Справа № 148/1183/19
Провадження №11-кп/801/1272/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2023 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Вінниці в режимі відеоконференції апеляційні скарги захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Вінницького районного суду Вінницької області від 03.10.2023 року у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.03.2019 року за №0000119 по обвинуваченню

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тульчин Вінницької області, українця, громадянина України, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого

19.06.2009 Тульчинським районним судом Вінницької області за ч. 2 ст. 121 КК України до позбавлення волі строком на 8 років, звільнений умовно-достроково 18.07.2014 з невідбутим терміном 2 роки 6 місяців 1 день,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.1 ч.2 ст. 115 КК України

за участі учасників кримінального провадження:

прокурора: ОСОБА_8

захисника: ОСОБА_6

обвинуваченого: ОСОБА_7

ВСТАНОВИВ:

Захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, просила скасувати вирок Вінницького районного суду Вінницької області від 03.10.2023 року відносно ОСОБА_7 за п.1 ч.2 ст. 115 КК України, направити справу на новий судовий розгляд в суд першої інстанції.

Обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, просив покарання за вироком Вінницького районного суду Вінницької області від 03.10.2023 року скасувати, перекваліфікувати його дії зі ст. 115 КК України на ст.116 чи ст.119 КК України.

Вироком Вінницького районного суду Вінницької області від 03.10.2023 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України та призначено йому покарання у виді довічного позбавлення волі.

Строк відбуття покарання засудженому ОСОБА_7 обчислювати з моменту набрання вироком законної сили.

Зараховано ОСОБА_7 в строк відбуття призначеного судом покарання строк попереднього ув`язнення з часу його затримання, а саме: з 07.03.2019, до дати набрання вироком законної сили, відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 12.03.2019, на: змив з РБК зі стіни кімнати № 2, поміщений у білий паперовий конверт з відповідними підписами понятих та відтисками печаток; зразки рідини зі слідами РБК, які поміщено в білий паперовий конверт з відповідними підписами понятих та відтисками печаток; змив РБК з поверхні дерев`яної тумбочки, який поміщено в паперовий конверт з відповідними підписами понятих та відтисками печаток; вирізка тканини зі слідами РБК з поверхні подушки, яку поміщено в білий паперовий конверт з відповідними підписами понятих та відтисками печаток; дерев`яне руків`я від сокири, яке поміщено в картонний паперовий ящик, обв`язаний ниткою, кінці якої склеєно лакмусом паперу з відповідними підписами понятих та відтисками печаток; чорний шерстяний светр, джинси темно-синього кольору, які поміщено до спец. пакету експертної служби; кофта чорного кольору, чорна синтетична жилетка, білі плавки, чорні шерстяні лосини, які поміщено до спец. пакету експертної служби; камуфльований бушлат, чорного кольору синтетична коротка куртка, чорного кольору черевики, джинси сірого кольору скасовано.

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_9 та ОСОБА_10 до ОСОБА_7 про відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням відмовлено.

Вирішено долю речових доказів.

Згідно вироку суду обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.

В ніч з 06.03.2019 на 07.03.2019 ОСОБА_7 знаходився за місцем свого проживання у будинку АДРЕСА_2 , де спільно зі своєю співмешканкою ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та їхнім знайомим ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який прийшов до них у гості, вживали спиртні напої. У ході застілля закінчилось спиртне і ОСОБА_7 вирішив сходити та принести ще горілки, що він і зробив. Ніде не придбавши спиртного, ОСОБА_7 повернувся додому. Підійшовши до вхідних дверей будинку, виявив, що вони закриті, у зв`язку з чим підійшов до вікна у кімнаті та подивився через нього всередину приміщення, де побачив, що його співмешканка ОСОБА_11 обіймається з ОСОБА_12 . Побачивши це, ОСОБА_7 сильно розлютився, постукав у вікно та підійшов до вхідних дверей, які йому відкрили останні. Увійшовши в будинок, ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, будучи сильно обуреним через побачене, вчинив сварку на грунті ревнощів з ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , у ході якої в нього виник умисел на вчинення їхнього умисного вбивства. Реалізуючи умисел, ОСОБА_7 , усвідомлюючи протиправність своїх дій та настання негативних наслідків, діючи свідомо та умисно, із спонукань ревнощів, взяв в кімнаті дерев`яне руків`я від сокири і почав наносити ним чисельні удари по голові та інших частинах тіла ОСОБА_11 і ОСОБА_12 . Від отриманих тілесних ушкоджень останні померли на місці події. Внаслідок цих дій ОСОБА_7 спричинив ОСОБА_11 , згідно з висновком судово-медичної експертизи № 228 від 02.04.2019, тілесні ушкодження у вигляді сполучної травми тіла: рана, синець та численні садна на голові, крововиливи в м`які тканини голови, садно на грудях, закрита тупа травма живота розрив селезінки, гемоперітонеум 1000 мл, множинні синці та гематоми в ділянці кінцівок, садна на кінцівках. Дана травма виникла від неодноразової дії тупого твердого предмету (предметів) з достатньою для утворення ушкоджень силою, в короткий проміжок для настання смерті, який може вимірюватись хвилинами, має ознаки тяжкого тілесного ушкодження за ознаками небезпеки для життя та стоїть в причинному зв`язку з настанням смерті. Смерть ОСОБА_11 настала від сполучної травми тіла. ОСОБА_12 своїми протиправними діями ОСОБА_7 спричинив, згідно з висновком судово-медичної експертизи № 227 від 02.04.2019, тілесні ушкодження у вигляді сполучної травми тіла: рана, садна та крововиливи на голові, множинні синці та садна на тулубі та кінцівках; закрита тупа травма грудей: синці, крововиливи в м`які тканини грудей, переломи 9,10 ребер зліва; крововилив в рефлексогенну зону (підключичної артерії та плечового сплетіння зліва). Дана травма виникла від неодноразової дії тупого твердого предмету (предметів) з достатньою для утворення ушкоджень силою, в короткий проміжок до настання смерті, який може вимірюватись хвилинами, має ознаки тяжкого тілесного ушкодження за ознаками небезпеки для життя та стоїть в причинному зв`язку з настанням смерті. Смерть ОСОБА_12 настала від сполучної травми тіла.

Вимоги апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 мотивовано тим, що з урахуванням поведінки обвинуваченого, яка мінялась з 2019 року по день винесення вироку по відношенню до оточуючих, агресивність та інші дії обвинуваченого, які на думку захисника свідчать про нестабільний психічний стан обвинуваченого, згідно ч.2 ст. 509 КПК України необхідно призначити стаціонарну психіатричну експертизу.

Відсутність стаціонарної психіатричної експертизи є підставою для призначення нового судового розгляду.

Вимоги апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 мотивовано тим, що умислу на вчинення злочину за ст.115 КК України у обвинуваченого не було, оскільки все сталося раптово, вважає, що його дії слід перекваліфікувати зі ст. 115 КК України на ст.116 чи ст.119 КК України.

Заслухавши доповідача, думку прокурора ОСОБА_8 , який просив відмовити в задоволенні апеляційних скарг захисника, обвинуваченого, захисника ОСОБА_6 , яка просила апеляційні скарги задоволити, обвинуваченого ОСОБА_7 , який вважає, що його дії потрібно кваліфікувати за ст.116 чи за ст. 119 КК України, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги захисника, обвинуваченого, суд вважає, що апеляційні скарги захисника, обвинуваченого не підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що суд першої інстанції, у відповідності з вимогами ст. ст. 370, 374 КПК України та в межах пред`явленого обвинувачення, встановивши фактичні обставини кримінального провадження, обґрунтовано прийшов до висновку щодо доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_7 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого п.1 ч. 2 ст. 115 КК України.

Суд першої інстанції, на думку колегії суддів, аналізуючи допустимість досліджених доказів, зробив правильний висновок про їх достеменність та законність їх зібрання та обґрунтовано поклав в основу обвинувального вироку.

Доводи апеляційної скарги захисника, щодо призначення нового судового розгляду суд апеляційної інстанції вважає безпідставними.

Суд апеляційної інстанції згідно ч. 1 ст. 415 КПК України скасовує вирок чи ухвалу суду і призначає новий розгляд у суді першої інстанції, якщо: встановлено порушення, передбачені пунктами 2, 3, 4, 5, 6, 7 частини другої статті 412 цього Кодексу; в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід на підставі обставин, які очевидно викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; судове рішення ухвалено чи підписано не тим складом суду, який здійснював судовий розгляд.

Всупереч вимог ст. 415 КПК України підставою призначення нового судового розгляду захисник зазначає доцільність проведення у даному провадженні стаціонарної психіатричної експертизи.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги захисника, суд апеляційної інстанції звертає увагу на наступне.

У пункті 17 Порядку проведення судово-психіатричної експертизи, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я від 08.05.2018 № 865, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.06.2018 за № 719/32171, зазначено, що під час проведення амбулаторної та стаціонарної СПЕ з метою з`ясування наявності чи відсутності в особи психічного розладу експерти проводять психіатричний огляд, оцінюють об`єктивний анамнез, включаючи дані про спадковість психічних розладів, особливості психічного розвитку, сімейний і соціальний статус, особливості реагування на різні життєві ситуації, психічні травми, особливості психічного стану та поведінки під час проведення СПЕ та в період дій, з приводу яких ведеться провадження у цій справі. Експерти оцінюють особливості зовнішнього вигляду, міміки, руху і мови особи, щодо якої проводиться СПЕ, а також її манеру триматися під час обстеження. У разі виявлення короткочасних порушень свідомості описують їх тривалість, зовнішні прояви (збліднення шкірних покривів, наявність додаткових рухів тощо) для уточнення характеру патологічного стану.

Обсяг дослідження та вибір методик у кожному конкретному випадку визначає експерт (психолог). Строк проведення амбулаторної СПЕ становить до 30 робочих днів з дати отримання всіх необхідних матеріалів. Залежно від ступеня складності експертизи і обсягу її об`єктів, поданих на дослідження, цей строк може бути продовжено з інформуванням органу (особи), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта) та за клопотанням якого (якої) експерт був залучений (п.п. 19, 20 вищезазначеного Порядку).

Частиною другою статті 332 КПК України визначено, що суд має право своєю ухвалою доручити проведення експертизи експертній установі, експерту або експертам незалежно від наявності клопотання, якщо: 1) суду надані кілька висновків експертів, які суперечать один одному, а допит експертів не дав змоги усунути виявлені суперечності; 2) під час судового розгляду виникли підстави, передбачені частиною другою статті 509 цього Кодексу; 3) існують достатні підстави вважати висновок експерта (експертів) необґрунтованим чи таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає інші обґрунтовані сумніви в його правильності.

Згідно з ч. 2 ст. 509 КПК України, у разі необхідності здійснення тривалого спостереження та дослідження особи може бути проведена стаціонарна психіатрична експертиза, для чого така особа направляється до відповідного медичного закладу на строк не більше двох місяців. Питання про направлення особи до медичного закладу для проведення психіатричної експертизи вирішується під час досудового розслідування ухвалою слідчого судді за клопотанням сторони кримінального провадження в порядку, передбаченому для подання та розгляду клопотань щодо обрання запобіжного заходу, а під час судового провадження ухвалою суду.

На підставі ухвали слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 21.03.2019 року за клопотанням старшого слідчого СУ ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_13 призначено проведення судової амбулаторної комплексної психолого-психіатричної експертизи відносно ОСОБА_7

08.04.2019 року у кримінальному провадженні № 0000119 від 07.03.2019, було проведено амбулаторну комплексну психолого-психіатричну експертизу відносно ОСОБА_7 .

Згідно висновку судово-психіатричного експерта № 122 від 08.04.2019 в період вчинення інкримінованого правопорушення ОСОБА_7 на хронічне психічне захворювання не страждав, перебував поза будь-яким тимчасовим хворобливим розладом психічної діяльності; питання в частині «чи міг (може) ОСОБА_7 усвідомлювати значення своїх дій» є некоректним, оскільки ставиться лише судом при визначенні дієздатності особи; в період вчинення інкримінованого йому правопорушення ОСОБА_7 міг усвідомлювати свої дії та керувати ними; в теперішній час ОСОБА_7 на психічні розлади не страждає, у нього виявлений змішаний розлад особистості (F61.00); в теперішній час ОСОБА_7 може усвідомлювати свої дії та керувати ними; за психічним станом ОСОБА_7 може стати перед слідством та судом; застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_7 не потребує (т. 6 а.к.п. 46-50).

