ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/3590/23 Номер провадження 11-кп/814/872/24Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2024 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового розгляду ОСОБА_5

з участю: прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

та його захисника адвоката ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Полтава за апеляційною скаргою захисника в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на вирок Київського районного суду м. Полтава від 07 серпня 2023 року,-

В С Т А Н О В И Л А:

Цим вироком, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Маріуполя, українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не працюючого, не одруженого, дітей неповнолітніх на утриманні не маючого, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого 29.10.2020 Іллічівським районним судом м. Маріуполя Донецької області за ст. 119 ч. 1 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки, звільнений 04.04.2023 на підставі ухвали Машівського районного суду Полтавської області умовно-достроково на 1 рік 10 місяців 13 днів,-

визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України і призначено покарання з застосуванням ст.69 КК України у виді 5 років позбавлення волі.

У відповідності до положень ст.71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом приєднання до покарання призначеного за цим вироком невідбутої частини покарання, згідно вироку Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 29.10.2020, остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді 5 років 1 місяця позбавлення волі.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили продовжити у виді тримання під вартою.

Строк покарання рахувати з 09.06.2023.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави судові витрати за проведення експертного дослідження в сумі 956 грн.

Вирішено долю речових доказів.

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.

8 червня 2023 рок, о 21 год. 00 хв. ОСОБА_7 , перебуваючи поблизу стадіону «Ворскла», що за адресою: м. Полтава, вул. Майдан Незалежності 5, а саме неподалік лавок (що в напрямку МБК), діючи умисно, відкрито, в умовах воєнного стану, маючи корисливий мотив, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, відкрито заволодів велосипедом білого кольору марки «SPELLI» SХ 500 в ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 , який належить його батьку ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_3 , у зв`язку з чим останньому було завдано майнової шкоди на суму 9 000 грн. Після чого, ОСОБА_7 з місця вчинення кримінального правопорушення зник та подальшому, продав велосипед ОСОБА_11 за 1500 грн.

Дії ОСОБА_7 суд кваліфікує за ч.4 ст. 186 КК України, як дії, які виразились у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчиненого в умовах воєнного стану.

Вимоги апеляційних скарг і узагальнені доводи осіб, які їх подали.

Захисником в інтересах обвинуваченого подана апеляційна скарга, в якій просить вирок суду змінити. Просить призначити ОСОБА_7 покарання із застосуванням ст.69 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки.

У відповідності до положень ст.71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом приєднання до покарання, призначеного цим вироком, невідбутої частини покарання, згідно вироку Іллічівського районного суду м.Маріуполя від 29.10.2020, остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді 3 роки 1 місяць позбавлення волі.

Такі вимоги апелянт аргументував, що судом першої інстанції призначено обвинуваченому покарання, яке не відповідає загальним засадам призначення покарання, принципам законності та справедливості, так як обвинувачений повно визнав свою вину та щиро розкаявся, добровільно відшкодував завдану шкоду, а крім того суд не врахував відсутність тяжких наслідків та думку потерпілого, який не наполягав на суворому покаранні.

Позиції учасників апеляційного провадження.

Обвинувачений та його захисник в судовому засіданні підтримал свою апеляційну скаргу та просили помякшити покарання.

Прокурор заперечив проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи вирок суду законним та обґрунтованим.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши доводи обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити, позицію прокурора про залишення апеляційної скарги без задоволення, дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає, що вона задоволенню не підлягає з таких підстав.

Доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні злочину, за який його засуджено, ґрунтується на доказах, достовірність і достатність яких не ставилася під сумнів сторонами кримінального провадження під час судового розгляду, у зв`язку з чим вони судом не перевірялися під час судового слідства і ніким із учасників судового розгляду не оскаржуються.

За такої процесуальної позиції сторін суд першої інстанції, провівши судове слідство у відповідності до вимог ч.3 ст. 349 КПК України, дійшов обґрунтованого висновку про те, що обвинувачений ОСОБА_7 вчинив злочин, передбачений ч.4 ст.186 КК України та правильно кваліфікував його дії як відкрите викрадення чужого майна, (грабіж), вчинена в умовах воєнного стану.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції відповідно до вимог ст. 65 КК України, правильно врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, відомості про особу обвинуваченого, раніше судимий, скоїв злочин в умовах воєнного стану.

Обставинною, що пом`якшує покарання є щире каяття обвинуваченого у скоєному, активне сприяння в розкритті кримінального правопорушення, добровільне відшкодування завданої шкоди, а обставин, що обтяжують покарання, передбачених ст. 67 КК України, судом не встановлено.

При обранні міри покарання, суд першої інстанції враховавши ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке є тяжким, особу обвинуваченого, який раніше судимий прийшов до переконання про необхідність призначення ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі з його реальним відбуванням.

Разом з тим, суд, у відповідності до положень ст.69 КК України, приймає до уваги наявність обставин, що пом`якшує покарання та істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а саме дійсне щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданої шкоди, відсутність тяжких наслідків з урахуванням того, що майно повністю повернуто потерпілому, думку потерпілого, який в судовому засіданні не наполягав на суворому покаранні, тяжкий збіг життєвих обставин та тяжкий матеріальний стан обвинуваченого, а тому приходить до переконання про можливість призначення ОСОБА_7 покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.4 ст.186 КК України.

За обставин коли суд першої інстанції при призначенні обвинуваченому покарання врахував всі загальні засади призначення покарань, зокрема і ті на які вказує сторона захисту в апеляційній скарзі, колегія судів вважає, що суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про необхідність призначення покарання, яке є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_7 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, а тому апеляційна скарга не підлягає до заловолення.

Істотних порушень кримінального процесуального законодавства під час досудового та судового слідства по даному кримінальному провадженню, які вплинули чи могли вплинути на прийняття судом першої законного та обгрунтованого судового рішення, колегія суддів не встановила, а тому відсутні підстави для скасування чи зміви судового рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Київського районного суду м. Полтава від 07 серпня 2023 року щодо ОСОБА_7 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом 3-х місяців з моменту проголошення , а засудженим - у той же строк з моменту отримання копії судового рішення.

С У Д Д І:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4