У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 жовтня 2023 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретарів судового засідання ОСОБА_4 ,

ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 02.10.2023 року, якою стосовно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, громадянина України, водія автомобільного взводу роти матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_1 , військове звання старший матрос, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

- підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115 КК України

- обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 27 листопада 2023 року включно.

учасники судового провадження:

прокурори ОСОБА_8 , ОСОБА_9

захисник ОСОБА_6

підозрюваний ОСОБА_7

в с т а н о в и в :

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі захисник просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обрати підозрюваному запобіжний захід не пов`язанний з утриманням в СІЗО з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, або з визначенням мінімального розміру застави.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції:

Ухвалою слідчого судді задоволено клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 . Застосовано до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 27 листопада 2023 року включно.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі захисник вважає, що оскаржувана ухвала є незаконною, необґрунтованою, винесеною з істотним порушенням вимог КПК України та такою, що підлягає скасуванню.

Вважає підозру необґрунтованою та зазначає, що жодного прямого доказу вини підозрюваного у інкримінованому йому злочині немає.

На думку захисника, стороною обвинувачення не була доведена наявність ризиків, визначених ст. 177 КПК України.

Зазначає, що суд не врахував позитивні характеристики з місць проживання та характеристики з військової частини, де підозрюваний неодноразово отримував подяки, а також те, що він має міцні соціальні зв`язки.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

Під час розгляду клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , слідчим суддею встановлені наступні обставини.

Слідчим управлінням ГУ НП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000290 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

За версією органу досудового розслідування, 04.09.2022 у вечірній час, ОСОБА_7 перебував на території будинку АДРЕСА_3 разом з дружиною ОСОБА_10 та своїм знайомим ОСОБА_11 , де вони вечеряли, вживаючи при цьому алкогольні напої. В ході сумісного вживання алкогольних напоїв ОСОБА_7 повідомив ОСОБА_11 про наміри поквитатися із своїм сусідом ОСОБА_12 та його дружиною ОСОБА_13 через особисті мотиви, які виникли в ході сформованих тривалих неприязних відносин. Виказавши вказані наміри, ОСОБА_7 одягнув рукавички та баф, взявши із собою кухонний ніж та пістолет, у свою чергу ОСОБА_11 відібрав у ОСОБА_7 кухонний ніж та пістолет та не дозволив ОСОБА_7 зазначені речі брати із собою.

05.09.2022 близько 02:00 год., більш точного часу не встановлено, ОСОБА_7 покинув територію свого домоволодіння. ОСОБА_11 , в свою чергу, одразу ж рушив за ОСОБА_7 , усвідомлюючи що останній не в адекватному стані та може нашкодити собі чи стороннім особам. ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, близько 02:20, більш точного часу не встановлено, в присутності ОСОБА_11 покликав ОСОБА_14 , який в цей час перебував на території власного домоволодіння. Після того як ОСОБА_14 вийшов до ОСОБА_7 , останній розпочав з ОСОБА_14 словесний конфлікт. ОСОБА_11 розуміючи неадекватний стан ОСОБА_7 , що був викликаний знаходженням останнього в стані алкогольного сп`яніння, намагався запобігти будь-якому подальшому конфлікту, робив усні зауваження ОСОБА_7 з метою заспокоїти останнього, відвів подалі ОСОБА_7 від ОСОБА_14 та запропонував йому повернутися додому або розбудити когось із сусідів. В подальшому, ОСОБА_11 , розуміючи що не може заспокоїти агресію ОСОБА_7 , повертається до будинку за місцем проживання ОСОБА_7 з метою покликати його дружину ОСОБА_10 для допомоги у припиненні конфлікту. В цей же момент у ОСОБА_7 , на ґрунті тривалих особистих неприязних відносин, в ході словесного конфлікту, виник раптовий злочинний умисел направлений на умисне убивство, тобто на протиправне заподіяння смерті ОСОБА_14 .

З метою реалізації свого злочинного умислу, спрямованого на вбивство ОСОБА_14 , ОСОБА_7 скориставшись відсутністю свідків, спровокував бійку із ОСОБА_14 . В ході бійки, з метою подолання фізичного опору, ОСОБА_7 наніс ОСОБА_14 по голові та тулубу невстановлену кількість ударів тупим предметом, з обмежуючою контактуючою поверхнею, яким можуть бути руки та ноги, та в подальшому, бажаючи настанням наслідків у вигляді смерті, схопив обома руками за шию останнього та з силою почав її стискати до моменту поки ОСОБА_14 не перестав подавати ознаки життя, чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді механічної асфіксії, яка стала причиною смерті та від якої ОСОБА_14 помер на місці. Далі, ОСОБА_7 усвідомлюючи, що довів свій злочинний умисел до кінця, з метою уникнення кримінальної відповідальності, шляхом волочіння по землі, перемістив тіло ОСОБА_14 подалі від воріт свого домоволодіння у напрямку будинку АДРЕСА_4 , після чого залишив місце вчинення злочину.

27.09.2023 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Слідчим подано клопотання про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в якому зазначено, що останній підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України. Прокурор в судовому засіданні зазначив, що неможливо запобігти вказаним ризикам шляхом застосування більш м`якого виду запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Ухвалою слідчого судді задоволено клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 . Застосовано до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 27 листопада 2023 року включно.

Задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя погоджуючись зі слідчим та прокурором щодо наявності ризиків, передбачених п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування або суду; незаконно впливати на свідків, оскільки перебуваючи на свободі, не маючи запобіжного заходу, знаючи їх місце проживання, зможе впливати на них з метою зміни показів на такі, що не відповідають дійсності та виправдовують його як підозрюваного, тим самим він матиме можливість уникнути кримінальної відповідальності за вчинене ним кримінальне правопорушення. Крім того, свідок ОСОБА_11 як під час слідчого експерименту, так і при його допиті повідомляв, що ОСОБА_15 наголошував, що у разі його викриття та повідомлення про вчинення ним злочину, він вб`є вказаних осіб; вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки враховуючи, що на даний час ОСОБА_7 проходить військову службу у ЗСУ за контрактом та є суб`єктом військових кримінальних правопорушень, може залишити військову частину або місце служби, а тим самим вчинити кримінальні правопорушення, передбачені ст.ст. 407, 408 КК України, тому вважав, що більш м`який запобіжний захід не забезпечить запобіганню доведеного ризику та прийшов до висновку про необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового та кримінального проваджень, суд апеляційної інстанції дійшов наступного.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст. ст. 177, 178, 183, 194 КПК України.

Під час апеляційного розгляду, встановлено, що рішення слідчим суддею прийнято з дотриманням зазначених вимог національного та міжнародного законодавства.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі "Ілійков проти Болгарії" №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що "суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів".

П. 48 рішення "Чеботарь проти Молдови" № 35615/06 від 13.11.07 р. - Європейський Суд з прав людини зазначив "Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання".

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Враховуючи тяжкість а також фактичні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , вчиненого в умовах воєнного стану, відомості щодо особи підозрюваного, апеляційний суд погоджується з рішенням суду першої інстанції, що більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Так, слідчим суддею взято до уваги, що слідчим управлінням ГУ НП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000290 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

27.09.2023 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, яке за своєю правовою природою та об`єктом спрямування спрямоване проти життя та здоров`я особи, що є найвищою соціальною цінністю та охороняється на найвищому конституційному рівні в державі, вчиненого в стані алкогольного сп`яніння, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років.

Надані суду матеріали кримінального провадження містять відомості, які свідчать на даний час про правильність висновку суду щодо обґрунтованості підозри ОСОБА_7 в інкримінованому йому злочині.

Така обґрунтованість підтверджується наступними матеріалами: протоколом огляду місця події від 05.09.2023 року; протоколом допиту потерпілої ОСОБА_16 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_17 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 ; висновком експерта № СЕ-19/115-22/7545-БД від 21.09.2022 року; висновком експерта №3345 від 17.10.22 року; слідчим експериментом зі свідком ОСОБА_11 та іншими матеріалами, що містяться в матеріалах кримінального провадження.

Щодо тверджень захисника, про необґрунтованість підозри ОСОБА_7 в інкримінованому йому злочині, то слід зазначити, що нормами чинного КПК України не визначене поняття обґрунтованості пред`явленої підозри, в зв`язку з чим, при вирішенні такого питання слід звертатися до практики ЄСПЛ, оскільки кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (ч. 5 ст. 9 КПК України).

Так, стандарт доказування «обґрунтована підозра» передбачає існування фактів чи інформації, які б переконали об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення (п. 32 рішення ЄСПЛ у справі Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom, п. 175 рішення ЄСПЛ у справі Нечипорук і Йонкало проти України, п. 161 рішення ЄСПЛ у справі Selahattin Demirtaє v. Turkey, п. 88 рішення ЄСПЛ у справі Ilgar Mammadov v. Azerbaijan, п. 51 рішення ЄСПЛ у справі Erdagoz v. Turkey).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини "розумна підозра" у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у ст. 5 параграфу 1(с) Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, передбачає "наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин" (рішення O'Hara v. United Kingdom of 16 October 2001, п. 34).

У п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» визначено, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, № 182).

При цьому, обґрунтована підозра вимагає тільки наявності певних об`єктивних відомостей, які дають підстави для переконання в тому, що особа вірогідно вчинила злочин. За визначенням Європейського суду, «у п-п. «с» п. 1 ст. 5 йдеться про розумну підозру, а не про щиру або сумлінну (bona fide) підозру».

В справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (1994) суд визначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтованого обвинувального вироку чи просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Таким чином, слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

Достатність доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення є оціночними поняттями.

Надані суду матеріали кримінального провадження містять відомості, які свідчать на даний час про правильність висновку слідчої судді щодо обґрунтованості підозри ОСОБА_7 в інкримінованому йому злочині. А тому доводи сторони захисту про необґрунтованість висунутої ОСОБА_7 підозри є неприйнятними.

Зважаючи на сукупність отриманих в процесі розгляду клопотання відомостей та даних, що характеризують особу, колегія суддів вважає, що є правильним висновок слідчого судді про існування ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.

Задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя вірно зазначив, що існує значна ймовірність щодо того, що розуміючи наслідки вчиненого, підозрюваний може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Недостатність застосування відносно підозрюваного ОСОБА_7 іншого більш м`якого запобіжного заходу обґрунтована наявністю вищевказаних ризиків.

Вищенаведені обставини надають достатньо підстав вважати, що тільки застосування відносно підозрюваного ОСОБА_7 , саме такого виняткового найсуворішого запобіжного заходу, як тримання під вартою, забезпечить належне виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Слідчим суддею при розгляді клопотання не було допущено істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б могли вплинути на правильність прийнятого ним рішення.

З огляду на наведене апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 02.10.2023 року, щодо ОСОБА_7 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: