамін, відповідно до «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 6 травня 2000 р. № 770, віднесено до категорії психотропних речовин, обіг яких обмежено, діючи повторно, у невстановлених досудовим слідством особи, спосіб, час і місці, придбав психотропну речовину, обіг якої обмежено метамфетамін, з метою подальшого збуту.
Після чого, 14.12.2023, приблизно о 07 годині 30 хвилин, ОСОБА_4 , отримавши готівкою грошову винагороду в сумі 1000 гривень від ОСОБА_8 , знаходячись на зупинці громадського транспорту «Гагаріна» по проспекту Соборному 156 в м. Запоріжжя, шляхом передачі із рук в руки, збув останньому один полімерний зіп-пакет з психотропною речовиною, обіг якої обмежено метамфетамін.
Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, яке кваліфікується як незаконне придбання, зберігання з метою збуту та збут психотропної речовини, вчинене повторно.
«14» грудня 2023 року в порядку ст. 208 КПК України затримано ОСОБА_4 , фактичний час затримання о 07 годині 41 хвилині, якому «14» грудня 2023 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307 КК України.
Обґрунтованість ОСОБА_4 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.11 ст.307, ч.2 с.307 КК України, підтверджується зібраним в кримінальному проваджені доказами, а саме: висновками судово-хімічних експертиз від 07.11.2023 року та 14.12.2023 року; протокол затримання в порядку ст. 208 КПК України від «14» грудня 2023 року; допитом свідків по кримінальному провадженню; постановами про визнання речових доказів;іншими матеріалами кримінального провадження.
В діях ОСОБА_4 , вбачаються ознаки вчинення ним кримінальних правопорушень, відповідальність за вчинення якого передбачена ч. 1, ч. 2 ст. 307 КК України.
15 грудня 2023 підозрюваному ОСОБА_4 було обрано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, строком на 2 місяці, тобто до 12.02.2024, за адресою: АДРЕСА_2 .
08.02.2024 В.о. керівника Вознесенівської окружної прокуратури міста Запоріжжя ОСОБА_9 , винесено постанову про продовження строку досудового слідства до 3-ох місяців, тобто до 14.03.2024.
12 лютого 2024 року строк дії запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту підозрюваного ОСОБА_4 , сплинув.
Згідно вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, під час проведення досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1 ч. 1 ст.177 КПК України, а саме ОСОБА_4 , може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності, що являється ризиком, передбаченим п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України;
Наявність вказаного ризику обґрунтовано наступним:
- вагомістю наявних доказів про вчинення підозрюваного ОСОБА_4 , кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307 КК України;
- ОСОБА_4 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 1, 2 ст. 307 КК України, яке згідно ч. 5 ст. 12 КК України віднесено до категорії тяжких злочинів;
- тяжкістю покарання, що загрожує ОСОБА_4 , а саме за визнання винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1,2 ст. 307 КК України, за яке передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк до десяти років з конфіскацією майна;
- ОСОБА_4 , може продовжити вчиняти кримінальні правопорушення, у яких підозрюється.
На теперішній час ОСОБА_4 офіційно не працевлаштований, та не має іншого джерела доходів окрім заняття незаконною діяльністю з розповсюдження психотропних засобів, а отже не має стійких соціальних зв`язків.
Таким чином, враховуючи вищезазначене, слідчий вважає за необхідним клопотати перед слідчим суддею про обрання запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, у зв`язку з тим, що без застосування даного запобіжного заходу, неможливо уникнути ризиків передбачених ч.1 ст.177 КПК України та забезпечення покладених на підозрюваного процесуальних обов`язків.
Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав з викладених у ньому підстав.
Підозрюваний та його захисник у судовому засіданні не заперечували проти обґрунтованості підозри, не заперечували проти домашнього арешту як такого, однак просили встановити нічний домашній арешт. В обґрунтування таких заперечень сторона захисту послалась на те, що протягом відбування попереднього запобіжного заходу підозрюваний не допускав порушень відповідного режиму. Навіть після припинення попереднього строку домашнього арешту підозрюваний не чинив спроб вдатися до дій, які б свідчили про існування ризику вчинення ним нових правопорушень або ухилення від досудового розслідування. Крім того, підозрюваний має сім`ю, а станом на час розгляду клопотання його малолітня донька знаходиться на стаціонарному лікуванні, у зв`язку з чим підозрюваний має необхідність відвідувати її і вживати заходів для забезпечення її лікування. До того ж, сам підозрюваний має потребу у відвідуванні медичних установ у зв`язку з необхідністю проведення обстежень для вирішення питання про продовження строку інвалідності. Відтак, цілодобовий домашній арешт створюватиме підозрюваному невиправдані перешкоди у задоволенні вказаних потреб.
Розглянувши клопотання та матеріали, якими воно обґрунтовується, заслухавши думку учасників судового розгляду, слідчий суддя дійшов до таких висновків.
Згідно змісту ст.ст.131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду з метою досягнення дієвості цього провадження.
Відповідно до положень ст.ст.177,178 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що: 1) підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (частина 1); підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом (частина 2).
Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачений статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання (ч. 4 ст.194 КПК України).
Згідно наданих суду матеріалів клопотання слідчого та Витягу з єдиного реєстру досудових розслідування, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.307, ч.2 ст.307 КК України.
Перевіряючи доводи та обставини, на які посилаються слідчий та прокурор у клопотанні, слідчим суддею з`ясовано, що додані до клопотання матеріали свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованих кримінальних правопорушень.
Виклад обставин, що дають підстави підозрювати ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, слідчим зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, що їх підтверджують. Копії вказаних матеріалів додано до клопотання та досліджено у судовому засіданні.
Слід зазначити, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, необхідно взяти до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, а також те, що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).
За таких умов, слідчий суддя, дослідивши, матеріали клопотання та долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів, лише щодо пред`явленої підозри, - з точки зору достатності та взаємозв`язку прийшов до обґрунтованого висновку про наявність у провадженні доказів, передбачених параграфами 3-5 Глави 4 КПК України, які свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, оскільки об`єктивно зв`язує його з ними, тобто підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний, міг вчинити дані правопорушення.
У клопотанні, так і в судовому засіданні слідчим та прокурором доведено наявність ризиків, передбачених п.п.3,4,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки на цей час слідством не встановлені всі обставини вчинення підозрюваним кримінальних правопорушень.
Разом з тим, слідчий суддя вважає недоведеним наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України (який, на думку слідчого, підтверджується тим, що ОСОБА_4 вчинив тяжке кримінальне правопорушення, за яке Кримінальним кодексом України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від шести до десяти років та може переховуватися від органу досудового розслідування та суду).
Крім того, слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
Крім того, слідчий суддя вважає, що тяжкість інкримінованого злочину не може бути підставою для обрання до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Європейський суд з прав людини неодноразово звертав увагу на те, що сама по собі тяжкість злочину, у вчиненні якого обвинувачується особа, не може бути безумовною підставою для обрання щодо цієї особи запобіжного заходу у вигляді взяття під варту (рішення ЄСПЛ у справі «Ніколова проти Болгарії»).
Крім того, у рішенні ЄСПЛ по справі «Ноймайстер проти Австрії», викладена позиція відповідно до якої позбавлення волі особи (тримання під вартою) не повинно перетворюватися на своєрідну прелюдію до завчасного відбування можливого у майбутньому вироку про позбавлення волі.
Так, міра запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не може бути виправдана очікуваним покаранням у вигляді позбавлення волі.
Доказів того, що підозрюваний може ухилятися або переховуватися від органу досудового розслідування, не надано, оскільки ОСОБА_4 має постійне місце проживання та реєстрацію.
Вирішуючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя також враховує вік ОСОБА_4 , його стан здоров`я, та дані про особу підозрюваного, який має постійне місце проживання та реєстрацію, одружений, не працює, раніше не судимий, має на утриманні неповнолітню доньку ОСОБА_10 , 2018 року народження, є інвалідом 3 групи, страждає на ряд захворювань, на обліку в КУ „ ОКНД ЗОР, КУ „ОКПЛ ЗОР не перебуває. Також позитивну характеристику підозрюваному надала в судовому засіданні, допитана в якості свідка дружина останнього ОСОБА_11 , зазначивши, що він також є інвалідом та пенсіонером.
В ході розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 стороною захисту надано достатньо доводів про те, що застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту буде достатнім для запобігання ризикам, про які зазначено у клопотанні слідчим та наведено прокурором у судовому засіданні.
Відповідно до ч.4 ст.194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
З урахуванням вищезазначених обставин, слідчий суддя вважає за необхідне застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши підозрюваному залишати своє житло у вечірній та нічний час, та покласти на нього обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, оскільки такий запобіжний захід як домашній арешт, на переконання слідчого судді, забезпечить дотримання підозрюваним ОСОБА_4 процесуальних обов`язків під час досудового слідства та в суді. Застосування більш м`яких запобіжних заходів слідчий суддя вважає недоцільним.
Разом з цим, слідчий суддя виходить з того, що зазвичай зі спливом часу ймовірність настання тих чи інших ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, зменшується.
В даному випадку має бути враховано, що ОСОБА_4 , перебуваючи під цілодобовим домашнім арештом, не допустив жодного порушення режиму його відбування. Більше того, в період часу з 12 по 19 лютого 2024 року ОСОБА_4 не був підданий жодному запобіжному заходу, але не скористався цим, і продовжив проявляти поведінку, спрямовану на виконання процесуальних обов`язків підозрюваного. Крім того, станом на час розгляду клопотання, у ОСОБА_4 змінились життєві обставини, через що він має об`єктивну потребу мати можливість відлучатись з місця проживання у світлий час доби для допомоги своїм близьким.
Відтак, на переконання слідчого судді, на даному етапі досудового розслідування достатнім буде застосування до підозрюваного домашнього арешту у вечірній і нічний час доби.
Визначаючи коло обов`язків, які слід покласти на підозрюваного, з урахуванням умов домашнього арешту, слідчий суддя вважає необхідним та достатнім покласти на підозрюваного ОСОБА_4 наступні обов`язки: не залишати цілодобово місце проживання, без дозволу слідчого, прокурора, суду; з`являтися до органів досудового слідства і суду, за першим викликом, у призначений час; утримуватись від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні.
Враховуючи вимоги ч. 2 ст. 219 КПК України, слідчий суддя вважає за необхідне визначити строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно підозрюваного ОСОБА_4 в межах строку досудового розслідування, до 14.03.2024 року включно.
Враховуючи вищенаведене, керуючись ст. ст. 176-178, 181, 372, 376 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя
Клопотання старшого слідчого СВ ВП № 1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_6 задовольнити частково.
Обрати щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту, починаючи з 19.02.2024 і по 14.03.2024 включно, шляхом заборони підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 , щодня у період часу з 21 год. 00 хв. до 07 год. 00 хв. наступної доби.
Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , що відповідно до ст. 181 КПК України працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконання покладених на нього обов`язків.
Покласти на ОСОБА_4 передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України обов`язки:
- не залишати у заборонений час доби місце проживання без дозволу слідчого, прокурора, суду;
- з`являтися до органів досудового слідства і суду, за першим викликом, у призначений час;
- утримуватись від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні;
Попередити підозрюваного, що в разі невиконання покладених на ОСОБА_4 обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід.
Копію ухвали для виконання передати до органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня отримання повного тексту ухвали.

Подання апеляційної скарги не зупиняє виконання, ухвала підлягає негайному виконанню.

Повний текст ухвали оголошений о 14 год. 00 хв. 20.02.2024.

Слідчий суддя ОСОБА_1