В матеріалах провадження відсутні будь-які дані, щодо неможливості відповісти на питання, які стосувалися обвинуваченого ОСОБА_7 в умовах проведення судово-психіатричної експертизи.

З відповідними заявами чи клопотаннями про необхідність проведення стаціонарної психіатричної експертизи експерти не звертались.

Під час судового розгляду ухвалою Вінницького районного суду від 26.07.2023 року у задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 про призначення стаціонарної судово-психіатричної експертизи відмовлено, з тих підстав, що у даному кримінальному провадженні уже було проведено судово-психіатричну експертизу, підстав для призначення додаткової чи повторної експертизи не встановлено, будь-яких порушень процесуальних норм у висновку експерта № 122 від 08.04.2019 не встановлено.

З вироку суду убачається, що поза увагою суду не залишилось питання поведінки ОСОБА_7 в ході судового розгляду під час судових засідань, яка була негативна, емоційною, зухвалою, вочевидь не вписувалась в регламент судового засідання.

Даючи оцінку поведінці ОСОБА_7 , який висловлював погрози в сторону обвинувачення з вжиттям нецензурної лексики, дратувався, використовуючи ненормативну лексику, під час судового розгляду суд врахував консультацію психолога викладену у висновку судово-психіатричного експерта № 122 від 08.04.2019 року.

Суд першої інстанції проаналізував поведінку обвинуваченого та зробив висновок, що поведінка ОСОБА_7 свідчить про чітко виражену антисоціальну спрямованість зневажливе ставлення до закону та загальноприйнятих норм моралі.

Зухвала поведінка ОСОБА_7 та обставини вчинення злочину свідчать про підвищену суспільну небезпечність особи обвинуваченого.

З вказаним висновком суду першої інстанції погоджується апеляційний суд.

Ні під час судового розгляду, ні під час апеляційного розгляду стороною захисту не доведено, що висновок проведеної амбулаторної судово-психіатричної експертизи не дає вичерпних відповідей на порушені питання або ж що висновок експерта є неясним, чи недостатньо обгрунтованим, чи він суперечить іншим матеріалам кримінального провадження.

Інших підстав призначення нового судового розгляду захисник не зазначає.

З урахуванням положень ст. 415 КПК України суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для призначення нового судового розгляду.

Під час апеляційного розгляду ОСОБА_7 підтримав вимоги апеляційної скарги мотивуючи їх тим, що його дії за п.1 ч.2 ст.115 КК кваліфіковані невірно, так як умислу на вбивство у нього не було, на думку засудженого, правова кваліфікація має бути за ст.116 КК, оскільки він діяв в стані сильного душевного хвилювання, зумовленого поведінкою потерпілих або за ч.1 ст.119 КК, як вбивство, вчинене через необережність.

Приймаючи рішення щодо кваліфікації дій ОСОБА_7 , суд першої інстанції, керуючись роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 07.02.2003 року « Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи», з урахуванням правових підстав визначених для кваліфікації дій особи за п.1 ч.2 ст. 115 КК України, проаналізував належним чином дії ОСОБА_7 , сукупність доказів та дійшов висновку щодо кваліфікації дій ОСОБА_7 за п.1 ч.2 ст. 115 КК України - умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині (вбивство), кваліфікуючою ознакою якого є вбивство двох осіб.

В оскаржуваному вироку суд першої інстанції навів всі встановлені обставини, які, відповідно до ст. 91 КПК України, підлягають доказуванню, а також виклав оцінку та аналіз досліджених в судовому засіданні доказів.

Для вирішення питання про наявність умислу суд врахував сукупність всіх обставин вчинення діяння.

При прийнятті рішення суд керувався принципом « поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п.54 рішення Європейського суду з прав людини від 04.09.2014 року у справі « Рудяк проти України», іншими рішеннями Європейського суду, правовими висновками Верховного Суду мотивуючи питання про наявність умислу на протиправне заподіяння смерті двом особам, єдність умислу щодо таких дій, мотиви.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_7 пояснював, що під час бійки, яка виникла між ним та ОСОБА_12 , оскільки ОСОБА_14 як він стверджував ображав ОСОБА_15 , він взяв топорище, яке було в кухні, та почав ним наносити удари ОСОБА_16 . Потім вони перемістилися в кімнату. Він наносив удари ОСОБА_16 в різні частини тіла. Під час бійки ОСОБА_17 влазила між ними, тому він її відштовхнув. ОСОБА_17 ударив рази чотири (по тулубу та нижче поясу). Він допускає, що міг наносити удари ОСОБА_16 та ОСОБА_17 в голову. ОСОБА_17 наносив удари, бо приревнував її до ОСОБА_18 . Допускає, що ОСОБА_17 і ОСОБА_14 від його ударів могли загинути.

Вирішуючи питання щодо доведеності вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.1 ч.2 ст.115 КК України, проаналізувавши показання обвинуваченого ОСОБА_7 суд дав їм оцінку в сукупності з іншими доказами, вказавши, що перевірка обставин даного кримінального провадження, встановлених на досудовому розслідуванні і під час судового розгляду, аналіз та зіставлення досліджених в судовому засіданні доказів, у тому числі показань потерпілих, свідків, протоколів слідчих дій, висновків проведених експертиз свідчать про недостовірність тверджень обвинуваченого.

Перевіривши докази на відповідність вимогам ст.84-86 КПК України, суд, приймаючи рішення, врахував сукупність доказів, які узгоджуються між собою, а саме: протокол огляду місця події від 07.03.2019 року з ілюстративною таблицею до протоколу та диском з відео і фото огляду місця події, відповідно до яких було проведено огляд місця події за адресою: АДРЕСА_2 під час огляду, крім іншого, на підлозі виявлено дерев`яне руків`я від сокири; на ліжку знаходиться труп жіночої статі, зі слів очевидців трупом жіночої статі являється ОСОБА_11 , 1991 року народження; труп знаходиться у положенні лежачи на спині прикритий ковдрою фіолетово-білого кольору, на обличчі є залишки крові, а також поруч на подушці, на якій вона лежить; у розкладеному кріслі знаходиться труп чоловічої статі, зі слів очевидців, трупом чоловічої статі являється ОСОБА_12 , 1996 року народження; труп знаходиться у положенні лежачи на спині, на губі знаходяться сліди крові; з місця події вилучено: змив РБК зі стіни кімнати № 2, зразок рідини зі слідами РБК, змив РБК з поверхні дерев`яної тумбочки, вирізка тканини зі слідами РБК, дерев`яне руків`я від сокири; огляд почато о 08 год 55 хв, огляд закінчено о 10 год 45 хв 07.03.2019; протокол слідчого експерименту за участю ОСОБА_7 від 18 березня 2019 року та диском з відео слідчого експерименту, відповідно до якого старший слідчий в ОВС СУ ГУНП у Вінницькій області підполковник поліції ОСОБА_13 за участю ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_19 та спеціаліста ОСОБА_20 , у присутності понятих провів слідчий експеримент;

висновок амбулаторного медичного огляду ОСОБА_7 № 31 від 07.03.2019, згідно якого у ОСОБА_7 встановлено алкогольне сп`яніння (2,04 проміле);

висновок експерта № 227 від 02.04.2019, відповідно до якого при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_12 виявлена сполучна травма тіла: рана, садна та крововиливи на голові, множинні синці та садна на тулубі та кінцівках; закрита тупа травма грудей: синці, крововиливи в м?які тканини грудей, переломи 9,10 ребер зліва; крововилив в рефлексогенну зону (підключичної артерії та плечового сплетіння зліва); дана травма виникла від неодноразової дії тупого твердого предмету (предметів) з достатньою для утворення ушкоджень силою, в короткий проміжок до настання смерті, який може вимірюватися хвилинами, має ознаки тяжкого тілесного ушкодження за ознакою небезпеки для життя та стоїть в причинному зв?язку з настанням смерті; смерть ОСОБА_12 настала від сполучної травми тіла;

висновки експерта № 228 від 02.04.2019 року, відповідно до якого при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_11 виявлена сполучна травма тіла: рана, синець та численні садна на голові, крововиливи в м`які тканини голови, садно на грудях, закрита тупа травма живота розрив селезінки, гемоперітонеум 1000 мл, множинні синці та гематоми в ділянці кінцівок, садна на кінцівках; дана травма виникла від неодноразової дії тупого твердого предмету (предметів) з достатньою для утворення ушкоджень силою, в короткий проміжок до настання смерті, який може вимірюватися хвилинами, має ознаки тяжкого тілесного ушкодження за ознакою небезпеки для життя та стоїть в причинному зв`язку з настанням смерті; смерть ОСОБА_11 настала від сполучної травми тіла.

