Справа № 761/566/24
Провадження № 1-кс/761/1131/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2024 року місто Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду міста Києва ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

адвоката ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду клопотання прокурора третього відділу процесуального керівництва досудовим розслідування та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами Бюро економічної безпеки України Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про арешт на майна у кримінальному провадженні № 0000031, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29.05.2023,

установив:

09.01.2024 до Шевченківського районного суду міста Києва надійшло (вх. № 1627) клопотання прокурора третього відділу процесуального керівництва досудовим розслідування та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами Бюро економічної безпеки України Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про арешт на майна у кримінальному провадженні № 0000031, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29.05.2023.

Обґрунтовуючи клопотання про арешт майна, прокурор Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 зазначає про таке.

Детективами Головного підрозділу детективів (на правах Департаменту) Бюро економічної безпеки України за процесуального керівництва прокурорів здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000031 від 29.05.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 203-2 КК України.

У ході здійснення досудового розслідування досліджуються обставини організації групою осіб мережі веб ресурсів, що займаються незаконним проведенням азартних ігор в мережі Інтернет без ліцензії на провадження відповідного виду діяльності, що видається відповідно до закону, до якої входять такі веб ресурси: https://warzone.com.ua, https://6goxbet.com, https://digitalua.com.ua, ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , ІНФОРМАЦІЯ_13 .

Встановлено, що до зазначеного кримінального правопорушення може бути причетний ОСОБА_5 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

21.12.2023 на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 01.12.2023 у справі № 761/44245/23 детективом Головного підрозділу детективів (на правах Департаменту) Бюро економічної безпеки України ОСОБА_6 проведено обшук квартири за адресою: АДРЕСА_1 , що на праві власності належить ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_5 в рівних долях, під час якого виявлено та вилучено:

-мобільний телефон марки Iphone модель Xr imei: НОМЕР_1 , серійний номер НОМЕР_2 з сім-карткою з номером телефону НОМЕР_3 ;

-ноутбук MacBookPro модель А2442 серійний номер: JFV23Y6RT6;

-ноутбук MacBookPro модель А2141 серійний номер: CO2CGLZVMDCM.

Як зазначає прокурор у клопотанні, під час проведення слідчої дії ідентифіковано, що користувачем зазначеної техніки є ОСОБА_5 , який не надав в ході проведення обшуку доступу до зазначених мобільного телефону та двох ноутбуків.

21.12.2023 детективом винесено постанову про визнання зазначеного майна речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000031 від 29.05.2023.

У зв`язку викладеним, для забезпечення збереження речових доказів виникла необхідність у накладенні арешту на зазначене майно, що передбачено п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України.

Відповідно до протоколу автоматичного визначення слідчого судді від 09.01.2024, слідчим суддею визначено ОСОБА_1 .

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання про арешт майна підтримав та просив задовольнити в повному обсязі.

Представник власника майна ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_4 у судовому засіданні проти клопотання прокурора про арешт майна заперечував та просив відмовити у його задоволенні, оскільки вилучене майно, належне ОСОБА_5 не було чітко передбачено в ухвалі слідчого судді про надання дозволу на проведення обшуку. Крім того, тимчасове вилучене майно не має відношення до кримінального провадження, матеріали клопотання не містять докази щодо причетності ОСОБА_5 до вчинення кримінально-протиправних дій. На думку адвоката, орган досудового розслідування мав достатньо часу для проведення слідчих (процесуальних) дій щодо тимчасово вилученого майна, водночас останніми не було проведено жодної слідчої дії.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши клопотання та додані на його обґрунтування матеріали, слідчий суддя приходить до такого висновку.

Так, детективами Головного підрозділу детективів Бюро економічної безпеки України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000031 від 29.05.2023, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 203-2 КК України.

Процесуальне керівництво здійснюється прокурорами Офісу Генерального прокурора.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 01.12.2023 у справі № 761/44245/23 надано дозвіл на проведення обшуку квартири за адресою: АДРЕСА_1 , що на праві власності належить ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_5 в рівних долях.

Відповідно до протоколу обшуку від 21.12.2023, на підставі ухвали слідчого Шевченківського районного суду міста Києва, виявлено та вилучено майно на яке прокурор просить накласти арешт.

Звернення прокурора з клопотанням про арешт на вищезазначене тимчасово вилучене майно зумовлено необхідністю збереження речових доказів, оскільки вилучене майно має суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України, захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна (ч. 2 ст. 131 КПК України).

Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку..

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Крім того, у випадку, передбаченому ч. 3 ст. 170 КПК України арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

Отже, майно, яке за обґрунтованої підозри органу досудового розслідування, має одну або декілька ознак, наведених у ст. 98 КПК України, може набути статусу речового доказу за рішенням слідчого, яке відповідно до вимог ч. 3 ст. 110 КПК України приймається у формі постанови.

Постановою детектива Головного підрозділу детективів (на правах Департаменту) Бюро економічної безпеки України ОСОБА_6 від 21.12.2023 майно, на яке сторона обвинувачення просить накласти арешт, визнано речовими доказами.

Згідно ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Крім того, при вирішенні клопотання сторони обвинувачення, слідчий суддя враховує, що закон не вимагає, щоб докази на підтвердження вчинення кримінального правопорушення були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого кримінального правопорушення. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно застосувати зазначений вид заходу забезпечення кримінального провадження з метою досягнення дієвості цього провадження та уникнення негативних наслідків.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчим суддею не встановлено негативних наслідків та обмежень застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження про який просить прокурор.

Так, приймаючи до уваги вищевикладене та враховуючи правову кваліфікацію кримінальних правопорушень, за фактом вчинення яких розслідується кримінальне провадження та в межах якого подано дане клопотання, фактичні обставини кримінального провадження, слідчий суддя з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення та відчуження майна, яке відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, та визнано речовими доказами постановою слідчого від 21.12.2023, приходить до висновку про наявність достатніх підстав для накладення арешту на майно у цьому кримінальному провадженні.

Керуючись статтями 2, 7, 8, 98, 170-173, 309, 395, 532 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя

постановив:

Клопотання прокурора третього відділу процесуального керівництва досудовим розслідування та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами Бюро економічної безпеки України Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про арешт на майна у кримінальному провадженні № 0000031, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29.05.2023 - задовольнити.

Накласти арешт на тимчасово вилучене майно за результатами проведеного обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_5 , а саме на:

-мобільний телефон марки Iphone, модель Xr, imei: НОМЕР_1 , серійний номер НОМЕР_2 з сім-карткою з абонентським номером ТОВ «ЛАЙФСЕЛЛ» НОМЕР_3 ;

-ноутбук MacBookPro модель А2442 серійний номер: JFV23Y6RT6;

- ноутбук MacBookPro модель А2141 серійний номер: CO2CGLZVMDCM.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Крім того, відповідно до ст. 174 КПК України арешт може бути скасований повністю чи частково за заявленим клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисників, законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчий суддя Олена ЧАЙКА