КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №1-3/2002
Провадження № 1-в/552/224/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.10.2023 року Київський районний суд м. Полтави в складі колегії суддів:

головуючий ОСОБА_1 ,

судді ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

засудженого ОСОБА_6 ,

секретаря ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтава клопотання засудженого ОСОБА_6 про заміну призначеного судом покарання, колегія суддів

В С Т А Н О В И Л А :

До суду надійшло клопотання засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому він просить постановити ухвалу, якою здійснити заміну покарання визначеного обвинувальним вироком Апеляційного суду Чернігівської області від 31.01.2002 року у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна на більш м`який вид покарання у виді позбавлення волі на певний строк відповідно до ст. 82 КК України. В обґрунтування клопотання вказав, що на час подання клопотання ним відбуто більше 21 року покарання у виді довічного позбавлення волі, за час якого він займався вишивкою бісером, має заохочення, стягнень немає, підтримує соціальні зв`язки з матір`ю та дружиною, а тому заслуговує на пом`якшення визначеної міри покарання.

В судовому засіданні, засуджений ОСОБА_6 клопотання підтримав та просив її задоволити та змінити покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким покаранням.

Захисник засудженого адвокат ОСОБА_5 повінстю підтримав заяву та просив її задовольнити.

Прокурор вважав, що клопотання засудженого є передчасним та просив суд відмовити в його задоволенні, оскільки ОСОБА_6 має стягнення від адміністрації ДУ«Полтавська установа виконання покарань (№23)».

Колегія суддів, заслухавши думку сторін, дослідивши матеріали заяви та сосбову справу засудженого, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 засуджений вироком Апеляційного суду Чернігівської області від 31.01.2002 року за ч. 3 ст. 185, ст.. 93 п. а, ч. 3 ст. 142, ст.. 42, ст.. 43 КК України до довічного позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна.

Ухвалою Верховного Суду України від 23.04.2002 року вирок Апеляційного суду Чернігівської області від 31.01.2002 року залишено без змін.

Згідно характеристики, наданої ДУ «Полтавська установа виконання покарань (№23)» ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в місцях позбавлення волі утримується з 14.08.2001 року. За час перебування в ДУ «Чернігівське СІЗО (№31)», «Єнакіївська виправна колонія в Донецькій області (№52)» та «Артемівському УВП УДпТС України в Донецькій області (№6)» характеризувався посередньо.

З 13.02.2016 року відбуває строк покарання в ДУ «Полтавська установа виконання покарань (№23)». За час відбування покарання характеризується негативно: має одне стягнення, що не знято та не погашено у встановленому законом порядку у виді догани, за зберігання мобільного телефону, має одне заохочення у виді подяки. До суспільно-корисної праці в установі на даний час не залучається. Підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими, адекватно реагує на критику на свою адресу. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи. Утримує в чистоті і порядку спальне місце та при ліжкову тумбочку, завжди має охайний зовнішній вигляд. Дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується, здійснює за ними належного догляду, використовує їх тільки за призначенням. Виконує сумлінно передбачені законом вимоги персоналу установи. Виконує роботи із самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок. До виконання робіт із благоустрою установи не залучається. Не допускає порушення вимог пожежної безпеки. Приймає активну участь у програмі диференційованого виховного впливу на «Духовне відродження». Постійно підвищує наявний загальноосвітнього рівень та вдосконалює наявні професійно-технічні навички. Підтримує соціально-корисні зв`язки з дружиною, сестрою та матір`ю, шляхом листування, надання телефонних переговорів та побачень, отримує від них посилки та передачі. За час відбування покарання на профілактичних обліках не перебував. У скоєному злочині провину визнає частково. Поведінка засудженого має не стабільний характер.

Згідно ч.2 ст.4 КК України злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Призначене вироком Апеляційного суду Чернігівської області від 31.01.2002 року ОСОБА_6 покарання у вигляді довічного позбавлення волі відповідає положенням та нормам КК України.

Частиною 1 ст. 64 КК України визначено, що довічне позбавлення волі призначається за вчинення особливо тяжких злочинів і застосовується лише у випадках, спеціально передбачених КК України, якщо суд не знайде можливим застосувати покарання у виді позбавлення волі на певний строк.

Відповідно до ч. 3 ст. 154 КВК України, стосовно засудженого, щодо якого відповідно до статей 81, 82 Кримінального кодексу України може бути застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, заміну покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на певний строк або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, орган або установа виконання покарань у місячний термін надсилає клопотання до суду у порядку, встановленому кримінальним процесуальним законодавством. Адміністрація органу або установи виконання покарань після відбуття засудженим установленого Кримінальним кодексом України строку покарання зобов`язана в місячний термін розглянути питання щодо можливості представлення його до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, заміни покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на певний строк або заміни невідбутої частини покарання більш м`яким.

Згідно ч.1 ст. 82 КК України, невідбута частина покарання у виді обмеження, позбавлення волі або покарання у виді довічного позбавлення волі можуть бути замінені судом більш м`яким покаранням, строк якого обчислюється з дня заміни невідбутої частини покарання або покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком.

Відповідно ч.3 ст. 82 КК України, заміна не відбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

На підставі ч. 5 ст. 82 КК України, покарання у виді довічного позбавлення волі може бути замінено на покарання у виді позбавлення волі строком від п`ятнадцяти до двадцяти років, якщо засуджений відбув не менше п`ятнадцяти років призначеного судом покарання.

Вимогами п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» № 2 від 26 квітня 2002 р. визначено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Матеріали про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, які подають органи, що відають виконанням покарання мають відображати процес виправлення засудженого на протязі всього періоду відбування ним покарання, у зв`язку з чим орган має надати дані про попередні судимості, відшкодування матеріальних збитків та витяг із рішення спостережної комісії (п. 13 постанови Пленуму ВСУ № 2 від 26 квітня 2002 р.).

Згідно положень п. 17 вказаної постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 р., суду слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребі у наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Також Міністерством юстиції України відповідно до наказу №294/5 від 19.01.2023 року було затверджено «Порядок визначення ступеня виправлення засудженого» згідно з ч.1 Порядку зазначається, що цей Порядок визначає обсяг, механізм оформлення персоналом установи виконання покарань матеріалів стосовно засуджених, щодо яких може бути застосовано заміну покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на певний строк, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким (далі - заміна покарання) відповідно до статей 81, 82 Кримінального кодексу України, а також інших випадках, передбачених кримінально-виконавчим законодавством, для визначення ступеня виправлення засудженого.

У відповідності до ч.3 Порядку адміністрація установи виконання покарань після відбуття засудженим установленого статтями 81, 82 Кримінального кодексу України строку покарання зобов`язана в місячний термін розглянути питання та надіслати клопотання до суду щодо можливості представлення засудженого до заміни покарання у порядку, встановленому кримінальним процесуальним законодавством. Разом з поданням до суду надаються документи, перелік яких встановлений пунктом 9 розділу VI Інструкції про роботу відділів (груп, секторів, старших інспекторів) контролю за виконанням судових рішень установ виконання покарань та слідчих ізоляторів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08 червня 2012 року № 847/5, зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 14 червня 2012 року за № 957/21269 (далі - Інструкція), та висновок щодо ступеня виправлення засудженого (далі - висновок), форма якого наведена в додатку до Методики визначення ступеня виправлення засудженого.

Згідно з ч.8 Порядку передбачається, що засуджений до довічного позбавлення волі додатково до подання щодо можливості представлення його до заміни покарання у виді позбавлення волі на певний строк повинен подати індивідуальний план виправлення та ресоціалізації (далі - індивідуальний план), форма якого затверджується Міністерством юстиції України. Індивідуальний план має містити заходи, здійснення яких у період відбування більш м`якого покарання у виді позбавлення волі на певний строк дасть змогу засудженому усунути фактори, що можуть негативно впливати на утримання від вчинення повторного кримінального правопорушення, та факти, що свідчать про перспективи виправлення та ресоціалізації засудженого після звільнення. Індивідуальний план складається засудженим до довічного позбавлення волі разом з начальником відділення СПС у термін не більше ніж 15 календарних днів після завершення проведення оцінки ризиків вчинення повторного правопорушення у двох примірниках. Один примірник зберігається у засудженого, другий - у начальника відділення СПС. Стан його виконання перевіряється заступником начальника установи із соціально-виховної та психологічної роботи кожні шість місяців, про що робиться відповідна відмітка.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що клопотання засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задоволенню не підлягає, оскільки у суду відсутні дані про виправлення засудженого, оскільки ОСОБА_6 за час відбування покарання характеризується посередньо, не працевлаштований, на шлях виправлення не став, Адміністрація установи заперечує проти застосування ст.. 82 КК України ОСОБА_6 , оскільки останній характеризується негативно, має одне стягнення, яке не знято та не погашено у встановленому законом порядку у виді догани за зберігання мобільного телефону. Також ОСОБА_6 не було подано до суду індивідуального плану в якому б було визначено заходи, здійснення яких, у період відбування більш м`якого покарання у виді позбавлення волі на певний строк, дасть змогу засудженому усунути фактори, що можуть негативно впливати на утримання від вчинення повторного кримінального правопорушення, та факти, що свідчать про перспективи виправлення та ресоціалізації його після звільнення, а тому підстав для задоволення клопотання ОСОБА_6 про заміну покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на певний строк немає.

Керуючись ст.ст. 81, 82 КК України , ст.ст.537, 539 КПК України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А :

В задоволенні заяви засудженого ОСОБА_6 про заміну призначеного судом покарання із довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на певний строк в порядку ст.. 82 КК України - відмовити.

Апеляція на ухвалу суду може бути подана до Полтавського апеляційного суду через Київський районний суд м. Полтави протягом семи днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали оголошено о 14 годині 00 хвилин 20 жовтня 2023 року.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Суддя ОСОБА_3