Справа № 210/452/24
Провадження № 1-кп/210/337/24
В И Р О К

іменем України

08 лютого 2024 року Дзержинський районний суд м.Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

з участю адвоката ОСОБА_4

з участю обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Кривому Розі матеріали кримінального провадження № 0000093 за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Іванівка Долинського району Кіровоградської області, громадянина України, не одруженого, із середньо-спеціальною освітою, раніше не судимого, військовослужбовця ВЧ НОМЕР_1 , прож. АДРЕСА_1 ,

у скоєнні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 409 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації військової частини НОМЕР_1 , перебуваючи у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_2 , яка на момент вчинення кримінального правопорушення дислокувалась за адресою: АДРЕСА_2 (більш детальна інформація не підлягає розголошенню в умовах воєнного стану), діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки, бажаючи їх настання, в порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, в умовах воєнного стану, з метою тимчасово ухилитися від несення обов`язків військової служби, мотивуючи це небажанням їх виконувати та приймати участь у бойових діях на певний період, 09.11.2023 повідомив командуванню військової частини завідомо неправдиві відомості щодо поважності причин відсутності на військовій службі, а саме про намір прибути до ІНФОРМАЦІЯ_2 в АДРЕСА_2 для проходження військово-лікарської комісії відповідно до направлення командира військової частини НОМЕР_1 від 09.11.2023 за № 03/5487, та повернутись до пункту постійної дислокації військової частини НОМЕР_2 для подальшого виконання обов`язків військової служби, тобто діючи шляхом обману, не прибув до вказаного лікувального закладу та ухилявся від військової служби до 18.01.2024, направившись за місцем свого мешкання, вільний час, що з`явився у зв`язку з цим, солдат ОСОБА_5 використовував на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.

18.01.2024 року військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_5 , усвідомлюючи протиправність і помилковість своїх дій, прибув до Криворізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону, з щирим каяттям у скоєному, повідомив про себе та вчинюване ним кримінальне правопорушення, чим припинив вчиняти кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 409 КК України, а саме ухилятися від військової служби шляхом іншого обману, вчинюваного в умовах воєнного стану. При цьому, будь-яких підтверджуючих документів щодо поважності причин відсутності на службі та проходження військово-лікарської комісії за направленням солдат ОСОБА_5 командуванню військової частини НОМЕР_2 не надав.

Відповідальність за вказані діяння передбачена за ч. 4 ст. 409 КК України за ознаками ухилення військовослужбовця від несення обов`язків військової служби шляхом іншого обману, вчинене в умовах воєнного стану.

В ході підготовчого судового засідання сторони повідомили суд про укладання угоди про визнання винуватості у скоєнні даного злочину та надали суду угоду про визнання винуватості від 18.01.2024 року у даному кримінальному провадженні між прокурором Криворізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , (надалі-сторони) згідно з якою останній під час досудового розслідування повністю визнав свою винуватість у зазначеному діянні і зобов`язується беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні..

Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ч. 4 ст. 12 КК України є тяжким злочином, особу підозрюваного, який приймає безпосередню участь в забезпеченні, проведенні і захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України шляхом відсічі збройної агресії з боку Російської Федерації проти України, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, позитивно характеризується за місцем служби, наявність визначених ст. 66 КК України обставин, що пом`якшують покарання, а саме: з`явлення із зізнанням, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, беззастережне визнання ним винуватості, тобто декілька обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, сторони дійшли згоди щодо можливості з застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 4 ст. 409 КК України у виді 1 (одного) року позбавлення волі та на підставі ч. 1 ст. 58 КК України замість призначеного покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі призначити покарання у виді службового обмеження для військовослужбовців строком на 1 (один) рік із відрахування в дохід держави 10 (десяти) відсотків із суми грошового забезпечення.

Угода укладена в присутності адвоката ОСОБА_4 .

Сторони розуміють, що відповідно до ст. 473 КПК України наслідком укладання та затвердження означеної угоди для сторін є:

а) для прокурора і підозрюваного - обмеження права на оскарження вироку.

Підстави оскарження обвинувального вироку, яким затверджена ця угода в апеляційному порядку, що визначені в п. 1 ч. 1 ст. 394 КПК України, та в касаційному порядку, що визначені в п.1 ч. 3 ст. 424 КПК України, йому роз`яснено і є зрозумілими.

б) для підозрюваного - відмова від здійснення прав, передбачених абзацом 1 і 4 п.1 ч. 4 ст. 474 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_5 розуміє, що виконання зобов`язання іншою стороною в рамках цієї угоди цілком залежить від дотримання ним Закону і будь-якого положення складеної угоди.

У разі невиконання угоди про визнання винуватості відповідно до ст. 476 КПК України прокурор має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження в загальним порядку.

Обвинувачений ОСОБА_5 розуміє, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за ст. 389-1 КК України.

В судовому засіданні сторони угоду підтримали, просили її затвердити.

Відповідно до умов угоди, обвинувачений ОСОБА_5 визнав себе винним у скоєнні даних злочину в повному обсязі.

В судовому засіданні суд, відповідно до вимог ч.6 ст.474 КПК України, шляхом отримання пояснень сторін, яким у встановленому порядку роз`яснені їх права, переконався, що укладання угоди є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

В судовому засіданні суд, відповідно до вимог ч.7 ст.474 КПК України, перевірив вказану угоду на відповідність вимогам КПК України та закону та встановив, що угода відповідає вказаним вимогам, оскільки угода складена в порядку та на підставах ст.ст. 468-472 КПК України, містить передбачені вимогами вказаних статей КПК України відомості та дані.

Умови угоди не суперечать вимогам КПК України та/або закону, в тому числі не допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди, умови угоди не суперечать інтересам суспільства, умови угоди не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, немає обґрунтованих підстав вважати, що укладення угоди не було добровільним, не встановлено очевидної неможливості виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань, наявні фактичні підстави для визнання винуватості.

Зазначена в угоді міра покарання лежить у межах санкцій, передбачених ч. 4 ст.409 КК України, з урахуванням ст..58 ч.1, 69 ч.1 КК України, у якій обвинувачений визнав себе винним, міра покарання відповідає обставинам справи, характеристиці особи, що вчинила злочин, його тяжкості та ступеню суспільної небезпеки як самої особи, так і вчиненого нею діяння.

На підставі викладеного суд вважає, що угода, укладена сторонами у даному кримінальному провадженні, підлягає затвердженню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.314, 369-371, 373-374, 474, 475 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 18.01.2024 року у даному кримінальному провадженні між прокурором Криворізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_6 та ОСОБА_5 .

Визнати ОСОБА_5 винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.4 ст. 409 КК України та призначити визначене угодою покарання із застосуванням ст..69 ч.1 КК України у вигляді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ст.58 КК України замінити покарання ОСОБА_5 за ч.4 ст.409 КК України у виді 1 (одного) року позбавлення волі службовим обмеженням строком на 1 ( один ) рік із відрахуванням в дохід держави 10 відсотків із суми грошового забезпечення.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копія вироку вручається засудженому та прокурору негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1