ОБОЛОНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.10.2023 місто Київ

Оболонський районний суд міста Києва у складі:

слідчий суддя ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання слідчого у кримінальному провадженні слідчого СВ Оболонського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0003407 від 30.09.2023 за ч. 2 ст. 146 КК України,

в с т а н о в и в:

До провадження слідчого судді Оболонського районного суду міста Києва надійшло клопотання слідчого у кримінальному провадженні слідчого СВ Оболонського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 , погоджене прокурором у кримінальному провадженні прокурором Оболонської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно.

Клопотання обґрунтовано тим, що СВ Оболонського УП ГУНП у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0003407 від 30.09.2023 за підозрою ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 146 КК України.

Зі змісту клопотання та долучених на його обгрунтування документів вбачається, що з 28.09.2023 по 30.09.2023 за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , незаконно позбавив волі ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , із заподіянням їй фізичних страждань.

Слідчий у клопотанні вказує, що 30.09.2023 в період часу з 16:30 до 17:21 слідчим Оболонського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_7 було проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та його матері ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме за адресою: АДРЕСА_1 , в ході проведення якого було виявлено та вилучено:

фрагмент презервативу, який поміщено у паперовий конверт НПУ; рушник з нашаруванням РБК, який поміщено у паперовий конверт НПУ; жіночі чорні труси, червоний бюстгальтер, чорна кофта, які поміщено у паперовий конверт НПУ; презерватив з вмістом рідини світлого кольору, який поміщено у паперовий конверт НПУ; мобільний телефон марки «ZTE» синього кольору, IMEI НОМЕР_1 , який поміщено у спеціальний пакет НПУ №WAR1233244; жіночу сумку чорного кольору, яку поміщено у спеціальний пакет НПУ №PSP4193856; жіночі прикраси жовтого кольору з бусинками білого кольору, які поміщено у спеціальний пакет НПУ №WAR1233241; мобільний телефон iphone12 IMEI03949 синього кольору у чохлі синього кольору, із сім картою та мобільним номером НОМЕР_2 , який поміщено у спеціальний пакет НПУ №WAR1233240; посвідчення водія на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу «Dacia» (д.н.з. НОМЕР_3 ), ключі від авто та ключі, які поміщено у спеціальний пакет НПУ №CRI10143371; тонер, який поміщено у спеціальний пакет НПУ №WAR12332242; грошові кошти, які були виявлені у жіночій сумці чорного кольору, на загальну суму 6 420,50 грн (купюрами номіналом, 200 грн в кількості 26 шт., 500 грн в кількості 2 шт., 100 грн в кількості 1 шт., 20 грн в кількості 4 шт., монетами 42,50 грн), 1 польський злотий, які поміщено у спеціальний пакет НПУ №WAR1233243; мобільний телефон марки iphone 14 promax IMEI58554, із сім картою та мобільним номером НОМЕР_4 , білого кольору, в прозорому чохлі, з пошкодженням задньої поверхні та захисним склом на екрані, який поміщено у спеціальний пакет НПУ №WAR1233239; ключі від квартири АДРЕСА_2 , які поміщено у спеціальний пакет НПУ №WAR1233238.

Вказане майно було визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

З огляду на викладене, з метою виконання завдань кримінального провадження та запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження вказаних речових доказів, слідчий зазначає, що у сторони обвинувачення виникла необхідність накласти арешт на вказане майно, оскільки воно зберегло на собі сліди злочину та містить інформацію, що має значення для встановлення обставин вчинення злочину.

В судове засідання слідчий та прокурор не з`явились. До суду надійшла заява прокурора ОСОБА_4 та слідчого ОСОБА_9 , в яких останні, кожен окремо, просять розглядати клопотання за їх відсутності, уточнивши прохальні вимогі клопотання просять клопотання задовольнити в повному обсязі.

