Єдиний унікальний номер: 343/987/23
Номер провадження: 1-кп/0343/83/23
У Х В А Л А

про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

07 листопада 2023 року м. Долина

Долинський районний суд Івано-Франківської області в складі колегії суддів:

головуючої судді - ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Долинського районного суду Івано-Франківської області матеріали кримінального провадження №1-кп/0343/83/23, справа №343/987/23, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000257 від 01.12.2022, про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

за участю: прокурора - ОСОБА_6 ,

потерпілого - ОСОБА_7 ,

представника потерпілого - адвоката ОСОБА_8 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_9 ,

В С Т А Н О В И В:

у провадженні Долинського районного суду Івано-Франківської області перебуває кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

07 листопада 2023 року через канцелярію суду від прокурора надійшло клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, яке вручено одночасно для ознайомлення обвинуваченому, що він підтвердив у судовому засіданні.

Клопотання прокурор мотивує тим, що ОСОБА_5 обгрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України. 02 грудня 2023 року він у порядку ст. 208 КПК України затриманий. Цього ж дня йому оголошено про підозру у вчиненні вказаного кримінального правопорушення. 25.04.2023 обвинувальний акт про обвинувачення ОСОБА_5 направлено до Долинського районного суду Івано-Франківської області. Щодо останнього обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк якого закінчується 19.11.2023.

ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину, який, згідно зі ст. 12 КК України, є особливо тяжким, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які не зменшились та продовжуються і на даний час, оскільки ОСОБА_5 може:

- п. 1 - переховуватись від суду, так як він усвідомлює неминучість призначення покарання, пов`язаного з позбавленням волі, за вчинений ним особливо тяжкий злочин, окрім того ОСОБА_5 раніше судимий за ч. 3 ст. 408 КК України;

- п. 3 - незаконно впливати на свідків та потерпілих, оскільки вони є знайомими;

- п. 4 - перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

- п. 5 - вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_5 ніде офіційно не працевлаштований, в минулому судимий.

У зв`язку з наведеним, застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, не зможе запобігти зазначеним ризикам.

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просив його задовольнити з наведених у ньому підстав.

Потерпілий та його представник підтримали позицію прокурора.

Обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні щодо продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечив, вказуючи на необгрунтованість ризиків.

Захисник ОСОБА_9 у судовому засіданні просив змінити запобіжний захід ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою на домашній арешт, оскільки ризики, наведені прокурором, не знайшли свого підтвердження, зважаючи на допущені органом слідства недоліки. Його підзахисний інкримінованого йому злочину не вчиняв, тому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є надто суворим. Цілодобовий домашній арешт прискорить судовий розгляд, його підзахисний не має наміру скриватись, так як сторона захисту має на меті довести його невинуватість в інкримінованому йому злочині.

Суд, вислухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши письмові докази, вважає, що оскільки строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 закінчується 19 листопада 2023 року, однак судове слідство з розгляду даного провадження триває, наявність ризиків не змінилася, тому клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає до задоволення з таких підстав.

Розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так само як і про його продовження, суд для прийняття законного й обґрунтованого рішення, відповідно до ст. 178, 199 КПК України та практики ЄСПЛ, враховує тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа, та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки. При цьому наявність підстав для тримання особи під вартою оцінюється в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Як визначено положеннями ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Згідно з рішенням Європейського Суду з прав людини «Тейс проти Румунії», автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішенні питання про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою, суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України.

З матеріалів кримінального провадження вбачається наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення проти життя.

Клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд вважає вмотивованим, а викладені в клопотанні судження - такими, що ґрунтуються на вимогах закону та свідчать про продовження існування ризиків, визначених у п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років, усвідомлює неминучість покарання за нього, тому під страхом вказаного покарання він може переховуватись від суду, а відтак наявний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Надаючи оцінку можливості обвинуваченого переховуватися від суду, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого йому злочину, може вдатися до відповідних дій. Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

Також слушними є доводи прокурора про те, що в разі перебування ОСОБА_5 на волі, він зможе контактувати зі свідками, з якими він знайомий, які ще не допитані у ході судового розгляду, з метою зміни їх показів на його користь, а тому наявний ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

ОСОБА_5 офіційно не працевлаштований, не має стабільного доходу для існування, позбавлений батьківських прав відносно сина, у зареєстрованому шлюбі зі співжителькою не перебуває, тому існує висока вірогідність, що обвинувачений може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки він не має джерел доходу та міцних соціальних зв`язків, а також може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вживаючи заходи з метою його затягування.

Стороною захисту не наведено вагомих підстав вважати, що обставини, які вказують на наявність заявлених прокурором ризиків, запобігання спробам яких є метою та підставами застосування запобіжного заходу, змінилися, та відповідно, вони зменшились, а також, що після прийняття рішень про застосування запобіжного заходу виникли нові обставини.

Крім того, будь-яких об`єктивних даних, які б безумовно свідчили про зменшення ризиків або про те, що вони зникли, стороною захисту не наведено, як і не встановлено під час розгляду провадження інших обставин, які б переважали ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Натомість прокурором доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

У свою чергу доводи обвинуваченого про відсутність підстав щодо продовження йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд вважає необґрунтованими, оскільки при розгляді клопотання прокурором доведено об`єктивне існування обставин, які виправдовують подальше тримання під вартою ОСОБА_5 та встановлена наявність ризиків, визначених п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Оцінюючи в сукупності вищевикладені обставини, враховуючи відомості щодо особи обвинуваченого, виходячи з принципу презумпції невинуватості, суд дійшов висновку про необхідність відступу від правил поваги свободи особи, та вважає, що застосування до ОСОБА_5 більш м`яких запобіжних заходів, про які вказує захисник та сам обвинувачений, на даний час не може гарантувати його належну поведінку. Жоден із інших альтернативних запобіжних заходів не може забезпечити уникненню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які продовжують існувати. Доводи ж сторони захисту не переважають вимог громадського інтересу, який полягає у встановленні істини у справі, недопущенню перешкоджанню цьому, забезпеченні належної процесуальної поведінки обвинуваченого у процесуальних діях, які необхідно провести у межах розгляду судом кримінального провадження і виконання процесуальних рішень по справі.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та узгоджується з п. 79 рішення у справі "Харченко проти України" від 10.05.2011, оскільки у справі існують реальні ознаки підвищеного ступеня суспільної небезпеки, наявність якої потребує забезпечення не лише прав обвинуваченого, але й високих стандартів охорони загальносуспільних інтересів, тому клопотання прокурора слід задовольнити та продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 строк тримання під вартою на 60 днів.

На підставі викладеного, ст. 177, 196, 197, 199, 205, 376, 395, 532, 534 КПК України та керуючись ст. 331 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_5 задовольнити.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, обраний ОСОБА_5 , обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 Кримінального кодексу України, продовжити строком на 60 (шістдесят) днів - до 05 січня 2024 року включно.

Ухвала в частині продовження строків тримання під вартою діє 60 (шістдесят) днів та підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвалу для виконання направити начальнику ДУ "Івано-Франківська установа виконання покарань (№ 12)", м. Івано-Франківськ.

Контроль за виконанням ухвали в частині продовження строку тримання під вартою покласти на прокурора у даному кримінальному провадженні.

Ухвала суду може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення через Долинський районний суд Івано-Франківської області. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Головуюча суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3