висновки амбулаторної судово-наркологічної експертизи № 74 від 09.04.2019, відповідно до яких ОСОБА_7 виявляє ознаки хронічного алкоголізму ІІ стадії; потребує лікування; примусове лікування не протипоказане;

протокол проведення слідчого експерименту від 06.05.2019 та диск з відео слідчого експерименту, відповідно до якого старший слідчий в ОВС СУ ГУНП у Вінницькій області підполковник поліції ОСОБА_13 за участю свідка ОСОБА_21 , у присутності понятих провів слідчий експеримент, під час якого свідок ОСОБА_21 пояснила та показала, що близько 06 години ранку 07.03.2019 до неї прийшов ОСОБА_7 , який повідомив, що у нього два трупа;

протокол пред`явлення предмету для впізнання за фотознімками від 07.06.2019, згідно з яким старший слідчий в ОВС СУ ГУНП ОСОБА_13 у присутності понятих провів пред`явлення для впізнання прошитих та скріплених печаткою фотознімків дерев`яного руків`я від сокири; на запитання слідчого підозрюваний ОСОБА_7 відповів, що дане дерев`яне руків`я він виготовляв власними руками, воно було бувшим у користуванні, з визначеною формою, з додаванням чи акації, чи буку; даним руків`ям ОСОБА_7 в ніч на 07.03.2019 вбив ОСОБА_12 та ОСОБА_11 ; серед представлених шести фото дерев`яних руків`їв від сокири, підозрюваний ОСОБА_7 впізнав на фото під № 3, повідомивши, що це руків`я, яким він убив ОСОБА_12 та ОСОБА_11 та інші докази.

При цьому суд також оцінив показання потерпілих ОСОБА_18 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , свідків ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , які розповіли про характер стосунків між обвинуваченим та загиблими, і про те, за яких обставин вони дізнались про смерть ОСОБА_12 , ОСОБА_11 .

Крім того, в судовому засіданні було досліджено речові докази, а саме: штани, куртку, жилетку, куртку комуфляжну, змив РБК зі стіни кімнати № 2, зразки рідини зі слідами РБК з металевого тазу у кімнаті № 2, вирізку тканини з поверхні подушки біля трупа жіночої статі з кімнати № 1, вирізку тканини з речовиною бурого кольору, змиви РБК з поверхні дерев`яної тумби у кімнаті № 2, зразок крові, відібраний у ОСОБА_7 , пара гумового взуття темного кольору, вилученого у ОСОБА_7 ; одяг ОСОБА_11 , а саме: штани, жилетку темного кольору, майку темного кольору, кофту чорного кольору, бюстгальтер чорного кольору; одяг ОСОБА_12 , а саме: штани (джинси) темного кольору, футболку бордового кольору, светр чорного кольору, светр темного кольору, штани спортивні темного кольору, кофту темного кольору, спідню білизну червоного кольору; зразки нігтів правої та лівої рук ОСОБА_7 , зразки нігтів правої та лівої рук ОСОБА_11 , зразки нігтів правої та лівої рук ОСОБА_12 .

Порушень процесуального порядку збирання наведених у вироку доказів за матеріалами провадження не встановлено та судом правильно вирішено питання про їхню належність і допустимість.

З показань обвинуваченого ОСОБА_7 під час судового розгляду, його позиції під час апеляційного розгляду вбачається, що він фактично визнає те, що в результаті його дій настала смерть ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , лише не погоджується з кваліфікацією.

П.1 ч.2 ст. 115 КК України передбачає умисне вбивство двох і більше осіб.

Обставини кримінального провадження вказують на те, що позбавлення життя ОСОБА_11 , ОСОБА_12 охоплювалось єдиним умислом обвинуваченого ОСОБА_23 і вчинено було у будинку АДРЕСА_2 без значного розриву в часі.

