Роздільнянський районний суд Одеської області
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 511/554/22

Номер провадження: 1-кп/511/50/23

21.12.2023 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

законного представника потерпілого - ОСОБА_5 ,

захисника - ОСОБА_6 (дистанційно),

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду в м. Роздільна клопотання прокурора Роздільнянської окружної прокуратури Одеської області про подовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у кримінальному провадженні за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця смт. Лиманське Роздільнянського району Одеської області, з неповною середньою освітою, офіційно не працюючого, одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 155, ч.1 ст. 125 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Роздільнянського районного суду Одеської області перебуває на розгляді кримінальне провадження №000548 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 07.12.2021 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1ст. 155, ч.1 ст.125 КК України.

Ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 21.06.2023 року обвинуваченому ОСОБА_4 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання, в якому зазначив про необхідність подовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 на 60 днів, оскільки вважає, що ризики, передбачені п.п.1,3,4,5 ч.1ст.177 КПК України, які були встановлені суддею при обранні запобіжного заходу на даний час не відпали.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 заперечував щодо подовження йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просив змінити йому запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечувала щодо подовження саме такого запобіжного заходу, посилаючись на те, що ризики вказані прокурором є формальними і нічим не підтвердженими. Зазначила, що за матеріалами кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_4 зареєстрований та фактично проживає на території Роздільнянського району, а саме в селі Кучурган, крім того має міцні соціальні зв`язки, та до затримання був офіційно працевлаштованим. Тому просила суд, змінити обвинуваченому запобіжний захід на домашній арешт.

Законний представник потерпілої - ОСОБА_5 підтримала клопотання прокурора.

Суд, заслухавши думку учасників судового розгляду, вважає за необхідне задовольнити клопотання прокурора про подовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, виходячи з наступного.

Згідно ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження строку тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Згідно п.1 ч. 3 ст. 199 КПК України обставиною, яка є підставою для продовження строку тримання під вартою є те, що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

У відповідності до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При вирішення питання про подовження терміну тримання обвинуваченого під вартою, суд виходить з того, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень: нетяжкого злочину та проступку, до того ж, офіційно не працевлаштований, за місцем реєстрації не проживає, на виклики до суду не з`являвся та переховувався, тривалий час перебував у розшуку.

Крім того, суд наголошує, що під час перебування цього кримінального провадження в суді за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч.1 ст.155 КК України, обвинувачений, вчинив відносно неповнолітньої потерпілої ОСОБА_7 , нове кримінальне правопорушення (проступок), передбачений ч.1 ст.125 КК України відомості про що внесені в ЄРДР 30.10.2022 року. Після цього почав переховуватися від органів досудового слідства та суду. В подальшому ухвалою суду від 23.01.2023 року, останній був оголошений у розшук.

Обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч.1 ст125 КК УКраїни надійшов до суду20.10.2023 року і ухвалою від 30.10.2023 року матеріали кримінальних проваджень були обєднанні в одне.

В судовому засіданні 11.12.2023 року прокурором ОСОБА_8 вручено змінений обвинувальний акт у обєднаному в суді кримінальному провадженні.

Отже на глибоке переконання суду, даний факт не виключає можливість вчинення ОСОБА_4 нових злочинів та спроби подальшого переховування від суду.

Щодо доводів захисту про можливість зміни запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт, суд зазначає що такі є неспроможними, нічим не підтвердженими, оскільки таких умов судом не встановлено, так як обвинувачений за матеріалами провадження за місцем реєстрації не проживає, не працює, офіційного джерела доходів не має, також у нього відсутня родина, що при застосуванні цілодобового домашнього арешту поставить останнього в край скрутне положення та позбавить можливості для нормального існування та неможливості самостійно себе утримувати.

Суд вважає, що на теперішній час існують ризики, передбачені статтею 177 КПК України, зокрема може переховуватися від суду; незаконно впливати на потерпілу, свідків, у цьому кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інші кримінальні правопорушення. Обраний ОСОБА_4 запобіжний захід відповідає не лише особі обвинуваченого, а й характеру та тяжкості діяння, яке йому інкримінується та не надає можливості перешкоджання інтересам правосуддя, зокрема, і ухиленню обвинуваченого ОСОБА_4 від суду, ризик чого є реальним та дійсним.

На даний час судом не встановлено обставин, які б свідчили про те, що необхідність у раніше обраному обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжному заходу у вигляді тримання під вартою відпала, оскільки судовий розгляд триває і судом ще не досліджені письмові докази та не допитані свідки у справі.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність подовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини «Тейс проти Румунії», автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішенні питання про продовження ОСОБА_9 строку тримання під вартою суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України, а саме: може переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілих, свідків, у цьому кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інші злочини.

Оцінивши зазначені обставини у їх сукупності, суд приходить до висновку, що ризики, які були підставою для обрання запобіжного заходу не відпали та продовжують існувати, з метою забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_4 в подальшому належить утримувати під вартою, тому з урахуванням наведеного, з метою забезпечення належної процесуальної поведінки, доцільним є подовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою на 60 днів.

На момент розгляду даної справи термін тримання ОСОБА_4 під вартою не закінчився, однак він сплине до наступного судового засідання.

На підставі викладеного і керуючись ст. 177, 178, 183, 194, 331КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про подовження строку тримання під вартою обвинуваченому, - задовольнити.

Подовжити застосування запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченого ч. 1 ст. 155, ч.1 ст.125 КК України, у виді тримання під вартою в Державній установі "Одеський слідчий ізолятор" Міністерства юстиції України на строк 60 (шістдесят) днів - до 18 лютого 2024 року включно.

Копію ухвали направити Державній установі "Одеський слідчий ізолятор" Міністерства юстиції України - для виконання, прокурору Роздільнянської окружної прокуратури, ОСОБА_4 - до відома.

Ухвала підлягає оскарженню протягом п`яти днів з дня її проголошення до Одеського апеляційного суду, відповідно до п. 1-1 ч. 2 ст. 395 КПК України.

Повний текст виготовлений та підписаний суддею 21 грудня 2023 року.

Головуючий суддя: ОСОБА_1