Справа № 567/1970/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.01.2024 м. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі :

головуючий суддя - ОСОБА_1

секретар - ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Острозі клопотання прокурора про продовження застосування запобіжного заходу та клопотання обвинуваченого про зміну запобіжного заходу у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, -

встановив :

В провадженні Острозького районного суду Рівненської області перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, відомості про яке внесені в ЄРДР за №0000215 від 24.11.2022 року.

У зазначеному кримінальному провадженні відносно обвинуваченого ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання та покладено обов`язки, передбачені п.п.1, 2, 3, 4, 8, 9 ч.5 ст.194 КПК України, строк дії яких продовжено згідно ухвали суду від 24.11.2023 року - до 23.01.2024 року включно.

06.12.2023 року обвинувачений ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням про зміну обраного йому запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання з покладенням на нього визначених ч.5 ст.194 КПК України обов`язків шляхом виключення з числа обов`язків обов`язку не відлучатися з населеного пункту, в якому він зареєстрований та проживає, а саме з м.Острога Рівненської області, без дозволу слідчого, прокурора або суду, мотивуючи тим, що він працює в ПП «ВЕЛ-КОМ ГРУП», яке знаходиться в м.Рівне, та на даний час з дозволу керівництва він працює дистанційно, що впливає на оперативність, якість та швидкість виконання покладених на нього обов`язків, та припускає, що дистанційна форма роботи може стати приводом для розірвання з ним трудових відносин та обмежує його у можливостях отримувати гідну заробітну плату. Також зазначає, що з 01.09.2023 року він є студентом 5 курсу навчально-наукового інституту права ім.Малиновського денного відділення та щомісячна плата за навчання становить 2800 грн. Місце роботи має для нього значення, оскільки дає можливість отримувати вищу освіту у галузі права.

Обгрунтовуючи своє клопотання просить не враховувати обставину, на яку покликається прокурор щодо його неявки 12.09.2023 року на виклик слідчого, оскільки слідчим під час вручення йому повістки про виклик на 12.09.2023 року не було вказано назви процесуальної дії для проведення якої його викликали. Також просив врахувати, що впродовж року після ДТП він не спілкувався ні зі свідками, ні з потерпілою у даному кримінальному провадженні, з якими він не знайомий, та у нього немає наміру незаконно впливати на них. Зазначає, що він по місцю проживання перебуває на обліку в ТЦК та періодично його відвідує, з 01.09.2021 року по 29.07.2023 року пройшов курс з військової підготовки, 29.07.2023 року склав військову присягу та 23.10.2023 року наказом Міністра оборони України йому присвоєно військове звання «молодший лейтенант запасу», прибуває на всі судові засідання в даному кримінальному провадженні, користується професійною правовою допомогою, що підтверджує його прагнення вирішити справу у правовому полі.

11.01.2023 року прокурор звернулась до суду з клопотанням про продовження застосування запобіжного заходу ОСОБА_4 , так як попередній строк обрання запобіжного заходу завершується, а кримінальне провадження на даний час перебуває на розгляді у суді.

В обґрунтування клопотання прокурор зазначає, що на даний час не відпали ризики, що були встановлені під час обрання обвинуваченому запобіжного заходу та його зміна або скасування не забезпечить належної процесуальної поведінки ОСОБА_4 .

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник - адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечили проти клопотання прокурора про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України та просили у його задоволенні відмовити, разом з тим підтримали клопотання про зміну запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання з покладенням визначених ч.5 ст.194 КПК України обов`язків шляхом виключення з числа обов`язків обов`язку не відлучатися з населеного пункту, в якому обвинувачений зареєстрований та проживає, а саме з м.Острога Рівненської області, без дозволу слідчого, прокурора або суду.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні поянив, що з 18.09.2023 року він працює на посаді юриста в ПП «ВЕЛ-КОМ ГРУП», яке займається доставкою та продажем автомобілів з-за кордону, та в його посадові обов`язки входить перевірка виконання договорів, укладених із замовниками. Зазначив, що проекти договорів, які пропонуються для укладення потенційним замовникам, завчасно складені підприємством, та не потребують додаткового часу для узгодження їх умов. Не зміг пояснити чисельну кількість працівників, яка працює на підприємстві. Водночас не зміг пояснити, чому він не повідомив про своє працевлаштування слідчого суддю при розгляді клопотання про застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримав клопотання свого підзахисного та заперечив проти клопотання прокурора про продовження застосування запобіжного заходу, мотивуючи тим, що останнє є необгрунтованим, доводи, викладені у ньому, мають загальний декларативний характер, клопотання прокурора містить припущення, та вказані у ньому прокурором ризики є неактуальними.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні підтримала своє клопотання про продовження застосування запобіжного заходу ОСОБА_4 з підстав, викладених у ньому, та просила продовжити строк дії раніше визначених йому обов`язків. Водночас просила відмовити у задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання шляхом виключення з числа обов`язків обов`язку не відлучатися з населеного пункту, в якому він зареєстрований та проживає. Прокурор в обгрунтування своїх заперечень проти клопотання обвинуваченого зазначає, що обвинувачений ОСОБА_4 має можливість та продовжує працювати дистанційно, окрім того на підприємстві, де він працює є лише 2 штатні одиниці, що не передбачає виконання значного обсягу роботи, разом з тим ОСОБА_4 не надав суду доказів пошуку ним роботи по місцю свого проживання в м.Острозі. Зазначила, що доводи обвинуваченого про те, що він не зустрічався із свідками та потерпілою у кримінальному провадженні не виключає існування ризику здійснення ним впливу на них з огляду на те, що після ознайомлення з матеріалами кримінального провадження обвинуваченому стали відомі персональні відомості свідків та потерпілої.

Потерпіла та її представник - адвокат ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилися, про місце, день та час судового розгляду були повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили, та їх неявка, з урахуванням думки прокурора, обвинуваченого та його захисника, не перешкоджає розгляду вищевказаних клопотань прокурора та обвинуваченого.

Суд, дослідивши доводи, наведені прокурором в обгрунтування продовження застосування обвинуваченому запобіжного заходу, а також доводи обвинуваченого та його захисника, наведені в обгрунтування зміни запобіжного заходу, заслухавши думку учасників кримінального провадження, приходить до наступних висновків.

У зазначеному кримінальному провадженні ухвалою слідчого судді від 10.10.2023 року ОСОБА_4 було обрано, та згідно ухвали суду від 24.11.2023 року в подальшому було продовжено, запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання та покладено на нього наступні обов`язки : прибувати до слідчого, прокурора у кримінальному провадженні за першою вимогою; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований та фактично проживає, а саме з м.Острог Рівненської області, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця свого проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування з потерпілою ОСОБА_7 та свідками ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 у даному кримінальному провадженні; здати на зберігання слідчому, прокурору свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд та в`їзд в Україну; носити електронний засіб контролю.

Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При обранні забіжного заходу у виді особистого зобов`яння з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України були враховані наявність ризиків, передбачених п.1, 3 ч.1 ст.177 КПК України.

В клопотанні про продовження запобіжного заходу прокурор зазначає про наявність ризиків, передбачених п.1, 3 ч.1 ст.177 КПК України.

В судовому засідані встановлено, що ОСОБА_4 є студентом 5 курсу НУ «Острозька академія», проживає разом з матір`ю, братом та бабусею за адресою : АДРЕСА_1 , що вказує на існування міцних соціальних зв`язків за місцем проживання.

Водночас, судом встановлено, що ОСОБА_4 12.09.2023 року не з`явився до органу досудового розслідування згідно повістки від 05.09.2023 року, хоча був завчасно повідомлений про виклик до слідчого, та зазначена обставина вказує на те, що ОСОБА_4 може уникнути суду.

Вказана обставина була предметом дослідження слідчим суддею при обранні запобіжного заходу, а також в суді апеляційної інстанції при оскарженні прокурором ухвали слідчого судді про обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.

При цьому, суд також бере до уваги і тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_4 у разі визнання його винуватим за ч.2 ст.286 КК України, за якою можливе призначення покарання у виді позбавлення волі строком від 3 до 8 років.

Наведені обставини, на переконання суду, свідчать про існування ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України.

Разом з тим, наявний ризик, що ОСОБА_4 може незаконно впливати на потерпілу ОСОБА_7 та свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 у даному кримінальному провадженні, оскільки встановлено, що вони проживають в одному населеному пункті та навчаються в одному навчальному закладі, з ними він може безпосередньо бачитись та має можливість шляхом вмовлянь, залякування, іншим чином чинити тиск та впливати на них з метою зміни показів та надання неправдивих свідчень, що в ході судового розгляду може відіграти суттєве значення у кримінальному провадженні. Обвинувачений ОСОБА_4 ознайомився з матеріалами кримінального провадження та отримав доступ до персональних даних потерпілої та свідків (місце їх проживання, навчання, номери телефонів).

У зв`язку з наведеним, суд вважає, що існує ризик, передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України.

З приводу доводів обвинуваченого та його захисника щодо працевлаштування обвинуваченого ОСОБА_4 в ПП «ВЕЛ-КОМ ГРУП» (м.Рівне), де він на даний час за згодою роботодавця працює дистанційно, як на підставу для зміни запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання шляхом виключення з числа обов`язків обов`язку обвинуваченого не відлучатися з населеного пункту за місцем його проживання, суд зазначає наступне.

Вказана обвинуваченим форма організації праці не суперечить чинному законодавству та узгоджується зі ст.60-2 КЗпП, згідно якої дистанційна робота - це форма організації праці, за якої робота виконується працівником поза робочими приміщеннями чи територією роботодавця, в будь-якому місці за вибором працівника та з використанням інформаційно-комунікаційних технологій. Типова форма трудового договору про дистанційну роботу затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері трудових відносин. У разі запровадження дистанційної роботи працівник самостійно визначає робоче місце та несе відповідальність за забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці на ньому. При дистанційній роботі працівник розподіляє робочий час на власний розсуд, на нього не поширюються правила внутрішнього трудового розпорядку, якщо інше не визначено трудовим договором. При цьому загальна тривалість робочого часу не може перевищувати норм, передбачених статтями 50 і 51 цього Кодексу. Порядок і строки забезпечення працівників, які виконують роботу дистанційно, необхідними для виконання ними своїх обов`язків обладнанням, програмно-технічними засобами, засобами захисту інформації та іншими засобами, порядок і строки подання такими працівниками звітів про виконану роботу, розмір, порядок і строки виплати працівникам компенсації за використання належних їм або орендованих ними обладнання, програмно-технічних засобів, засобів захисту інформації та інших засобів, порядок відшкодування інших пов`язаних з виконанням дистанційної роботи витрат визначаються трудовим договором про дистанційну роботу. У разі відсутності у трудовому договорі положення про забезпечення працівників необхідними для виконання ними своїх обов`язків обладнанням, програмно-технічними засобами, засобами захисту інформації та іншими засобами таке забезпечення покладається на роботодавця, який організовує встановлення та технічне обслуговування відповідних засобів, а також оплачує витрати, пов`язані з цим. Працівнику, який виконує дистанційну роботу, гарантується період вільного часу для відпочинку (період відключення), під час якого працівник може переривати будь-який інформаційно-телекомунікаційний зв`язок з роботодавцем, і це не вважається порушенням умов трудового договору або трудової дисципліни. Період вільного часу для відпочинку (період відключення) визначається у трудовому договорі про дистанційну роботу.

На час загрози поширення епідемії, пандемії, необхідності самоізоляції працівника у випадках, встановлених законодавством, та/або у разі виникнення загрози збройної агресії, надзвичайної ситуації техногенного, природного чи іншого характеру дистанційна робота може запроваджуватися наказом (розпорядженням) роботодавця без обов`язкового укладення трудового договору про дистанційну роботу в письмовій формі.

З доводів обвинуваченого судом встановлено, що він з 18.09.2023 року прийнятий на посаду юриста за основним місцем роботи з посадовим окладом згідно штатного розпису, про що надав копію наказу ПП «ВЕЛ-КОМ ГРУП» №15-09/2023 від 15.09.2023 року. Водночас з копії штатного розпису ПП «ВЕЛ-КОМ ГРУП», затвердженого директором 29.09.2023 року та введеного в дію з 01.10.2023 року, вбачається, що чисельна кількість працівників підприємства складає лише 2 особи : директор і юрист, що на переконання суду не вимагає виконання значного обсягу роботи. Посадовий оклад юриста становить 6900 грн., що є достатнім для покриття щомісячних витрат обвинуваченого з оплати за навчання в розмірі 2800 грн.

Окремо суд зазначає, що згідно ухвали слідчого судді від 10.10.2023 року про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу, останній при вирішенні клопотання про застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, як на підставу для відмови у задоволенні такого клопотання, пояснював в судовому засіданні 10.10.2023 року, що лише отримав пропозицію працевлаштування в м.Рівному. Натомість в подальшому ОСОБА_4 надав пояснення та документи про своє працевлаштування з 18.09.2023 року, що дає підстави ставити під сумнів достовірність повідомлених ним обставин.

При вирішенні питання про продовження застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 суд враховує обставини, передбачені ст.178 КПК України, а саме тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 , зокрема, те, що вчинення кримінального правопорушення за ч.2 ст.286 КК України карається позбавленням волі на строк від 3 до 8 років, а також бере до уваги відомості про його особу.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 раніше не судимий, за місцем проживання та навчання характеризується позитивно, та суду не надано доказів, що він може вчинити інші кримінальні правопорушення.

Таким чином, на переконання суду, прокурором доведено наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3 ч.1 ст.177 КПК України.

Підстав для зміни запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 в судовому засіданні не встановлено. Доказів зменшення ризиків, які були раніше враховані слідчим суддею при обранні запобіжного заходу та в подальшому судом при його продовженні сторонами кримінального провадження не надано.

Тому для запобігання вказаних ризиків, доведених прокурором в судовому засіданні, відповідно до ч.3 ст.315 КПК України, суд вважає необхідним продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання з покладеннямобов`язків, раніше визначених ухвалою слідчого судді Острозького районного суду Рівненської області від 10.10.2023 року.

Аналізуючи у сукупності обставини, передбачені ст.178 КПК України, продовження застосування відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу є виправданим.

Відповідно до ч.7 ст.194 КПК України обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців. Уразі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому ст.199 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, з урахуванням фактичних обставин кримінального провадження та стадії його розгляду, суд приходить до висновку, що застосований відносно ОСОБА_4 запобіжний захід відповідає характеру та тяжкості інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, встановлені ризики, передбачені п.п.1, 3 ч.1 ст.177 КПК України, не зникли, що виключає можливість зміни обраного запобіжного заходу відносно обвинуваченого, та приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_4 необхідно продовжити строк дії покладених на нього обов`язків згідно вищевказаної ухвали слідчого судді.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.176-178, 179, 194, 369-372 КПК України,-

ухвалив:

В задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу відмовити.

Клопотання прокурора про продовження застосування запобіжного заходу задоволити.

Продовжити строк дії обов`язків, покладених на обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно ухвали слідчого судді Острозького районного суду Рівненської області від 10.10.2023 року у зв`язку із застосуванням щодо нього запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання, а саме:

- прибувати до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою;

- не відлучатися з населеного пункту, в якому обвинувачений зареєстрований та фактично проживає - м.Острог Рівненської області, без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну місця свого проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування з потерпілою ОСОБА_7 та свідками ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання слідчому, прокурору свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд та в`їзд в Україну;

- носити електронний засіб контролю.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_4 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути покладено грошове стягнення в розмірі, визначеному КПК України.

Продовжити строк дії обов`язків, покладених на ОСОБА_4 - до 22.03.2024 року включно.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали суду оголошено 26.01.2024 року о 13 год. 35 хв.

Суддя Острозького районного судуОСОБА_1