Сам ОСОБА_7 , даючи показання не заперечував, що наносив удари і ОСОБА_12 , ОСОБА_11 по тулубу та голові.

Судом першої інстанції чітко встановлено умисел обвинуваченого ОСОБА_7 на вбивство ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , оскільки усі дії ОСОБА_7 їхня інтенсивність та цілеспрямованість, спосіб нанесення, характер і локалізація тілесних ушкоджень вказують на те, що він бажав настання смерті ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , усвідомлював, що нанесення цілеспрямованих ударів дерев`яним руківям від сокири, в тому числі по голові можуть потягнути смерть осіб.

Вирішуючи питання, щодо доводів обвинуваченого про кваліфікацію його дій за ст. 116 чи ст. 119 КК України, суд апеляційної інстанції звертає увагу на наступне.

Статтею ст. 116 КК України передбачено відповідальність за умисне вбивство, вчинене в стані сильного душевного хвилювання, зумовленому жорстоким поводженням, або таким, що принижує честь і гідність особи, а також за наявності системного характеру такого поводження з боку потерпілого.

Суб`єктивна сторона вбивства відповідальність за яке передбачено ст. 116 КК України, характеризується не лише умислом, а й таким емоційним станом винного, який значною мірою знижував його здатність усвідомлювати свої дії або керувати ними.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що вчинене винним в стані сильного душевного хвилювання умисне вбивство дає підставу для кваліфікації його дій за ст. 116 КК України лише у випадку, коли була позбавлена життя особа , яка вчинила протизаконне насильство, систематичне знущання чи тяжку образу.

Розмежування умисного вбивства (ст. 115 КК) і вбивства, вчиненого через необережність (ч. 1 ст. 119 КК), здійснюється за суб`єктивною стороною цього злочину, виходячи з фактичних підстав кваліфікації конкретного суспільно небезпечного діяння, а також усвідомлення особою характеру вчиненого злочинного діяння, передбачення його негативних наслідків та ставлення до них.

На відміну від умисного вбивства, вбивство з необережності має місце лише при необережній формі вини, для якої характерне поєднання усвідомлення особою суспільно небезпечного характеру свого діяння (дії чи бездіяльності) та недбалого або самовпевненого ставлення до настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння.

Коли особа, яка позбавила потерпілого життя, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своїх дій чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення (злочинна самовпевненість) або ж не передбачала можливості настання таких наслідків, хоча повинна була й могла їх передбачити (злочинна недбалість), її дії слід розглядати як убивство через необережність .

Так, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що суд першої інстанції дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.1 ч.2 ст.115 КК України, з додержанням вимог ст. 23 КПК України та на підставі об`єктивного з`ясування всіх обставин, які підтверджено доказами, дослідженими та перевіреними під час судового розгляду й оціненими в їх взаємозв`язку, відповідно до ст. 94 КПК України.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_7 цілеспрямовано та усвідомлено вчинив усі необхідні дії для заподіяння смерті потерпілим, а спосіб та засіб вчинення злочину були обрані ним відповідно до поставленої цілі.

Таким чином, характер та локалізація отриманих ОСОБА_12 , ОСОБА_11 тілесних ушкоджень вказують на те, що нанесення ударів топорищем потерпілим не було випадковим, а навпаки прицільним, де розташовані життєвоважливі органи.

Встановлені у справі обставини жодним чином не підтверджують того, що дії ОСОБА_7 по відношенню до ОСОБА_12 , ОСОБА_11 виникли внаслідок протизаконного насильства, систематичного знущання чи тяжкої образи з боку потерпілих, були раптовими та негайно реалізованими, тобто відбувались без розриву в часі між обставинами, які викликали виражений стан емоційної напруги, і подальшим вбивством.

Навпаки, обвинувачений ОСОБА_7 мав достатньо часу, щоб обдумати вчинення ним умисного вбивства, оскільки, конфліктна ситуація між ним та потерпілими ніяким чином не вимагала від обвинуваченого наносити удари дерев`яним руків`ям від сокири, оскільки ніякої небезпеки для його життя в діях потерпілих не було.

Те, що ОСОБА_7 міг усвідомлювати свої дії та керувати ними знайшло підтвердження у висновку судово-психіатричного експерта № 122 від 08.04.2019

Обставини, встановлені під час судового розгляду, вказують на те, що ОСОБА_7 бажав настання смерті ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та усвідомлював, що неодноразове нанесення ударів дерев`яним руків`ям від сокири, в тому числі по голові, можуть потягнути за собою смерть останніх, що свідчить про відсутність необережної форми вини.

Судом встановлено, що конфліктна ситуація ніяким чином не вимагала від обвинуваченого наносити удари деревяним руків`ям від сокири, оскільки ніякої небезпеки для його життя в діях потерпілих не було.

ОСОБА_7 діяв з прямим умислом на заподіяння смерті, усвідомлював суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачав його суспільно небезпечні наслідки у виді смерті потерпілих та бажав їх настання.

Відтак, при перевірці доводів апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 , підстави для кваліфікації його дій як за ст. 116 так і ст. 119 КК України не встановлено апеляційним судом.

З урахуванням вищевикладеного суд апеляційної інстанції вважає, що дії ОСОБА_7 вірно кваліфіковано за п.1 ч.2 ст. 115 КК України як умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині (вбивство), кваліфікуючою ознакою якого є вбивство двох осіб, оскільки така юридична оцінка відповідає фактичним обставинам, встановленим у ході судового розгляду даного кримінального провадження.

Перевіривши всі обставини, які мають значення при призначенні покарання, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції, додержуючись принципів законності, справедливості, обгрунтованості та індивідуалізації, в дотримання ст.50, ст.65 КК України визначив покарання обвинуваченому ОСОБА_7 у виді довічного позбавлення волі, яке відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення, особі обвинуваченого, є достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

При призначенні довічного позбавлення волі в межах обгрунтування необхідності обрання цього виду покарання суд з урахуванням вимог ст. 64 КК України навів обставини справи, які не дозволили йому призначити покарання у виді позбавлення волі на певний строк, а саме винятковий ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, те, що у вчиненому злочині обвинувачений ОСОБА_7 жодним чином не розкаявся, жодного жалю з приводу своїх протиправних дій та осуду своєї поведінки протягом усього часу розгляду кримінального провадження він не висловив, ОСОБА_7 , не вважаючи життя людини найвищою цінністю, жорстоко та безжально вбив свою фактично дружину, з якою мешкав декілька років, яка в момент вбивства не створювала для нього будь-якої небезпеки, не чинила щодо нього ніяких протиправних дій та будь-якого опору, а також аналогічним чином вбив і другу людину молодого чоловіка, який прийшов до них у гості. При цьому, вбиваючи ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , ОСОБА_7 діяв цинічно та зухвало, мав можливість не починати дій, в яких він обвинувачується, чим поставив життя вказаних осіб нижче від своїх бажань.

Крім того, суд першої інстанції врахував, що ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України відноситься до особливо тяжкого злочину, особу обвинуваченого, який раніше судимий за вчинення умисного тяжкого злочину проти життя та здоров`я людини, що потягло смерть потерпілої, відповідно до висновку № 74 амбулаторної судово-наркологічної експертизи від 09.04.2019 виявляє ознаки хронічного алкоголізму ІІ стадії; згідно з довідкою-характеристикою від 07.03.2019 № 513 скарг та заяв від жителів села до виконавчого комітету на громадянина ОСОБА_7 не надходило; неодружений, непрацюючий, відсутність обставин, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання, обставини, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, та рецидив злочину, обставини вчинення кримінального правопорушення, наслідки.

Переконливих доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та свідчили б про необгрунтованість призначеного ОСОБА_7 покарання судом апеляційної інстанції не встановлено.

Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело, зокрема у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року (заява № 10249/03), де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409,413, 419 КПК України, суд апеляційної інстанції ,

п о с т а н о в и в :

Відмовити в задоволенні апеляційних скарг захисника, обвинуваченого.

Вирок Вінницького районного суду Вінницької області від 03.10.2023 року щодо ОСОБА_7 за п.1 ч.2 ст. 115 КК України залишити без змін.

Судове рішення може бути оскаржено в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення до Верховного Суду, а засудженим , який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення копії судового рішення.

Відповідно до ч. 4 ст. 532 КПК України судове рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4