Справа № 484/3888/23
Провадження № 1-КП/484/321/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2023 року м. Первомайськ

Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Первомайська Миколаївської області, громадянки України, освіта середня, не одруженої, зареєстрованої в АДРЕСА_1 , фактично проживає по АДРЕСА_2 , паспорт НОМЕР_1 , виданий 22.09.2016 року Первомайським РВ УДМС України в Миколаївській області, РНОКПП НОМЕР_2 , раніше в силу ст. 89 КК України не судимої, затриманої 18.10.2023 року, обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 17.12.2023 року включно,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України.

За участю:

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченої ОСОБА_5

захисника адвоката ОСОБА_6

у відсутність потерплого ОСОБА_7 згідно заяви, -

ВСТАНОВИВ:

Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України на підставі пропозиції Ради Національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який згодом неодноразово продовжувався і діяв станом на 29.05.2023 року.

29.05.2023 року в ранковий час ОСОБА_5 перебувала в квартирі ОСОБА_7 по АДРЕСА_3 , де помітила телефон марки Tecno Bif чорного кольору, належний ОСОБА_7 і вирішила його викрасти. Виконуючи задумане, реалізуючи прямий умисел, направлений на таємне заволодіння чужим майном, маючи корисливий мотив і переслідуючи мету незаконного збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи можливість настання суспільно-небезпечних наслідків і бажаючи їх настання, шляхом вільного доступу, в умовах воєнного стану ОСОБА_8 переконалася, що за її діями ніхто не спостерігає та не може їй завадити, таємно викрала належний потерпілому ОСОБА_7 бувший у використанні мобільний телефон марки Tecno Bif чорного кольору imei 1: НОМЕР_3 , imei 2: НОМЕР_4 вартістю 1 100 грн., з яким пішла з місця вчинення злочину і розпорядилась викраденим на власний розсуд, завдавши такими своїми діями матеріальної шкоди потерпілому ОСОБА_7 в зазначеному розмірі.

Таким чином, ОСОБА_5 вчинила таємне викрадення чужого мана (крадіжку), вчинене в умовах воєнного стану, тобто злочин, передбачений ст. 185 ч.4 КК України.

Допитана під час судового розгляду обвинувачена ОСОБА_5 повністю визнала себе винуватою у пред`явленому обвинуваченні, ніякі фактичні обставини справи та розмір завданої шкоди не оспорювала і пояснила, що дійсно у вказаний в обвинуваченні час була в гостях у ОСОБА_7 , де вони розпивали спиртні напої. Потім ОСОБА_7 запропонував відпочити і вони лягли спати. Вранці вона прокинулася і побачила в кімнаті, де спала, мобільний телефон ОСОБА_7 марки Tecno Bif чорного кольору, який вирішила викрасти. Потерпілий спав в іншій кімнаті і її не бачив. Вона взяла телефон і пішла з ним з хати. Потім продала його за 100 грн. чоловікові на ім`я ОСОБА_9 біля пішохідного мосту в центрі міста. Гроші витратила на випивку. До ОСОБА_7 більше не поверталася. У скоєному розкаялася. Також зазначила, що не знала про те, що потерпілий є особою з інфалідністю.

Потерпілий в судове засідання не явився, надав заяву, в якій просив розглянути справу в його відсутність і повідомив, що претензій до ОСОБА_5 не має. З такої заяви вбачається, що потерпілий фактичні обставини обвинувачення не оспорює, викрадене майно йому повернуте, покарання просить призначити на розсуд суду /а.с.23/.

Таким чином, ніхто з учасників процесу ніякі фактичні обставини справи та розмір завданих збитків не оспорював, тому судом не досліджувались всі докази щодо цих обставин відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України. Зміст цієї норми та наслідки її застосування були роз`яснені учасникам кримінального провадження і вони погодились на її застосування.

Крім того, інкриміноване обвинувачення підтверджується письмовими доказами: протоколом прийняття заяви про вчинений злочин; розпискою потерпілого про отримання викраденого телефону, який був визнаний речовим доказом і повернутий потерпілому; висновком товарознавчої експертизи про вартість телефону, протоколом слідчого експерименту, проведеного за участю ОСОБА_5 , під час якого вона розказала і показала як викрала телефон ОСОБА_7 .

Оцінивши у сукупності досліджені докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності і взаємозв`язку; враховуючи, що ніхто з учасників кримінального провадження ніякі фактичні обставини справи та розмір завданої шкоди не оспорює, суд переконався, що обвинувачена вірно розуміє зміст обвинувачення і приходить до висновку про те, що вина ОСОБА_5 у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжки) в умовах воєнного стану знайшла своє повне підтвердження під час судового розгляду. Її дії правильно кваліфіковані за ст. 185 ч.4 КК України, однак з обвинувачення слід виключити посилання на таку кваліфікуючу ознаку як повторність, оскільки з наданої суду довідки про судимості ОСОБА_5 , про її звільнення, з наданих суду копій вироків і ухвал суду вбачається, що на момент вчинення інкримінованого злочину всі попередні судимості ОСОБА_5 були погашені внаслідок декриміналізації вчинених нею діянь та повного відбуття призначеного судом покарання за вчинені нею кримінальні проступки.

Обираючи вид та міру покарання ОСОБА_5 , суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого нею злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким, а також данні про особу винної, яка повністю визнала себе винною, розкаялася у вчиненому, офіційно не працює, має постійне місце проживання, за яким характеризується посередньо, не має утриманців, сприяла розкриттю злочину і поверненню викраденого.

Обставинами, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_5 , суд визнає повне визнання своєї провини, щире каяття, сприяння розкриттю злочину, відшкодування завданої злочином шкоди.

Обставин, які б відповідно до ст. 67 КК України обтяжували покарання ОСОБА_5 , судом не встановлено. Суд вважає, що така обтяжуюча покарання обставина як вчинення злочину щодо особи з інвалідністю, не знайшла свого підтвердження під час судового розгляду, оскільки з довідки про встановлення інвалідності потерпілому вбачається, що вона пов`язана із загальним захворюванням, а з пояснень обвинуваченої встановлено, що у ОСОБА_7 відсутні очевидні ознаки інвалідності і вона про такі обставини не знала.

Враховуючи наведене, а саме данні про особу обвинуваченої, її вік, майновий та сімейний стан, обставини, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд вважає, що виправлення ОСОБА_5 можливе без ізоляції від суспільства. Покарання їй слід призначити в мінімальних межах санкції частини статті, за якою вона обвинувачується, у виді позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнити її від призначеного покарання з випробуванням, поклавши на неї деякі обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Суд вважає, що іспитовий строк в даному випадку буде достатнім стримуючим фактором для запобігання подальшому вчиненню злочинів ОСОБА_10 і сприятиме її виправленню.

Як повідомила ОСОБА_5 суду, вона дійсно змінила місце проживання, але тимчасово зареєстрована як внутрішньо переміщена особа в с. Верблюжка Кропивницького району за місцем проживання свого цивільного чоловіка. Такі обставини підтверджуються наданою суду довідкою /а.с.107/. Також суд наголошує на тому, що в силу ст. 89 КК України ОСОБА_5 вважається такою, що не має судимостей. Всі її судимості погашені і не можуть бути враховані ані для кваліфікації вчинених нею кримінальних правопорушень, ані для визначення покарання. Крім того суд враховує, що хоча кваліфікуючою ознакою, яка суттєво впливає на розмір покарання в даному випадку, є вчинення злочину в умовах воєнного стану, однак фактично місце вчинення злочину не знаходиться в зоні ведення бойових дій тощо. За таких обставин, на думку суду, реальне відбування найтяжчого покарання у виді позбавлення волі строком 5 років, не відповідає ані особі винної, ані обставинам вчиненого нею злочину, ані розміру завданої злочином шкоди.

Речові докази у кримінальному провадженні вже повернуті потерпілому за належністю. Цивільний позов не заявлений.

Про відшкодування судових витрат не заявлено.

Оскільки обвинувачена не засуджується до реального відбуття покарання і досі сумлінно виконувала свої процесуальні обов`язки, суд вважає недоцільним обирати їй запобіжний захід до набрання вироком законної сили. Дію обраного раніше запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слід припинити і звільнити її з-під варти негайно із зали суду.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ст. 185 ч.4 КК України та призначити їй покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнити від призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 76 ч.1 п.п.1,2, ч.3 п.2 КК України зобов`язати ОСОБА_5 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Скасувати обраний раніше щодо ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою і звільнити її з-під варти із зали суду негайно. Вирок в цій частині підлягає негайному виконанню.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Апеляційну скаргу може бути подано до Миколаївського апеляційного суду через Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

СУДДЯ: