Житомирський апеляційний суд
Справа №274/5877/22 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст. 72 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря: ОСОБА_5

захисника: ОСОБА_6

прокурора: ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу з доповненнями захисника ОСОБА_6 , яка діє в інтересах засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 20 березня 2023 року, якою залишено без задоволення його клопотання про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання,-

встановила:

Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 20 березня 2023 року було залишено без задоволення заяву засудженого ОСОБА_8 про зарахування строку попереднього ув`язнення з 27.08.2018 по 05.08.2022 у строк покарання.

Суд мотивував своє рішення тим, що питання зарахування строку попереднього ув`язнення з 28.08.2018 по 03.09.2021 у строк покарання засудженому ОСОБА_8 вже було предметом розгляду в суді та ухвалою суду першої інстанції було відмовлено йому у задоволенні клопотання, рішення суду набрало законної сили, тому підстав для задоволення клопотання суд не вбачає.

Період перебування в слідчому ізоляторі з 04.09.2021 по 05.08.2022 у зв`язку з переглядом за нововиявленими обставинами не підлягає зарахуванню у строк покарання, оскільки такі вимоги не ґрунтуються на вимогах закону.

В апеляційній скарзі з доповненням захисник просить ухвалу суду скасувати, постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання ОСОБА_8 про зарахування йому у покарання строк перебування під вартою в ДУ « Миколаївський слідчий ізолятор» період з 05.10.2018 по 02.03.2020 та з 15.10.2020 по 05.08.2022 з розрахунку 1 (один) день попереднього ув`язнення за 2 (два) дні позбавлення волі, відповідно ч. 5 ст. 72 КК України в ред. Закону №838-VІІІ.

Вважає, що ухвала суду є незаконною, необґрунтованою та такою, що не відповідає фактичним обставинам справи, оскільки судом не в повній мірі було досліджено матеріали судового провадження та матеріали особової справи засудженого.

На переконання сторони захисту, норми Закону № 838-VІІІ від 26.11.2015 року підлягають застосуванню до усіх осіб, щодо яких вирок набрав законною сили, а тому періоди перебування ОСОБА_8 в умовах слідчого ізолятору підлягають зарахуванню, враховуючи і те, що утримання його в слідчому ізоляторі було викликано розглядом судом першої інстанції заяви про перегляд вироку за нововиявленими обставинами, а розгляд здійснювався за правилами судового розгляду в суді першої інстанції.

На думку захисту суд першої інстанції безпідставно не врахував цей строк, тому ухвала суду підлягає скасуванню.

Заслухавши доповідача, пояснення захисника, яка підтримала апеляційну скаргу з доповненням, заперечення прокурора, перевіривши матеріали справи відповідно до вимог ст. 404 КПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_8 був засуджений вироком Апеляційного суду Миколаївської області від 21.06.2004 року за ч. 4 ст. 187, ч.1 ст. 152, ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 152, ч.2 ст. п.п. 6,9,10,13,15 ч. 2 ст.115, п.13 ч 2 ст. 115, ч.3 ст. 185 КК України до довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна.

Строк покарання визначено рахувати з дня затримання, тобто з 03.11.2003 року.

27.01.2005 року ухвалою Верховного суду України вказаний вирок суду залишено без змін.

24.11.2017 року ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області зараховано засудженому ОСОБА_8 у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 03.11.2003 до 27.01.2005 року та з 10.12.2015 по 27.07.2016 року з розрахунку 1 (один) день попереднього ув`язнення за 2 (два) дні позбавлення волі.

Що стосується доводів апеляційної скарги, про необхідність зарахування ОСОБА_8 в строк відбуття покарання, за правилами визначеними ст. 72 КК України терміну перебування в слідчому ізоляторі з 05.10.2018 по 02.03.2020 та з 15.10.2020 по 05.08.2022, то зазначені вимоги на переконання колегії суддів задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення», попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

В розумінні положень ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» попереднє ув`язнення закінчується з моменту набрання вироком законної сили.

Враховуючи, що в період з 05.10.2018 по 02.03.2020 та з 15.10.2020 по 05.08.2022 ОСОБА_8 перебував в установі попереднього ув`язнення після того як вирок щодо нього вже набрав законної сили у зв`язку з розглядом його заяв про перегляд вироку за нововиявленими обставинами, підстав для додаткового зарахування в строк відбуття покарання вказаних періодів колегія суддів не вбачає.

Крім того, ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 03.09.2021 засудженому ОСОБА_8 було відмовлено в зарахуванні строку попереднього ув`язнення по день розгляду справи, а саме на час його перебування в слідчому ізоляторі, у зв`язку з розглядом його клопотання про перегляд вироку суду від 21.06.04 за нововиявленими обставинами. Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 09.11.2021 ухвалу суду першої інстанції залишено без змін.

В постанові Касаційного кримінального суду Верховного суду № 497/349/16-к від 26.02.2020 року зазначено, що положення пункті «ґ» ч. 5 ст. 72 КК України (у редакції від 26 листопада 2015 року) не поширюються на час перебування особи в установі попереднього ув`язнення після набрання вироком законної сили, у тому числі у зв`язку з участю в касаційному розгляді відповідного кримінального провадження, у судових засіданнях щодо розгляду заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, щодо роз`яснення судового рішення чи виправлення в ньому описки, а також щодо вирішення інших питань, що виникають на стадії виконання вироку, адже після набрання вироком законної сили ув`язнення вже не є попереднім.

За таких обставин підстав для зміни чи скасування ухвали суду колегія суддів не знаходить.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405 407, 418 КПК України, колегія суддів,-

постановила:

Апеляційну скаргу з доповненнями захисника ОСОБА_6 , яка діє в інтересах засудженого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 20 березня 2023 року, якою залишено без задоволення його клопотання про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання - без змін.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: