Справа № 199/5537/23
УХВАЛА

іменем України

2024 року лютого місяця 06 дня м. Дніпро

Слідчий суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро клопотання дізнавача сектору дізнання ВП №1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 про арешт майна по кримінальному провадженню №0000352 від 09.05.2023 за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшло клопотання дізнавача сектору дізнання ВП №1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 про арешт майна по кримінальному провадженню №0000352 від 09.05.2023 за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України, а саме нерухоме майно, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на майновий комплекс, який складається з торговельного павільйону, площею 466 кв.м., Б-1 мийки, площею 153,4 кв.м., №1 ворота, №2 огорожа, І замощення, площею 1400 кв.м., ІІ замощення, площею 992 кв.м., ІІІ замощення, площею 378 кв.м. за адресою: Донецьке шосе, буд. 3А у місті Дніпрі (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101) та заборонити будь-яким особам відчужувати вказане майно та розпоряджатися ним із забороною проведення будь-яких будівельних/ремонтних робіт на вказаному об`єкті, які можуть призвести до зміни, руйнування, пошкодження указаного об`єкті нерухомого майна.

Клопотання обґрунтовується тим, що 08.05.2023 до ВП №1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області надійшло анонімне повідомлення від особи (номер телефону НОМЕР_1 ), яка просила прийняти заходи до невстановлених осіб, які 08.05.2023 за адресою: м. Дніпро, Донецьке шосе, біля буд. 76, самовільно заволоділи територією автопаркувального майданчика, шляхом встановлення металевих перешкод для проїзду автомобілів (ЖЄО № 8882 від 08.05.2023).

Таким чином, в ході досудового розслідування є достатньо підстав вважати, що вище визначене нерухоме майно може бути використано, як доказ факту чи обставин вчинення кримінального правопорушення.

У своєму клопотанні дізнавач зазначає, що існує ризик того, що нерухоме майно, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на майновий комплекс, може бути знищено, втрачено, пошкоджено, може відбутися його передача, відчуження або використання.

У судове засідання дізнавач сектору дізнання ВП №1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 та прокурор Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_4 не з`явилися, про дату, час та місце судового розгляду повідомлені належним чином.

Вивчивши подане клопотання та докази, якими обґрунтовується необхідність накладення арешту на нерухоме майно, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на майновий комплекс, слідчий суддя вважає необхідним у задоволенні поданого клопотання відмовити з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що 08.05.2023 до ВП №1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області надійшло анонімне повідомлення від особи (номер телефону НОМЕР_1 ), яка просила прийняти заходи до невстановлених осіб, які 08.05.2023 за адресою: м. Дніпро, Донецьке шосе, біля буд. 76, самовільно заволоділи територією автопаркувального майданчика, шляхом встановлення металевих перешкод для проїзду автомобілів (ЖЄО № 8882 від 08.05.2023).

09.05.2023 внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000352 з попередньою правовою кваліфікацією за ч. 1 ст. 197-1 КК України.

Постановою дізнавача сектору дізнання ВП №1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 від 01.02.2024, майновий комплекс, який складається з торговельного павільйона літ. А-1, площею 500 кв.м.; мийки літ. Б-1, площею 165 кв.м.; ворота металеві площею 12 п.м.; №2 огорожа з бетонних плит площею 159 п.м.; І замощення площею 1425 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 , визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0000352.

Вирішуючи питання про можливість накладення арешту на вище зазначене майно, слідчий суддя виходить з того, що відповідно до положень ст. 131 КПК України, арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження, яке застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно ч.ч.3,4 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 КПК України, позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів клопотання, в провадженні органу досудового розслідування знаходиться кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №30000352 від 09.05.2023, внесеного за правовою кваліфікацією за ч. 1 ст. 197-1 КК України, а саме: «Самовільне зайняття земельної ділянки, яким завдано значної шкоди її законному володільцю або власнику». Приміткою до ст. 197-1 КК України визначено, що відповідно до цієї статті шкода, передбачена частиною першою цієї статті, визнається значною, якщо вона у сто і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян.

Згідно класифікації кримінальних правопорушень, встановлених ст. 12 КК України, ч. 1 ст. 197-1 цього Кодексу, відноситься до кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді штрафу від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арештом на строк до шести місяців.

У матеріалах, доданих до клопотання, відсутні відомості щодо особи (фізичної, юридичної чи держави), яка в установленому Кримінальним процесуальним кодексом порядку визнана потерпілою в даному кримінальному провадженні, та якій завдано шкоду.

У матеріалах, доданих до клопотання, відсутні також жодні відомості щодо розміру такої шкоди, хоча для визнання діяння кримінально караним має бути достатньо відомостей про таке самовільне зайняття земельної ділянки, яке спричинило значної шкоди її власнику (законному володільцю).

У матеріалах клопотання відсутні належні і допустимі докази, які б поза розумним сумнівом доводили необхідність арешту нерухомого майна, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а саме - майновий комплекс, під час досудового розслідування кримінального проступку, вартість якого значно перевищує розмір штрафу, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 197-1 КК України, а також виправдали такий ступінь втручання у права власників цього майна.

При цьому, згідно вимог ч. 8 ст. 170 КПК України, при вирішенні питання щодо накладення арешту, слідчий суддя має враховувати також те, що вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову або стягнення отриманої неправомірної вигоди, повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або зазначеної у цивільному позові, розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою.

У клопотанні дізнавачем не надано належного обґрунтування, яке завдання кримінального провадження у розслідуванні самовільного зайняття земельної ділянки має виконати арешт вище вказаного нерухомого майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Під час розгляду клопотання поза розумним сумнівом не доведено наявність підстав вважати, що вчинено кримінальне правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт нерухомого майна, а також те, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні дізнавача.

Обґрунтований сумнів викликає також можливість використання цього майна, як доказу в кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за ч. 1 ст. 197-1 КК України, а також розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя відмовляє в задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання.

Керуючись ст.ст. 107, 110, 131, 132, 170-173, 369-372 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання дізнавача сектору дізнання ВП №1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 про арешт майна по кримінальному провадженню №0000352 від 09.05.2023 за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України відмовити.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1

06.02.2024