Власник майна ОСОБА_6 , та її представник адвокат ОСОБА_10 , подали до суду спільну заяву про розгляд клопотання за їх відсутності, з урахуванням уточнених стороною обвинувачення вимог клопотання проти задоволення клопотання не заперечують.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

Частиною 1 статті 172 цього Кодексу передбачено, що неприбуття учасників судового розгляду у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Відповідно до положень ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

За таких обставин, приймаючи до уваги те, що слідчий суддя, зберігаючи об`єктивність та неупередженість у порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством України, створив необхідні умови для реалізації особою, яка подала клопотання, її процесуальних прав на участь у розгляді цієї справи в суді, ураховуючи, що підстав для визнання явки прокурора/слідчого обов`язковою не має, вважає за можливе розглянути клопотання за відсутності осіб, що не з`явились.

Вивчивши клопотання, дослідивши його матеріали, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до наступного висновку.

Згідно ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Прокурор, слідчий суддя, суд, як і інші органи державної влади та їх посадові особи відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Однією з загальних засад кримінального провадження згідно з п. 2 ч. 1 ст. 7, ч. 1 ст. 9 КПК України є законність, що передбачає обов`язок, суду, слідчого судді, прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого, інших службових осіб органів державної влади неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.

Застосовуючи заходи забезпечення кримінального провадження, слідчий суддя повинен діяти відповідно до положень КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод і законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню, оскільки відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, ч. 5 ст. 21 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», завданням слідчого судді є здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні. Способи такого контролю обмежені визначеною кримінальним процесуальним законом процедурою.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора, може бути виконано завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Частинами першою та другою ст. 170 КПК України передбачено, що завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Метою арешту майна є забезпечення збереження речового доказу у кримінальному провадженні, забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні, забезпечення конфіскації або спеціальної конфіскації.

Таким чином, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170, ч. 3 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. Такий арешт може бути накладено на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином, визначальною юридичною ознакою речового доказу є можливість використання його як матеріального носія інформації щодо обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні згідно з частиною першою статті 91 КПК України.

Звертаючись із клопотанням про застосування заходу забезпечення кримінального провадження, сторона обвинувачення, з урахуванням уточнення вимог клопотання, просить накласти арешт, серед іншого, на:

майно, належне потерпілій ОСОБА_11 , а саме:

жіночі чорні труси, червоний бюстгальтер, чорна кофта, жіночу сумку чорного кольору, жіночі прикраси жовтого кольору з бусинками білого кольору, тонер, грошові кошти, які були виявлені у жіночій сумці чорного кольору, на загальну суму 6 420,50 грн (купюрами номіналом, 200 грн в кількості 26 шт., 500 грн в кількості 2 шт., 100 грн в кількості 1 шт., 20 грн в кількості 4 шт., монетами 42,50 грн), 1 польський злотий;

майно, належне підозрюваному ОСОБА_5 , а саме:

мобільний телефон марки «ZTE» синього кольору, IMEI НОМЕР_1 , мобільний телефон iphone 12 НОМЕР_5 , синього кольору у чохлі синього кольору, із сім картою та мобільним номером НОМЕР_2 , ключі від квартири АДРЕСА_2 , рушник з нашаруванням РБК.

В той же час, зразки, отримані для експертизи, не є доказами у кримінальній справі, проте несуть в собі інформацію, що має доказове значення. Така інформація стає доступною і може бути застосована в доведенні по кримінальному провадженню лише в результаті проведення експертизи. Саме тому зразки для порівняльного дослідження мають особливий процесуальний статус, являють собою матеріал для отримання нового або перевірки вже наявного доказу. Зразки, отримані для проведення експертизи, самі по собі не встановлюють обставин, що входять до предмета доказування, вони потрібні для порівняльного дослідження під час проведення експертизи (постанова Верховного Суду від 02.02.2023 у справі №591/2823/19 (провадження №51-49км22).

