Справа № 591/7173/23
Провадження № 1-кс/591/2952/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 грудня 2023 року слідчий суддя Зарічного районного суду м. Суми ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , заявника ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність Сумської обласної прокуратури щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань,

В С Т А Н О В И В :

До Зарічного районного суду м. Суми зі скаргою звернувся заявник на бездіяльність Сумської обласної прокуратури щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі ЄРДР), яку він та захисник підтримали та мотивували тим, що 13 серпня 2023 року ОСОБА_3 звернувся до органів прокуратури з заявою про вчинені на його думку кримінальні правопорушення, працівниками Сумського СІЗО, пов`язані з замахом на вбивство заявника та щодо неналежних умов його утримання в 2004 2005 роках. Проте, відповідних відомостей до ЄРДР внесено не було, тому просив зобов`язати вчинити ці дії.

Представник прокуратури в письмовій заяві заперечив поти задоволення скарги, мотивуючи це відсутністю підстав для внесення відомостей до ЄРДР по згаданій заяві ОСОБА_3 .

Слідчий суддя, заслухавши сторони, вивчивши матеріали справи та надані докази, дійшов наступних висновків.

Судом встановлено та не спростовано сторонами, що 13 серпня 2023 року ОСОБА_3 звернувся до Сумської обласної прокуратури з заявою про вчинення на його думку наведених кримінальних правопорушень.

Відомості до ЄРДР по заяві ОСОБА_3 внесені не були, про що свідчить відповідний лист прокурора від 16 серпня 2023 року.

Ст. 214 КПК України та пп. 1 п. 2 розділу І, пп. 2 п. 1 розділу ІІ Положення «Про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення», затвердженого наказом Генерального прокурора № 298 від 30 червня 2020 року, передбачено обов`язок внесення до ЄРДР лише тих відомостей про кримінальне правопорушення, що можуть свідчити про його вчинення.

Зі змісту цих норм випливає, що відомості, які можуть свідчити про кримінальне правопорушення, повинні наводитись заявником саме в заяві, з якою він звернувся до правоохоронних органів і відсутність наведених даних в такому зверненні в контексті вказаних норм закону може вказувати на відсутність підстав для внесення відомостей до ЄРДР.

Відтак, суд, вирішуючи питання про наявність або відсутність підстав для внесення даних до ЄРДР (а отже про наявність або відсутність підстав для задоволення скарги), повинен робити такі висновки саме з дослідження заяви особи про вчинений на її думку злочин.

З дослідженого судом звернення ОСОБА_3 вбачається те, що, хоча його заявник і вважає заявою про злочин, проте в ньому відсутнє наведення достатніх ознак вчинення кримінального правопорушення, пов`язаного з замахом на життя особи. Зокрема, в ньому взагалі не наведено дій чи бездіяльності осіб, що могли б свідчити про вчинення ними злочину в згаданій частині, а наводяться власні розмірковування та оцінка заявника стосовно вчинених дій працівниками СІЗО, пов`язаних з утриманням особи під вартою, в контексті наявності або відсутності відповідного судового рішення, які він розцінює як замах на його життя, тобто зазначаються обставини виконання ними своїх безпосередніх функціональних обов`язків, з порядком та характером яких не погоджується заявник та для оскарження яких визначений певний порядок.

Заява ОСОБА_3 не є заявою про вчинений злочин, оскільки вона носить узагальнений характер, викладена в формі припущень заявника, ґрунтується на його безпідставних власних міркуваннях щодо вказаних фактів, які стосуються вказаних обставин, власної оцінки дій та рішень наведених осіб та власного тлумачення нормативно-правових актів, а також судових рішень ухвалених відносно нього та не містить наведення об`єктивної сторони діянь, кваліфікованих заявником як замах на його життя, а сам по собі факт вчинення (або невчинення) процесуальних дій, винесення рішень, з якими не погоджується сторона, не може слугувати підставою для внесення даних до ЄРДР, оскільки такі дії є безпосереднім предметом професійної діяльності працівника СІЗО.

Іншими словами, заявником не наводяться в заяві обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, пов`язаного з замахом на його життя, а зазначаються дії, які він вважає неправомірними, тобто на думку суду вказане звернення є фактичною незгодою заявника з вчиненими процесуальними діями службовців, а також незгодою з винесеними відносно нього рішеннями та відсутністю підстав в зазначений заявником період для його звільнення з-під варти, без наведення достатніх відомостей, які б свідчили про те, що вони (дії чи бездіяльність) або рішення є злочинними та для оскарження яких передбачений певний порядок.

Ч. 2 ст. 307 КПК України передбачений перелік рішень за наслідками розгляду скарг осіб, на бездіяльність правоохоронних органів, в тому числі і на бездіяльність, пов`язану з невнесенням відомостей до ЄРДР. Згідно п. 4 ч. 2 ст. 307 КПК України, результатом розгляду скарги на бездіяльність відповідної службової особи, може бути рішення про відмову у задоволенні скарги.

Враховуючи наведене, а також за відсутності наведених в заяві скаржника достатніх даних, що могли свідчити про вчинення кримінального правопорушення, пов`язаного з замахом на життя ОСОБА_3 , на думку суду прокуратурою області обґрунтовано по зазначеному зверненню ОСОБА_3 не були внесені відомості до ЄРДР у вказаній частині.

Інші обставини, наведені в скарзі заявника не доводять його вимог щодо необхідності внесення даних до ЄРДР, як і не спростовують зазначених висновків суду, з огляду на зміст дослідженого в судовому засіданні звернення та наданих матеріалів.

Таким чином, з поданої скарги та матеріалів не вбачається, а в судовому засіданні так і не було встановлено наявності достатніх підстав для внесення відомостей до ЄРДР щодо замаху на життя заявника, а тому скарга є необґрунтованою в цій частині та не підлягає задоволенню.

Згадана позиція суду цілком узгоджується з висновками Верховного Суду, висловленими в постанові від 30 січня 2019 року у справі № 818/1526/18 та в постанові від 30 вересня 2021 року в справі справа № 556/450/18.

Водночас, зі змісту поданої скарги, заяви про злочин та долучених матеріалів, а також в межах зазначеної у вказаних документах інформації вбачається, що в заяві наявні достатні відомості про обставини, які можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, стосовно неналежних умов утримання заявника під вартою в 2004-2005 роках та які підлягають перевірці.

Таким чином, беручи до уваги, що зі змісту скарги та доданих матеріалів встановлено, що заява про злочин в згаданій частині містить достатньо даних в контексті вимог ст. 214 КПК України для безумовного внесення відомостей до ЄРДР, тому скаргу в цій частині належить задовольнити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 214, 303-307 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В :

Скаргу задовольнити частково та зобов`язати уповноважену особу Сумської обласної прокуратури, внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань по заяві ОСОБА_3 від 13 серпня 2023 року, щодо вчиненого на думку заявника злочину, пов`язаного з неналежними умовами його утримання під вартою в 2004 2005 роках.

В задоволенні інших вимог відмовити.

Положення ч. 3 ст. 307 КПК України щодо заборони оскарження ухвали слідчого судді за результатами розгляду скарги на бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), згідно з Рішенням Конституційного Суду № 4-р(II)/2020 від 17.06.2020.

Слідчий суддя ОСОБА_1