Провадження № 1-кп/470/34/23
Справа № 470/488/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2023 року смт. Березнегувате

Березнегуватський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю в режимі відеоконференції прокурорів Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Березнегувате кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09 січня 2023 року за № 0000037, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Маріуполь Донецької області, громадянина України, освіта середня, одруженого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей, військовослужбовця, призваного на військову службу за мобілізацією, на момент вчинення кримінального правопорушення водія їдальні взводу забезпечення батальйону логістики військової частини НОМЕР_1 , на даний час працюючого механізатором ТОВ «Борзна-Агроінвест», раніше не судимого, зареєстрованого та фактично проживаючого по АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України,

ВСТАНОВИВ:

З 27 листопада 2022 року з 13 години ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією та проходячи військову службу на посаді водія їдальні взводу забезпечення батальйону логістики військової частини НОМЕР_1 , за наказом командира військової частини НОМЕР_1 №137 від 18 серпня 2022 року, з метою тимчасового ухилення від виконання обов`язків військової служби, в умовах воєнного стану, запровадженого Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», у порушення вимог ст.ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, п.п.1-3 ч.4 ст.24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, після відпустки за сімейними обставинами, яка тривала в період з 24 листопада до 13 години 27 листопада 2022 року, не з`явився вчасно без поважних причин на службу до місця тимчасової дислокації військової частини НОМЕР_1 , що перебувала в АДРЕСА_1 , та незаконно перебував поза її межами, проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, не повідомляючи про себе органи військового управління та правоохоронні органи до 15 години 30 хвилин 11 серпня 2023 року.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю та надав показання, що відповідають фактичним обставинам справи. Крім того показав, що вчасно не повернувся до військової служби, оскільки хотів дочекатися поховання товариша, якого повинні були привезти після закінчення відпустки. Про вказані обставини телефоном хотів повідомити свого командира, однак зв`язку з ним не було. Через декілька днів телефоном зв`язався з ним, однак той повідомив, що він вчинив кримінальне правопорушення і буде притягнутий до кримінальної відповідальності. Поважної причини неявки на військову службу після відпустки у нього не було. У вчиненому щиро розкаявся.

Прокурор просив слухати справу без дослідження доказів.

Обвинувачений та захисник в судовому засіданні не заперечували проти слухання справи без дослідження доказів.

На підставі ч.3 ст.349 КПК України та за згодою учасників судового провадження суд вважає недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин провадження, оскільки вони ніким не оспорюються. Обвинувачений правильно розуміє усі фактичні обставини провадження і немає сумнівів у добровільності та істинності його позиції.

Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує в межах пред`явленого йому обвинувачення за ч.5 ст.407 КК України, як нез`явлення вчасно на службу без поважних причин військовослужбовцем тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану.

Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що він раніше не судимий, за місцем несення служби характеризувався виключно негативно через недбале ставлення до службових обов`язків та відсутність поваги до командирів і старших за військовим званням військовослужбовців, одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей, працевлаштований, є військовослужбовцем, призваним на військову службу за мобілізацією, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває (а.п.45-85,98-100).

За даними досудової доповіді, наданої Ніжинським районним сектором №4 філії Державної установи «Центр пробації» в Чернігівській області ризик вчинення обвинуваченим повторного кримінального правопорушення оцінюється як середній, ризик небезпеки для суспільства також оцінюється як середній, а його виправлення можливе без ізоляції від суспільства (а.п.35-38).

Призначаючи покарання обвинуваченому суд враховує тяжкість та суспільну небезпечність кримінального правопорушення, що відноситься до тяжкого злочину, обставини його вчинення та дані про особу обвинуваченого.

Так прокурором в судовому засіданні серед обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого, зокрема зазначено активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, однак під активним сприянням розкриттю кримінального правопорушення в кримінальному законодавстві України розуміються дії винної особи, спрямовані на те, щоб надати допомогу органу досудового розслідування чи суду у встановленні істини у справі, з`ясуванні фактичних обставин, які мають істотне значення для розкриття кримінального правопорушення. Це може полягати, зокрема, у повідомленні про всі відомі епізоди й обставини вчинення кримінального правопорушення, викритті інших співучасників, визначенні ролі кожного з них у вчиненні кримінального правопорушення, повідомлення про їх місцезнаходження, наданні допомоги в їх затриманні, видачі знарядь і засобів вчинення кримінального правопорушення, майна, здобутого злочинним шляхом. Як в ході досудового розслідування, так і в ході судового розгляду вказаних дій обвинуваченим вчинено не було, а тому вказана обставина як пом`якшуюча покарання обвинуваченого судом визнана бути не може.

За такого, обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, судом встановлено лише з`явлення із зізнанням та щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Доводи прокурора ОСОБА_3 , наведені в судовому засіданні, про можливість призначення ОСОБА_4 покарання із застосуванням ст.69 та ст.62 КК України, судом до уваги не приймаються, оскільки кримінальне правопорушення, яке інкриміновано обвинуваченому, є триваючим, воно вчинене в період з 27 листопада 2022 року до 11 серпня 2023 року включно, в цей період, а саме 13 грудня 2022 року, Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення, Кримінального кодексу України та інших законодавчих актів України щодо особливостей несення військової служби в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці» №2839-ІХ, який набрав чинності 27 січня 2023 року, було внесено зміни до статті 69 КК України, відповідно до яких суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті Особливої частини цього Кодексу, крім випадків засудження особи, зокрема, за кримінальні правопорушення, передбачені статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу. За такого, призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_4 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, із застосуванням ст.69 КК України, а відповідно і ст.62 КК України, суперечитиме вимогам чинного кримінального законодавства України.

Також не приймаються до уваги судом і доводи захисника з приводу можливості застосування до обвинуваченого покарання у виді службового обмеження для військовослужбовців, оскільки за вимогами ч.1 ст.58 КК України вказане покарання застосовується до засуджених військовослужбовців, коли суд, враховуючи обставини справи та особу засудженого, вважатиме за можливе замість обмеження волі чи позбавлення волі на строк не більше двох років призначити службове обмеження на той самий строк. Санкцією частини статті, за якою обвинувачується ОСОБА_4 , передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років, а призначення покарання із застосуванням ст.69 КК України за вказаним обвинуваченням, чинним кримінальним законодавством не передбачено. За такого, призначення вказаного покарання обвинуваченому суперечитиме вимогам чинного кримінального законодавства України.

На підставі зазначеного, з урахуванням наведених даних про особу обвинуваченого та обставини, яка пом`якшує покарання, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі в мінімальних межах санкції частини статті обвинувачення, оскільки воно буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст. 349, 368, 370, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, призначивши йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з дня приведення даного вироку до виконання.

Вирок суду може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду через Березнегуватський районний суд Миколаївської області протягом 30 днів з дня його проголошення, а обвинуваченим у той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Вирок набуває законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя ОСОБА_1