Наявність постанови про визнання майна речовими доказами у кримінальному провадженні, на яке сторона обвинувачення просить накласти арешт, не встановлює обов`язку слідчого судді або суду накласти арешт на вказане майно. При накладенні арешту на майно з даних підстав, слідчий суддя самостійно перевіряє відповідність ознак майна критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя відповідно до вимог статей 94, 132, 173 КПК України повинен врахувати, серед іншого, правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Крім того, відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у випадках, якщо існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

При цьому, настання таких наслідків можливо в разі, якщо таке майно перестане перебувати в розпорядженні сторони обвинувачення внаслідок його витребування власником.

Зі змісту матеріалів, долучених на обгрунтування доводів клопотання, вбачається, що на момент звернення до слідчого судді такі матеріали не містять доказів на підтвердження існування обставин, передбачених п. 3 ч. 2 ст. 171 КПК України, що в свою чергу виключає як будь-яке обмеження права власності, так і настання наслідків, передбачених абз. 2 ч. 1 та ч. 11 ст. 170 КПК України, запобігання яким і є завданням застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна задля досягнення його мети.

Зважаючи на те, що стороною обвинувачення у клопотанні не доведено необхідності накладення арешту з метою збереження речових доказів у кримінальному провадженні, з огляду на те, що не доведено наявність ризиків, передбачених абз. 2 ч. 1 ст. 170 цього Кодексу, слідчий суддя, керуючись положеннями ч. 1 ст. 173 КПК України приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання в частині накладення арешту на: фрагмент презервативу, презерватив з вмістом рідини світлого кольору, рушник з нашаруванням РБК.

При цьому, слідчий суддя звертає увагу, що зважаючи на те, що арешт майна є одним із заходів забезпечення збереження речових доказів, направлених виключно на недопущення настання наслідків, передбачених абз. 2 ч. 1 та ч. 11 ст. 170 КПК України, тому не накладення арешту на майно не тягне за собою наслідків у вигляді визнання доказів недопустимими (постанова Верховного Суду від 27.09.2022 у справі №233/5393/20 (провадження №51- 5495 км 21).

Що стосується вимог клопотання в частині накладення арешту на майно (жіночі чорні труси, червоний бюстгальтер, чорна кофта, жіночу сумку чорного кольору, жіночі прикраси жовтого кольору з бусинками білого кольору, тонер, грошові кошти, які були виявлені у жіночій сумці чорного кольору, на загальну суму 6 420,50 грн (купюрами номіналом, 200 грн в кількості 26 шт., 500 грн в кількості 2 шт., 100 грн в кількості 1 шт., 20 грн в кількості 4 шт., монетами 42,50 грн), 1 польський злотий), належне потерпілій ОСОБА_11 , враховуючи згоду останньої на застосування такого заходу забезпечення як арешт майна, а також, вирішуючи вимоги клопотання в частині накладення арешту на майно (мобільний телефон марки «ZTE» синього кольору, IMEI НОМЕР_1 , мобільний телефон iphone 12 НОМЕР_5 , синього кольору у чохлі синього кольору, із сім картою та мобільним номером НОМЕР_2 ), що належить підозрюваному ОСОБА_5 , то на думку слідчого судді матеріали клопотання свідчать про наявність достатніх підстав вважати, що вказане майно, відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, оскільки має відношення до кримінального провадження, і таким чином може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження та для ефективного розслідування орган досудового розслідування має потребу у збереженні вказаного майна до встановлення фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, а тому, внаслідок доведеності існування ризиків, передбачених абз. 2 ч. 1 ст. 170 цього Кодексу, наявні підстави для накладення арешту на вказане майно з метою забезпечення збереження речових доказів задля забезпечення дієвості та об`єктивності розслідування у вказаному кримінальному провадженні та виконання завдань кримінального провадження, передбачених ст. 2 КПК України.

Втручання держави в право на мирне володіння своїм майном в даному випадку є виправданим, оскільки, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, здійснюється на підставі закону, з метою задоволення суспільного інтересу, з дотриманням принципів пропорційності та справедливої рівноваги.

За таких обставин, враховуючи, що в даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження та обставини кримінального провадження станом на час прийняття рішення вимагають вжиття такого методу державного регулювання як накладення арешту, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання в цій частині підлягає задоволенню.

Що стосується вимог клопотання в частині накладенні арешту на ключі від квартири АДРЕСА_2 , які належать підозрюваному ОСОБА_5 , то слідчий суддя відмічає, що застосування заходу забезпечення може мати місце не в будь-якому випадку, а лише в разі, якщо сторона обвинувачення «поза розумним сумнівом» доведе відповідними доказами обґрунтованість твердження про існування сукупності підстав вважати, що його незастосування призведе до неможливості виконання завдань кримінального провадження, оскільки унеможливить доведення фактів чи обставин, що встановлюються під час досудового розслідування, та таким чином перешкодить досягнення дієвості цього провадження.

Не зважаючи на те, що постановою слідчого від 30.09.2023 ключі від квартири АДРЕСА_2 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, стороною обвинувачення у клопотанні не доведено наявність підстав для накладення на нього арешту з метою забезпечення збереження речових доказів.

Наявність постанови про визнання ключів від квартири АДРЕСА_2 речовим доказом у кримінальному провадженні, на яку сторона обвинувачення просить накласти арешт, не встановлює обов`язку слідчого судді або суду накласти арешт на вказане майно. При накладенні арешту на майно з даних підстав, слідчий суддя самостійно перевіряє відповідність ознак майна критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України.

Як з тексту клопотання про арешт майна, так і постанови від 30.09.2023 про визнання ключів від квартири АДРЕСА_2 , речовим доказом у кримінальному провадженні не вбачається правових підстав для застосування щодо вказаного майна заходу забезпечення, оскільки як постанова від 30.09.2023, так і клопотання слідчого не містить належного обґрунтування обставин, на підставі яких сторона обвинувачення вважає що незастосування арешту до зазначеного документу призведе до негативних наслідків, оскільки долучені до клопотання копії документів, з урахуванням відомостей, що внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні (фабули), не містять в обґрунтування даних, що свідчили б про існування сукупності підстав чи розумних підозр «поза розумним сумнівом» вважати, що ключі від квартири АДРЕСА_2 , можуть бути знаряддям вчинення кримінальних правопорушень, зберегло на собі сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, або є об`єктом кримінально протиправних дій або таким, що набуте кримінально протиправним шляхом, та є предметом доказування за ст. 146 КК України.

Відтак, накладення арешту на ключі від квартири АДРЕСА_2 , не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи і за вказаних обставин явно порушує справедливий баланс між інтересами власників майна, гарантованими законом, і завданням цього кримінального провадження, що у свою чергу нівелює застосування такого засобу забезпечення кримінального провадження як арешт майна з метою забезпечення збереження речових доказів, про що просить сторона обвинувачення, а відтак клопотання в цій частині задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 1-40, 94, 98, 100, 107, 132, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,

п о с т а н о в и в:

Клопотання слідчого у кримінальному провадженні слідчого СВ Оболонського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 задовольнити частково.

Накласти арешт на майно у кримінальному провадженні №0003407 від 30.09.2023 за ч. 2 ст. 146 КК України, вилучене 30.09.2023 в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:

жіночі чорні труси, червоний бюстгальтер, чорна кофта, жіночу сумку чорного кольору, жіночі прикраси жовтого кольору з бусинками білого кольору, тонер, грошові кошти, які були виявлені у жіночій сумці чорного кольору, на загальну суму 6 420,50 грн (купюрами номіналом, 200 грн в кількості 26 шт., 500 грн в кількості 2 шт., 100 грн в кількості 1 шт., 20 грн в кількості 4 шт., монетами 42,50 грн), 1 польський злотий, що належать потерпілій ОСОБА_11 ;

мобільний телефон марки «ZTE» синього кольору, IMEI НОМЕР_1 , мобільний телефон iphone 12 НОМЕР_5 , синього кольору у чохлі синього кольору, із сім картою та мобільним номером НОМЕР_2 , що належать підозрюваному ОСОБА_5 .

У задоволенні інших вимог клопотання, відмовити.

Підозрюваний, його захисник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1