Номер провадження:1-кп/521/1699/23
УХВАЛА

13 грудня 2023 року м. Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

під час судового засідання у кримінальному провадженні №521/13901/23 відносно:

ОСОБА_4 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 у АР Крим, м. Сімферополь, Сакський район, м. Саки, с. Глінка, громадянки України, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Під час розгляду судом кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 від прокурора надійшло клопотання про заміну запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, діючого відносно ОСОБА_4 , на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Як убачається з клопотання прокурора, у період з 24.02.2022 до 02.03.2022 більшу частину Херсонської області захоплено представниками Збройних Сил РФ, у зв`язку з чим відповідна частина території України, у тому числі населений пункт м. Херсон знаходилися під тимчасовою окупацією держави-агресора.

У березні 2022 року (більш точної дати досудовим розслідуванням не встановлено) представниками держави-агресора, з метою впровадження на тимчасово окупованій території України політики та законодавства Російської Федерації, створено окупаційний орган виконавчої влади - військово-цивільну адміністрацію Херсонської області.

До завдань окупаційного органу влади - ВЦА Херсонської області, відноситься встановлення влади окупаційних військ Російської Федерації на території населених пунктів Херсонської області; керування процесами створення та діяльності окупаційних органів влади; створення умов неможливості дії українських органів влади та законів на вказаній території; впровадження обігу грошової одиниці, використання системи оподаткування, реєстрації та діяльності суб`єктів господарської діяльності, органів влади та місцевого самоврядування, надання освітніх та медичних послуг, роботу правоохоронної та судової систем тощо за законами Російської Федерації; організація та проведення незаконного референдуму з питання приєднання частини тимчасово окупованої території Херсонської області до Російської Федерації.

Достовірно знаючи про вищевказані обставини, які є загальновідомим фактом, громадянка України ОСОБА_4 , будучи радикально налаштованою до діючої легітимної влади в Україні, перебуваючи у м. Херсоні, достовірно знаючи, що військовослужбовці РФ окупували м. Херсон та частину Херсонської області та продовжують окупаційну діяльність на території України, маючи досвід роботи начальника відділу управління персоналом та документального забезпечення в Басейновому управлінні водних ресурсів нижнього Дніпра (далі БУВР нижнього Дніпра), надала добровільну згоду на зайняття посади так званого «начальника отдела управления персоналом и документального обеспечения «Государственного унитарного предприятия «Бассейновое управление водных ресурсов Херсонской области».

Згідно підпункту 4 пункту 3 постанови Верховної Ради України «Про додаткові заходи щодо зміцнення обороноздатності та безпеки держави» від 06.05.2014 № 1238-VII, ухвалено рішення щодо забезпечення в повному обсязі потреб у водних ресурсах Херсонської області в зоні дії Північно-Кримського каналу.

З метою реалізації державної політики у сфері управління, використання та відтворення поверхневих водних ресурсів, розвитку водного господарства затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 року за №393 положення «Про Державне агентство водних ресурсів України».

Державне агентство водних ресурсів України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра захисту довкілля та природних ресурсів і який реалізує державну політику у сфері розвитку водного господарства, управління, використання та відтворення поверхневих водних ресурсів.

У відповідності до наказу Державного агентства водних ресурсів № 272 від 25.03.2020 року затверджено положення про Басейнове Управління водних ресурсів нижнього Дніпра.

До сфери управління центрального органу виконавчої влади, який реалізовує державну політику у сфері розвитку водного господарства та гідротехнічної меліорації земель, управління, використання та відтворення поверхневих водних ресурсів належить Басейнове управління водних ресурсів нижнього Дніпра (далі БУВР нижнього Дніпра).

02.09.2022 указом так званого «временно исполняющего обязанности главы военно-гражданской администрации Херсонской области С.В. Елисеева» № 50-у створено так зване «Государственное унитарное предприятие «Бассейновое управление водных ресурсов Херсонской области» та затверджено устав вказаного органу, директором якого призначено ОСОБА_7 .

Так, ОСОБА_4 діючи умисно, достовірно знаючи про вищевказані обставини, маючи досвід у сфері діловодства та управління персоналом, будучи позитивно налаштованою до дій держави-агресора, бажаючи реалізувати свої службові амбіції, з метою завдання шкоди національній безпеці України, у невстановлений слідством час, але не пізніше 05.09.2022 перебуваючи у м. Херсоні добровільно зайняла посаду, пов`язану з виконанням організаційно- розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, так званого «начальника отдела управления персоналом и документального обеспечения «Государственного унитарного предприятия «Бассейновое управление водных ресурсов Херсонской области», на яку призначена директором так званого «Государственного унитарного предприятия «Бассейновое управление водных ресурсов Херсонской области» ОСОБА_7 .

Перебуваючи на вказаній посаді ОСОБА_4 на виконання вищезазначених функцій, здійснювала організацію формуванням штатного розпису вказаного управління, підготовку документів щодо працевлаштування співробітників па посади відповідно до штатного розпису «Государственного унитарного предприятия «Бассейновое управление водных ресурсов Херсонской области» із дотриманням вимог законодавства РФ.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, тобто добровільне зайняття посади, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, у незаконному органі влади, створеному на тимчасово окупованій території.

Відповідно до ст. 177 КІПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 27.11.2023 клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 залишено без задоволення та обрано стосовно обвинуваченої запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на два місяці (60 днів), тобто до 25.01.2024 включно, з забороною залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно листа ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор» від 30.11.2023 обвинувачену ОСОБА_4 звільнено із вказаної установи 29.11.2023.

В подальшому ОСОБА_4 доставлено працівниками УСБУ в Херсонській області до міста Києва для виконання ухвали Малиновського районного суду від 27.11.2023.

Під час доставляння обвинуваченої ОСОБА_4 до м. Києва остання повідомила оперативному працівнику ГВ ЗНД УСБУ в Херсонській області ОСОБА_8 про те, що тривалий час не проживає за вказаною в ухвалі Малиновського районного суду від 27.11.2023 адресою та наполегливо прохала доставити її в місто Херсон. Після відмови доставити її до м. Херсона обвинувачена змінила позицію та прохала доставити її до м. Києва, але за іншою адресою, не вказаною в ухвалі Малиновського районного суду від 27.11.2023.

Крім того, на електронну адресу Херсонської обласної прокуратури надійшов лист від 05.12.2023 з Подільського управління поліції ГУНП в м. Києві про виявлені порушення обвинуваченою ОСОБА_4 умов запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

З урахуванням викладеного, прокурор вважає, що вказані факти підтверджують обґрунтовану наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що обвинувачена може переховуватись від суду підтверджується тим, що обвинувачена умисно ввела в оману суд, повідомивши адресу в місті Києві, за якою фактично тривалий час не проживає, що свідчить про умисел переховування шляхом безконтрольного проживання за адресою, невідомою суду та органам поліції.

Також, перед звільненням м. Херсона ОСОБА_4 виїхала на окуповану державою-агресором територію, що також підтверджує ризик, зазначений у п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

ОСОБА_4 , перебуваючи на волі, може переховуватися від суду шляхом перетину державного кордону України через неконтрольовані його ділянки, що межують з РФ та тимчасово окупованою територією України.

Сторона обвинувачення вважає, що факт наполегливого прохання працівників СБУ з боку ОСОБА_4 доставити її до міста Херсону та бажання обвинуваченої проживати не за вказаною в ухвалі суду адресою в м. Києві, а саме в м. Херсоні, свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме незаконно впливати на свідків. Так, ОСОБА_4 , використовуючи безпосереднє знайомство зі свідками по даному провадженню, перебуваючи на свободі в місті Херсоні може здійснювати вплив на свідків, які проживають в вказаному місті, у тому числі і у способи, небезпечні для життя і здоров`я, з метою зміни, спотворення їх показань чи відмови від дачі показань.

Окрім цього, сторона обвинувачення вважає про наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України - обвинувачена може вчинити інше кримінальне правопорушення, спілкуючись з колишніми співробітниками, які евакуювались з окупаційною владою на тимчасово окуповану лівобережну частину Херсонської області та може передавати інформацію, яка використовуватиметься проти основ національної безпеки України.

У зв`язку із займаною посадою ОСОБА_4 набула знайомств з численними представниками окупаційної влади і таким чином має можливість безперешкодно прибути на ТОТ Херсонської області та АР Крим чи територію Російської Федерації та продовжувати там свою злочинну діяльність.

Серед обставин, які враховуються при продовженні запобіжного заходу відповідно до ст. 178 КПК України, суд, окрім наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується (п. 2 ч. 1 ст. 178 КПК України).

Так, у разі визнання ОСОБА_4 винною у вчинені інкримінованого їй кримінального правопорушення останній загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю па строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої.

Крім того, відповідно до рекомендацій, наданих Верховним Судом у листі від 03.03.2022 № 170/2-22 «Щодо окремих питань здійснення кримінального провадження в умовах воєнного стану», запровадження воєнного стану та збройна агресія щодо України самі по собі є ризиками, які мають враховувати суди при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу. Зазначена позиція була попередньо висловлена і Радою суддів України в рекомендаціях щодо роботи судів в умовах воєнного стану, оприлюднених 02.03.2022.

В судовому засіданні прокурор підтримав своє клопотання і просив його задовольнити.

Захисники обвинуваченої, кожен окремо, заперечували проти задоволення клопотання прокурора, надали заперечення, вказавши, що клопотання прокурора є безпідставним, оскільки обвинувачена, яка перебувала під вартою не була обізнана про існування обставин, які перешкоджали її перебуванню за адресою, зазначеною в ухвалі суду. Дізнавшись про неможливість проживання за цією адресою, ОСОБА_4 одразу звернулася до суду з клопотанням про зміну способу виконання ухвали про застосування запобіжного заходу, зазначивши нову адресу проживання. На підтвердження своєї позиції захисники надали копії відповідних документів.

Обвинувачена підтримала думку своїх захисників та додатково пояснила, що прибувши у супроводі працівників СБУ до місця проживання, в якому вона зареєстрована як внутрішньо переміщена особа, вона дізналася, що в квартирі, яку вона орендувала зі своїм чоловіком до затримання, мешкають інші особи, які відмовились її пускати до житла, а чоловік перебуває за кордоном на лікуванні у зв`язку із тяжким захворюванням. З цих причин вона звернулася до працівників СБУ, щоб вони доставили її до місця постійного проживання до міста Херсона, але вони їй відмовили та залишили її у місті Києві. Зараз їй дозволили проживати разом її родичі, які мають орендоване житло у місті Києві і вона через своїх захисників звернулася до суду з клопотанням про зміну адреси перебування під домашнім арештом.

Розглянувши клопотання прокурора про зміну запобіжного заходу щодо ОСОБА_4 , суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні клопотання прокурора. При цьому суд виходить з наступного.

Відповідно до ухвали Малиновського районного суду міста Одеси від 27.11.2023, цим судовим рішенням було відмовлено прокурору у його клопотанні про продовження ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та відносно обвинуваченої був обраний іншій запобіжний захыд у вигляді цілодобового домашнього арешту з покладанням на обвинувачену відповідних обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.

Цим же судовим рішенням була надана оцінка доводам прокурора про існування ризиків вчинення ОСОБА_4 дій, передбачених ст. 177 КПК України і ці доводи були визнані судом необґрунтованими. З цих підстав, суд повторно не розглядає доводи прокурора в частині існування ризиків неналежної процесуальної поведінки обвинуваченої, які прокурор наводить у клопотанні що розглядається.

Що стосується порушення умов перебування ОСОБА_4 під домашнім арештом суд приймає до уваги наступне.

Як убачається з доданих прокурором копій документів, ОСОБА_4 не була звільнена негайно з під варти 27.11.2023, а трималася в умовах слідчого ізолятора до 29.11.2023, тобто без передбачених законом підстав.

Того ж дня, 29.11.2023 року обвинувачена, силами працівників Управління СБУ в Херсонській області була доставлена на адресу проживання, зазначену в ухвалі суду, для перебування під домашнім арештом.

У зв`язку із обставинами, які унеможливлювали перебування обвинуваченої у зазначеній в ухвалі суду квартирі з поважних причин, ОСОБА_4 того ж дня, тобто 29.11.2023 року, через своїх захисників повідомила про зміну місця проживання і просила суд внести до ухвали суду від 27.11.2023 року нові данні про місце перебування під домашнім арештом.

Крім того, відмовляючи у задоволенні клопотання прокурора, суд приймає до уваги, що обвинувачена не допускала порушення обов`язків щодо необхідності явки до суду і добровільно з`являлася як для участі у розгляді апеляційної скарги прокурора на обрану міру запобіжного заходу так і для судового розгляду цього кримінального провадження в суді першої інстанції.

Суд також вважає за необхідне відмітити, що адреса для відбування домашнього арешту обвинуваченою була зазначена судом виходячи із даних, встановлених органом досудового розслідування і які були зазначені прокурором у його клопотанні як встановлене місце проживання ОСОБА_4 .

Оцінюючи твердження прокурора про те, що звернення ОСОБА_4 до працівника СБУ с проханням доставити її до міста Херсона для перебування під домашнім арештом в дійсності мали на меті не законний вплив на свідків, суд оцінює критично, оскільки такі твердження прокурора носять характер припущень, а прохання обвинуваченої доставити її за місцем її постійного проживання вважає були обумовленими об`єктивними обставинами, що склалися і не залежали від її волі.

Таким чином, оцінюючи доводи прокурора про необхідність зміни діючого відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу, вислухавши доводи сторони захисту, суд не знаходить підстав вважати, що обвинувачена своєю поведінкою допустила дії, які б свідчили про порушення покладених на неї рішенням суду обов`язків та вчинила дії, які б свідчили про створення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 331, 372 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора про заміну запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, діючого відносно ОСОБА_4 , на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_9