ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3429/23 Справа № 225/1848/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2023 року м.Кривий Ріг

колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

судді-доповідача: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю

секретаря: ОСОБА_5 ,

прокурора: ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції)

захисника: ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)

обвинуваченої: ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції з

приміщення ДУ УВП (№4)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на ухвалу Дзержинського міського суду Донецької області від 20 вересня 2023 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_8 , у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 114-2 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Дзержинського міського суду Донецької області від 20 вересня 2023 року обвинуваченій ОСОБА_8 продовжено строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 18 листопада 2023 року.

Із вказаним судовим рішенням не погодився захисник та оскаржив в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просить ухвалу суду скасувати та звільнити ОСОБА_8 з-під варти. На обґрунтування своїх вимог вказує, що обвинувачення добуто на доказах здобутих шляхом катування, в діях ОСОБА_8 відсутній склад інкримінованого їй кримінального правопорушення.

Вказує, що ОСОБА_8 , має стійкі соціальні зв`язки, офіційно працевлаштована, ніколи не притягувалась до кримінальної відповідальності. ОСОБА_8 , має можливість проживати у місті де не ведуться бойові дії, зокрема у м. Кам`янське Дніпропетровської області із чоловіком, або у м. Києві разом із сином.

Звертає увагу, що обвинувачена є онкоховрою та лікарями УВП не може бути здійснена належна медична допомога, протягом трьох місяців не проводиться необхідне дослідження.

Прокурором заявлений допит лише одного свідка, допит якого не має доказового значення, оскільки він не є очевидцем, а тому вплив на свідків є необґрунтованим.

Наголошує, що під час судового засідання в режимі відеоконференції, у приміщенні установи УВП ОСОБА_8 не мала можливості отримувати правову допомогу приватно, не чула, що відбувалось у судовому засіданні, про що заявлені відповідні клопотання обвинуваченою, однак суд зазначив, що клопотань не отримував через збої.

Вказує на чисельні катування ОСОБА_8 та умисну відсутність їх фіксування та відсутність доказів вини ОСОБА_8 .

Зазначає, що навіть виходячи з обставин інкримінованого кримінального правопорушення, застосований до ОСОБА_9 запобіжний захід не є пропорційним у розумінні чинного законодавства України та Європейської конвенції з прав людини.

Заслухавши суддю доповідача, думку учасників судового розгляду, перевіривши матеріали, що надійшли на запит апеляційного суду в порядку ст. 422-1 КПК України, колегія суддів зазначає наступне.

Колегією суддів встановлено, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 114-2 КК України, а саме у поширені інформації про переміщення та розташування Збройних Сил України за можливості їх ідентифікації на місцевості, якщо така інформація не розміщувалася відкритому доступі Генеральним штабом Збройних сил України, Міністерством оборони України або іншими уповноваженими державними органами, вчиненому в умовах воєнного стану.

В рамках даного кримінального провадження ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою 01.05.2023 року.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів встановила, що судом першої інстанції, відповідно до ст. 177 КПК України, повно та об`єктивно досліджені усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження цього запобіжного заходу, а також враховані інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України, в тому числі дані про особу обвинуваченого, які, в сукупності, давали суду достатні підстави вважати, що обвинувачена ОСОБА_8 може здійснити дії, передбачені п.п. 1,2,3,5 ч. 1 ст. 177 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Прокурор, належним чином обґрунтована наявність ризиків передбачених п.п. 1,2,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України та неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Суд, першої інстанції належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість обрання та продовження строку тримання під вартою, правильно прийшов до висновку, що ризики, які були підставою для обрання запобіжного заходу, на даний час не зменшилися та продовжують існувати, а тому неможливо на даний час застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Колегією суддів, при перевірці законності та доцільності продовження обвинуваченій ОСОБА_8 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, враховано характер скоєного умисного кримінального правопорушення проти основ національної безпеки України в період дії воєнного стану, особу обвинуваченої, яка офіційно працювала, одружена, раніше не судима.

В матеріалах провадження відсутні відомості про стан здоров`я обвинуваченої, які б виключали можливість перебування обвинуваченої ОСОБА_8 під вартою та захисником на підтвердження доводів апеляційної скарги в цій частині доказів не надано.

Можливість проживання ОСОБА_8 у м. Кам`янське або у м. Київ не виключає наявності заявлених ризиків, які на даний час є достатніми для тримання під вартою обвинуваченої.

Заявлення прокурором допиту у суді лише одного свідка, який не є очевидцем, не спростовує наявність ризику впливу на свідків та не виключає наявності інших заявлених ризиків, що на даний час є безумовною підставою для тримання обвинуваченої ОСОБА_8 під вартою, а тому доводи захисника в цій частині є необґрунтованими.

Щодо доводів захисника про неможливість проведення приватної правової допомоги та поганого зв`язку під час судових засідань, колегія суддів зазначає, що суд не наділений повноваженнями та обов`язком забезпечувати побачення захисника із підзахисною для надання правової допомоги. Крім того, судовий розгляд проводиться в суді першої інстанції, який територіально розташований у Донецькій області та через запровадження воєнного стану і проведення активних бойових дій у Донецькій області, доставка осіб, які тримаються під вартою, у приміщення суду задля їх безпеки не здійснюється, тому судовий розгляд проводиться лише за допомогою відеоконференцзв`язку.

Доводи захисника про можливе катування ОСОБА_8 на даний час не доведені, жодних об`єктивних підстав вважати про наявність вказаних доводів обґрунтованими захисником до суду не надано.

Отже, колегією суддів, враховано наявність заявлених ризиків передбачених п.п. 1,2,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які є вкрай вірогідними та на даний час дають беззаперечні підстави для продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою та неможливості обрання іншого більш м`якого запобіжного заходу.

Разом з тим, чинний КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачені обов`язково, тобто, поза всяким сумнівом, здійснюватимуть відповідні дії, однак вимагає доказів того, що вони мають реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні надалі.

Колегія суддів вважає, що у ОСОБА_8 відсутні будь-які стримуючі фактори для забезпечення належної, законної поведінки, у разі обрання запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, що беззаперечно свідчить про наявність заявлених ризиків та доцільнить такого виняткового запобіжного заходу.

Передчасними є доводи захисника, в частині оцінки доказів його винуватості у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення та обґрунтованості пред`явленого обвинувачення, так як кримінальне провадження перебуває на стадії судового розгляду, а відповідна оцінка діянню особи здійснюється судом лише під час ухвалення за результатами розгляду кримінального провадження остаточного судового рішення.

Отже, доводи захисника не спростовують висновків суду про необхідність продовження строку тримання під вартою щодо нього, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при розгляді справи судом, які були б підставою для скасування ухваленого судового рішення, колегією суддів не встановлено.

На даний час, таке обмеження права ОСОБА_8 на свободу не суперечить положенням ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, так як існують ознаки суспільного інтересу, які, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають принцип поваги до особистої свободи.

Підстав для скасування оскаржуваної ухвали та відмови у задоволенні клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою колегія суддів не вбачає та вважає рішення суду законним та обґрунтованим.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 177, 182, 183, 194, 376, 405, 407, 422-1 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 вересня 2023 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_8 , у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 114-2 КК України, залишити без змін.

Ухвала є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді