ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/5237/19Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/817/38/24 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - п.п. 12, 13 ч.2 ст.115 КК
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 січня 2024 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянула клопотання прокурора у кримінальному провадженні про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строку запобіжного заходу у кримінальному провадженні за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 серпня 2022 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою судді Тернопільського апеляційного суду від 12 жовтня 2023 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 серпня 2022 року, яким ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.п.12,13 ч.2 ст. 115 КК України та засуджено.

Обвинувачений ОСОБА_7 утримується під вартою і 18 січня 2024 року в обвинуваченого закінчується строк тримання під вартою, а апеляційний розгляд кримінального провадження ще не закінчений.

Відповідно до вимог ст.331 КПК України та, беручи до уваги клопотання прокурора про продовження обвинуваченому строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд вирішує питання доцільності продовження тримання під вартою обвинуваченому.

У клопотанні прокурор посилається на те, що ОСОБА_7 обґрунтовано обвинувачуються у вчиненні особливо тяжких злочинів, передбачених п.п.12,13 ч.2 ст. 115 КК України, за які законом передбачено покарання, в тому числі у виді довічного позбавлення волі. Зазначає, що обвинувачений на час скоєння злочинів вів антисоціальний спосіб життя, не працював, не має постійного місця проживання, раніше судимий за умисні злочини, обвинувачується в особливо тяжких злочинах проти життя та здоров`я людини- умисних вбивствах та переховувався від органу досудового розслідування.

Вказує про наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а саме, спроби обвинуваченого переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків, потерпілих, експертів у кримінальному провадженні, тому просить продовжити обвинуваченому строк тримання під вартою на 60 днів.

Заслухавши прокурора, який підтримав клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_7 , його захисника ОСОБА_8 , які заперечили клопотання прокурора, вважають відсутні ризики для продовження строку запобіжного заходу, ознайомившись з матеріалами кримінального провадження, колегія дійшла висновку, що строк дії запобіжного заходу обвинуваченому слід продовжити з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд повинен врахувати обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу.

За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування.

З матеріалів кримінального провадження убачається, що ОСОБА_7 обвинувачується (обґрунтовано підозрюється) у вчиненні особливо тяжких кримінальних правопорушень, передбачених п.п.12,13 ч.2 ст. 115 КК України та не може не усвідомлювати, що у випадку доведення його вини за висунутим обвинуваченням, йому може загрожувати покарання, в тому числі довічне позбавлення волі.

При цьому колегія враховує те, що на момент обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу, останній вів антисоціальний спосіб життя, не працював, не має постійного місця проживання, раніше судимий за умисні, в тому числі особливо тяжкі злочини.

За приписами ст. 131 КПК України запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ст. 5 Конвенції нікого не може бути позбавлено свободи, окрім законного ув`язнення особи після засудження її компетентним судом. У справі «Руслан Яковенко проти України» Суд зазначив, що підсудний вважається таким, що перебуває під вартою «після засудження компетентним судом» у розумінні підпункту «а» пункту 1 статті 5 Конвенції, з моменту оголошення вироку судом першої інстанції, навіть якщо він ще не набрав законної сили і його можна оскаржити.

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , колегією суддів визнаються обґрунтованими доводи прокурора про те, що після скасування ухвали апеляційного суду, продовжує існувати вирок суду першої інстанції, який хоча і не набрав законної сили, проте для забезпечення апеляційного перегляду кримінального провадження, з метою недопущення ризику переховування ОСОБА_7 від можливого відбування покарання за вчинені злочини, виходячи із конкретних обставин провадження, тяжкості обвинувачення, необхідно продовжити строк тримання обвинуваченому під вартою, про що вже зазначив суд касаційної інстанції в постанові від 26 вересня 2023 року щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 ..

Також обґрунтованість цього висновку стверджується даними про особу обвинуваченого, який обвинувачується у вчиненні особливо тяжких злочинів, крім того, колегія суддів визнає таким, що не зменшився від часу прийняття рішення про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ризик того, що обвинувачений ОСОБА_7 може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків, експертів у кримінальному провадженні, тому продовжує існувати обґрунтований ризик того, що більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою буде не достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Оцінивши зазначені ризики, колегія суддів приходить до переконання про необхідність продовження строку тримання під вартою обвинуваченому.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 197, 331, 401 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Клопотання прокурора в кримінальному провадженні задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якого вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 серпня 2022 року засуджено за п.п.12,13 ч.2 ст.115 КК України до покарання у виді довічного позбавлення волі - строк тримання під вартою по 06 березня 2024 року включно.

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення та оскарженню не підлягає.

Судді