Провадження № 1-кс/344/7996/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2023 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , заявника ОСОБА_3 , дізнавача ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_3 на постанову дізнавача про відмову у визнанні потерпілим від 30.10.2023 у кримінальному провадженні №0000106, за ознаками ч.4 ст. 358 КК України, -

ВСТАНОВИЛА :

Заявник ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді із скаргою, у якій просить скасувати постанову дізнавача сектору дізнання Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_4 від 30.10.2023 про відмову у визнанні його потерпілим у кримінальному провадженні №0000106, як незаконну та необґрунтовану.

В обґрунтування скарги зазначено, що постанова не містить жодних відомостей про те, що при її прийнятті дізнавач керувалася будь-якими правовими нормами ст. 110 КПК України; не містяться відомості про зміст та обставини, мотиви які мали бути необхідними підставами для прийняття. Дізнавачем жодним чином не досліджено обставини кримінального правопорушення щодо заподіяння моральної шкоди. Зокрема, його навіть не опитано по суті заяви від 27.10.2023. Разом з тим, вважає, що він чітко обґрунтував, що ОСОБА_5 грубо порушив його право на справедливий суд.

Заявник скаргу підтримав просив її задоволити, зокрема з мотивів, які викладені письмово.

Дізнавач відносно задоволення скарги заперечила.

Вивчивши доводи скарги, дослідивши надані до скарги докази, слідчий суддя дійшла наступного висновку :

Частиною 1 ст. 303 КПК України передбачений перелік рішень, дій, бездіяльності слідчого або прокурора, які підлягають оскарженню під час досудового розслідування, який є вичерпним.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Встановлено, що Сектором дізнання Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000106, що внесене до ЄРДР, за ознаками ч.4 ст. 358 КК України.

Згідно з даних Єдиного реєстру досудових розслідувань підставою для відкриття кримінального провадження стала заява ОСОБА_3 про те, що ОСОБА_5 , використав завідомо підроблений документ, а саме договір про надання правової допомоги ФО №10-2019 від 01.07.2019 по цивільній справі №344/5498/19.

30.10.2023 постановою дізнавача сектору дізнання Івано-Франківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області ОСОБА_6 , відмовлено у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні №0000106, що внесене до ЄРДР, за ознаками ч.4 ст. 358 КК України.

В обґрунтування такої постанови вказано, що ОСОБА_7 зазначив, що йому була завдана моральна шкода, але до заяви не надав підтверджуючих документів. Разом з тим, будучи допитаним в якості свідка 20.04.2023 не вказав про заподіяння моральної шкоди.

Так, чинним КПК України, зокрема главою 26, передбачений порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, прокурора під час досудового розслідування.

Об`єктом оскарження на підставі глави 26 КПК України можуть бути тільки рішення, дії, бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора при здійсненні своїх повноважень під час досудового розслідування.

Як зазначено у ч. 2 ст. 9 КПК України слідчий ( дізнавач) зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до ч. 5 ст. 110 КПК України постанова слідчого (дізнавача), прокурора складається з: 1) вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову; 2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу; 3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови.

Потерпілою у кримінальному провадженні відповідно до положень ст. 55 КПК України визнається фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди. Особа визнається потерпілою незалежно від того, один чи декілька видів шкоди їй завдано. Підставами до визнання фізичної і юридичної особи потерпілими у кримінальному провадженні є шкода, яка їй завдана внаслідок здійснення дій, котрі кримінальним законом визнаються злочинними, або відмови від вчинення таких дій (бездіяльності) іншої особи.

Кримінальний процесуальний кодекс України також допускає можливість відмови у визнанні особи потерпілим. Умовою для цього є наявність очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди зазначеної в ч. 1 ст. 55 КПК України. «Очевидність та достатність» таких підстав є оціночним поняттям, яке визначається у кожному конкретному випадку, виходячи із обставин кримінального провадження і внутрішнього переконання особи, уповноваженої на визнання потерпілим, і може полягати, зокрема, у такому: очевидна відсутність події або складу кримінального правопорушення; відсутність шкоди з боку особи, яка подала відповідну заяву; очевидна відсутність причинного зв`язку між кримінальним правопорушенням і заподіяною шкодою; наявність завданої кримінальним правопорушенням шкоди іншого виду, ніж передбачено ч. 1 ст. 55 КПК України; неможливість визнання потерпілим конкретної особи, виходячи з кримінально-правової характеристики кримінального правопорушення. Однак, дізнавачем таке не взято до уваги.

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.3 ст.26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

За наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

З аналізу наведених норм вбачається, що автономний статус потерпілого особа отримує одразу після внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за її заявою, або після встановлення під час досудового розслідування достатніх відомостей про те, що певній особі завдано шкоди. При цьому розсуд (дискреція) щодо доведеності таких обставин, на думку слідчого судді, належить саме слідчому, дізнавачу, який є незалежним при прийнятті процесуальних рішень, та керується при їх прийнятті положеннями ст. 84, 94 КПК України. Слідчий суддя звісно має право також на розсуд наявності підстав для визнання потерпілим, при оскарженні відмови слідчого. Однак цей розсуд повинен ґрунтуватися на зібраних під час досудового розслідування доказах та встановлених на їх підставі обставинах, тобто лише з підстав хибної оцінки доказів слідчим, дізнавачем.

На підставі наведеного, вважаю, що за вказаних обставин, постанова дізнавача не відповідає вимогам частини 5 ст.110 КПК України, згідно до якої постанова складається, зокрема, з мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про зміст встановлених обставин, які є підставами для прийняття рішення. Дізнавачем не повно перевірялись обставини, які мали значення для вирішення питання про визнання або відмову у визнанні заявника потерпілим, а саме: не надано оцінки фактичним обставинам, які містяться в матеріалах даного кримінального провадження.

Так, визнання особи потерпілою у кримінальному провадженні є прерогативою виключно органу досудового розслідування та процесуального керівника досудового розслідування. На слідчого судді пунктом 18 частини першої статті 3 КПК України покладено обов`язок судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, в тому числі шляхом перегляду на відповідність закону дій, рішень та бездіяльності працівників правоохоронних органів.

Таким чином, слідчий суддя, розглянувши скаргу в межах питань, які були винесені на її розгляд та перевіривши надані в обґрунтування цих питань докази, з урахуванням вищенаведеного, дійшла висновку, що скаргу слід Скасувати постанову дізнавача сектору дізнання Івано-Франківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області ОСОБА_4 про відмову у визнанні потерпілим від 30.10.2023 у кримінальному провадженні №0000106, за ознаками ч.4 ст. 358 КК України, зобов`язавши дізнавача повторно розглянути заяву ОСОБА_3 про відмову у визнанні потерпілим в порядку та строки, передбачені ст. 220 КПК України

У частині 1 ст. 309 КПК України зазначено вичерпний перелік ухвал слідчого судді, які підлягають оскарженню під час досудового розслідування, перелік є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає, а тому дана ухвала у відповідності до ч. 3 ст. 309 КПК України не може бути оскаржена.

На підставі та керуючись ч. 5 ст. 55, ч. 5 ст. 110, ст.ст. 303 - 309, 369, 371-372 КПК України, -

ПОСТАНОВИЛА:

Скаргу задоволити.

Скасувати постанову дізнавача сектору дізнання Івано-Франківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області ОСОБА_4 про відмову у визнанні потерпілим від 30.10.2023 у кримінальному провадженні №0000106, за ознаками ч.4 ст. 358 КК України.

Зобов`язати дізнавача сектору дізнання Івано-Франківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області в порядку та строки, передбачені ст. 220 КПК України розглянути заяву ОСОБА_3 про визнання потерпілим від 30.10.2023 у кримінальному провадженні №0000106, за ознаками ч.4 ст. 358 КК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено та оголошено 07 листопада 2023 року 08-45 год.

Слідчий суддя

Івано-Франківського міського суду ОСОБА_1