КОЗЯТИНСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

Іменем України

справа №133/3592/23

провадження №1-кс/133/728/23

20.11.23 м.Козятин

Слідчий суддя Козятинського міськрайонного суду Вінницької області ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

представника скаржника ОСОБА_3 ,

розглянувши скаргу адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 на постанову дізнавача СД ВП №2 Хмільницького районного відділу поліції ГУНП у Вінницькій області, старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 від 29.09.2023 про закриття кримінального провадження №0000144 від 02.08.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_3 звернувся до Козятинського міськрайонного суду Вінницької області із скаргою на постанову дізнавача СД ВП №2 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області, старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 від 29.09.2023 про закриття кримінального провадження №0000144 від 02.08.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України.

В обґрунтування скарги зазначає, що в провадженні дізнавача ВП №2 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області перебувало кримінальне провадження №0000144 від 02.08.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України, яке було внесено до ЄРДР на підставі ухвали слідчого судді Козятинського міськрайонного суду від 17.07.2023, винесеної за його скаргою на бездіяльність уповноваженої особи ВП №2 щодо невнесення відомостей до ЄРДР за заявою ОСОБА_4 від 26.06.2023 про вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_6 разом з ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , що мало місце 18.05.2022 приблизно о 10 год. 00 хв. за адресою: АДРЕСА_1 та полягало в умисному, незаконному зрізанні належних їй та ОСОБА_10 фруктових та інших дерев, що росли на земельній ділянці площею 0,07 га, яка перебувала у їхньому користуванні майже 40 років та використовувалась для садівництва, тобто у самовільному вчиненні дій, правомірність яких оспорюється окремим громадянином, що заподіяли значної шкоди інтересам громадянина.

30.10.2023 в телефонній розмові з дізнавачем сектору дізнання ВП №2 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_5 , його повідомлено про винесення постанови про закриття кримінального провадження та надісланні вказаної постанови з матеріалами розгляду клопотання ОСОБА_4 на його адресу, як її представника. Однак вказану постанову він отримав лише 21.10.2023, коли особисто прибув до ВП. Вважає постанову незаконною та не обгрунтованою з огляду на те, що викладені в ній факти не відповідають як обставинам справи, так і змісту окремих процесуальних документів, складених дізнавачем. Зокрема, в описовій частині постанови зазначаються недостовірні відомості, про те, що до 02.08.2023 через відділ документального забезпечення до Відділення поліції №2 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області надійшла ухвала Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 17.07.2023, справа №133/2154/23, про те, щоб задовольнити скаргу та внести відомості до ЄРДР за ст. 356 КК України, на підставі заяви ОСОБА_4 , щодо самовільного використання земельної ділянки площею 0,2416 га, сусідкою ОСОБА_6 . Однак відповідно до вказаної ухвали скаргу задоволено, зобов`язано відповідальну особу ВП №2 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області внести відомості до ЄРДР на підставі заяви ОСОБА_4 від 26.06.2023 про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України, та в ухвалі взагалі не зазначається щодо заяви про самовільне використання ділянки. Натомість заява ОСОБА_4 стосується умисного самовільного незаконною відповідного дозволу зрізання особами дерев, що належать ОСОБА_4 , що спричинило їй шкоду.

Крім того, в постанові наводиться, що відомості за вказаним фактом внесено Вінницькою обласною прокуратурою до ЄРДР за №0000144 від 02.08.2023, тоді як сама дізнавач ОСОБА_5 вносила ці відомості до ЄРДР. Також, частина показань потерпілої ОСОБА_4 , зазначені в оскаржуваній постанові, не відповідає дійсності та не збігаються з показами, наданими останньою, відображеними в протоколі допиту потерпілої від 28.08.2023, що на думку скаржника дає підстави вважати, що дізнавач умисно, незаконно спотворила показання потерпілої у постанові.

Скаржник вказує, що за основу прийняття процесуального рішення з незрозумілих, на його думку, причин дізнавач бере показання ОСОБА_6 , які очевидно є неправдивими. Зокрема, дізнавач погоджується з тим фактом, зазначеним ОСОБА_6 , що "підчищаючи" дерева, які їй не належать разом з вищезазначеними особами, остання не знала, що право власності на земельну ділянку скасоване. Натомість, як вбачається з матеріалів справи, зокрема наданих ОСОБА_4 рішень судів, ОСОБА_11 була стороною у справі, та звісно знала про прийняття рішення Вінницьким апеляційним судом 19 січня 2022 року (справа № 133/776/20). При цьому ОСОБА_6 , не погоджуючись з вказаним рішенням, подала до Верховного суду касаційну скаргу, за результатами якої 13.04.2022 їй відмовлено у відкритті касаційного провадження (рішення набрало законної сили 13.04.2022), що свідчить у обізнаності її у результаті розгляду справи, належності зазначених вище дерев іншій особі, а подальші її дії свідчать про певну помсту у вигляді знищення сімейного саду.

З незрозумілих, на думку скаржника, причин під час досудового розслідування дізнавач 21.09.2023 направила до прокуратури Козятинського відділу Хмільницької окружної прокуратури повідомлення про підозру ОСОБА_7 за ст. 356 КК України, хоча достовірно знала, що ОСОБА_6 приймала рішення про зріз дерев, просила допомогти у цьому інших осіб, достовірно знала кому вони належать, та про припинення права власності за ОСОБА_6 на спірну земельну ділянку, та відповідно 27.09.2023 прокуратурою було відмовлено у погодженні повідомлення про підозру.

Крім цього, Дізнавач зазначає, що під час досудового розслідування у кримінальному провадженні не здобуто доказів, що земельна ділянка з відповідним кадастровим номером належить ОСОБА_4 . Тобто, дізнавач взагалі не розуміє суті вказаного кримінального правопорушення, який полягає не у питанні законності користування чи належності земельної ділянки, а у самовільному без відповідного дозволу, зрізі дерев які належать ОСОБА_4 .

Крім цього, дізнавач зазначає, що відповідно до протоколу огляду місця події від 17.08.2023, під час огляду земельної ділянки площею 0,07 га по АДРЕСА_2 виявлено 10 дерев горіха, 3 абрикоси, 3 вишні та 1 кизил, тому звіт про оцінку збитку (наданий потерпілою) не можна прийняти до уваги як доказ, що підтверджую розмір збитків. Вважає, що дізнавач вочевидь забула, що за заявою ОСОБА_4 ще у травні 2022 року, після того як ОСОБА_11 разом з іншими особами зрізала дерева ОСОБА_4 , проводився огляд місця події уповноваженними працівниками Відділення поліції №2 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області, та відповідно фіксувався факт знищення вказаних дерев, однак при проведенні досудового розслідування дізнавачем ОСОБА_5 , 17.08.2023 вони несподівано були "встановлені" протоколом огляду місця події, що свідчить про внесення недостовірних відомостей до протоколу огляду місця події, або проведенням огляду взагалі іншої земельної ділянки.

Скаржник вказує, що дізнавач, можливо через свої низькі професійні якості або з корисливих мотивів спотворила дійсні факти, зазначені у заяві потерпілої ОСОБА_4 , невірно оцінила надані сторонами показання, невірно надала оцінку доказам завдання матеріальної шкоди, навмисно допустила низку процесуальних помилок, з огляду на що, вважає постанову про закриття кримінального провадження незаконною та необгрунтованою.

У судовому засіданні скаржник підтвердив обставини, викладені в скарзі, просив скасувати постанову та направити для продовження досудового слідства.

В судове засідання прокурор та дізнавач не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про дату та місце розгляду скарги, про що свідчать розписка про отримання повістки про виклик до суду. Відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України, їхня неявка не є перешкодою для розгляду скарги.

Заслухавши скаржника, вивчивши матеріали справи, слідчий суддя прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно п.18 ч.1 ст.3 КПК України, на слідчого суддю покладається функція здійснення контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Основна мета функції судового контролю полягає в захисті прав і законних інтересів учасників кримінального судочинства. Для її досягнення перед судовим контролем постає низка завдань: запобігти неправомірним діям і рішенням, що порушують конституційні права і свободи громадян; відновлювати права, безпідставно порушені органами досудового розслідування; надавати правомірним діям і рішенням особи, що провадить дізнання, слідчого, прокурора юридичної сили, легалізувавши, тим самим, отримані докази.

Враховуючи те, що процесуальне рішення про закриття кримінального провадження має істотне значення для кримінального провадження, слідчий суддя при розгляді скарги на відповідну постанову, перевіряє не лише дотримання процесуального порядку закриття кримінального провадження, а й підстави його закриття.

Постанова дізнавача, слідчого про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав, та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу (ст.110 КПК України).

У свою чергу, слідчий суддя, на якого КПК України покладено обов`язок здійснювати судовий контроль за дотриманням прав, свобод і інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, зобов`язаний перевірити законність прийнятої постанови.

Забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності слідчого, прокурора є однією із загальних засад кримінального провадження. Відповідно до ст. 24 КПК України це право гарантується кожному.

Статтею 303 КПК України передбачено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового провадження. Серед даного переліку є рішення слідчого про закриття кримінального провадження.

В статті 284 КПК України наведено вичерпний перелік підстав, за наявності яких кримінальне провадження підлягає закриттю, серед яких - встановлення відсутності події кримінального правопорушення.

Зі змісту ст. 307 КПК України вбачається, що за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування слідчий суддя може винести ухвалу про: скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову в задоволенні скарги.

Судом встановлено, що у провадженні СД ВП №2 Хмільницького РВП перебувало кримінальне провадження №№0000144 від 02.08.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України; відомості про вчинення кримінального правопорушення внесено на підставі ухвали слідчого судді Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 17.07.2023 у справі №133/2154/23 за заявою ОСОБА_4

29.09.2023 дізнавач ВП №2 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області виніс постанову про закриття кримінального провадження №0000144 від 02.08.2023.

Згідно положень ст. 91 ч. 1 п. 4 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, обставини, які є підставою закриття кримінального провадження.

Відповідно до ст. 93 ч. 2 КПК України, сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

За змістом ст. 40-1 КПК України, дізнавач при здійсненні дізнання наділяється повноваженнями слідчого. Дізнавач несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення дізнання.

Дізнавач уповноважений:

1) починати дізнання за наявності підстав, передбачених цим Кодексом;

2) проводити огляд місця події, обшук затриманої особи, опитувати осіб, вилучати знаряддя і засоби вчинення правопорушення, речі і документи, що є безпосереднім предметом кримінального проступку або виявлені під час затримання, а також проводити слідчі (розшукові) дії та негласні слідчі (розшукові) дії у випадках, установлених цим Кодексом;

3) доручати проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій у випадках, установлених цим Кодексом, відповідним оперативним підрозділам;

4) звертатися за погодженням із прокурором до слідчого судді з клопотаннями про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій;

5) повідомляти за погодженням із прокурором особі про підозру у вчиненні кримінального проступку;

6) за результатами розслідування складати обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру та подавати їх прокурору на затвердження;

7) приймати процесуальні рішення у випадках, передбачених цим Кодексом, у тому числі щодо закриття кримінального провадження за наявності підстав, передбачених статтею 284 цього Кодексу;

8) здійснювати інші повноваження, передбачені цим Кодексом.

Дізнавач зобов`язаний виконувати доручення та вказівки прокурора, які надаються в письмовій формі.

Дізнавач, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення дізнавача.

Отже, Закон наділяє дізнавача комплексом повноважень, реалізуючи які він має можливість проводити розслідування повно, всебічно, об`єктивно, ефективно. При цьому він є самостійним суб`єктом, який самостійно визначає обсяг дій, які мають бути вчинені на з`ясування обставин правопорушення, оцінює сукупність зібраних доказів на предмет їх достатності для висновку щодо, зокрема того, чи дійсно було скоєно кримінальне правопорушення. Дії дізнавача щодо розслідування злочину, як це визначено законом, мають бути проведені у такому обсязі, та отримано такий об`єм інформації щодо обставин кримінального правопорушення, які безсумнівно підтверджують висновок щодо його вчинення або відсутності його події та складу.

Закриття кримінального провадження - це закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження або за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності. Подальше розслідування, після закриття кримінального провадження, є неможливим до того часу, коли постанова про закриття кримінального провадження не буде скасована в установленому КПК порядку.

Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження і оцінки слідчим, прокурором показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.

Відповідно до ч.5 ст.9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Уп.42 рішення Європейського суду з прав людини від 13 січня 2011 року у справі «Михалкова та інші проти України» розтлумачено, що за статтею 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод держава зобов`язана «гарантувати кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, права і свободи, визначені у Конвенції», що також опосередковано вимагає наявності будь-якої форми ефективного розслідування. Розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

Слідчим суддею встановлено, що постанова дізнавача про закриття кримінального провадження не відповідає нормам КПК України, в ній відсутня оцінка кожного доказу з точки зору належності, допустимості, достовірності, та сукупності зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

З оскаржуваної постанови слідує, що вона не містить достатніх відомостей, які б свідчили про те, що вимоги КПК України було виконано належним чином та надано необхідну правову оцінку усім обставинам в сукупності, що свідчить про те, що встановлена на даний час, органом досудового розслідування сукупність доказів, якою обґрунтовуються зроблені ним висновки, не може вважатися такою, що не залишає місце сумнівам, а наявність останніх (сумнівів) не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року /ч. 2 ст. 8, ч. 5 ст. 9 КПК України/.

При винесенні оскаржуваної постанови, дізнавачем в порушення вимог ч.2 ст. 9 КПК України щодо всебічного, повного і неупередженого дослідження обставин кримінального провадження, не вчинено достатнього комплексу слідчих дій на з`ясування обставин, та передчасно прийнято рішення про закриття кримінального провадження, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.356 КК України, за відсутності події кримінального правопорушення, яке не ґрунтується на достатніх, належних та допустимих доказах, за відсутності повного та всебічного його розслідування. Так, мали місце лише такі слідчі дії, як проведення огляду місця події, відібрання пояснень свідків, залучення ОСОБА_4 до провадження в якості потерпілої та допит потерпілої, що є недостатнім для прийняття рішення про відсутність події кримінального правопорушення та прийняття постанови про закриття кримінального провадження.

Крім того, дізнавачем не надана належна оцінка показам свідків, які повідомили важливі обставини для справи; висновок щодо неможливості прийняти звіт про оцінку збитку як доказ є невмотивованим, а висновок щодо відсутності заподіяння значної шкоди - передчасним.

Отже, досудове розслідування кримінального провадження №0000144 від 02.08.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України проведено однобічно та поверхово, зокрема, дізнавачем не вжито всіх заходів для встановлення істини по даному кримінальному провадженню; дізнавач не вжив усіх заходів для встановлення істини у імовірно вчиненому кримінальному правопорушенні, тому, враховуючи необґрунтованість та неналежну вмотивованість постанови дізнавача СД ВП №2 Хмільницького районного відділу поліції ГУНП у Вінницькій області, старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 від 29.09.2023 про закриття кримінального провадження №0000144 від 02.08.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України, відсутність повного і всебічного дослідження обставин кримінального провадження, що є суттєвим порушенням дізнавачем вимог закону, слідчий суддя приходить до висновку про обґрунтованість даної скарги та наявність правових підстав для задоволення скарги.

Отже постанова дізнавача СД ВП №2 Хмільницького районного відділу поліції ГУНП у Вінницькій області, старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 від 29.09.2023 про закриття кримінального провадження №0000144 від 02.08.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України підлягає скасуванню, а матеріали кримінального провадження слід направити до відділу поліції для подальшого провадження досудового розслідування.

При здійсненні відновленого досудового розслідування цього провадження органу досудового розслідування необхідно перевірити викладені скаржником обставини, виконати необхідні дії і в залежності від встановленого прийняти законне та обґрунтоване рішення відносно подальшого провадження у даному кримінальному провадженні, яке має бути належним чином вмотивованим з всебічним, повним аналізом доводів викладених, у тому числі в заяві про вчинення кримінального правопорушення, клопотаннях осіб, які приймають участь у даному кримінальному провадженні.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 303, 304, 305, 306, 307 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Скаргу задовольнити.

Скасувати постанову дізнавача ОСОБА_5 від 29.09.2023 про закриття кримінального провадження №0000144 від 02.08.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України; матеріали кримінального провадження повернути для продовження досудового розслідування.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повна ухвала буде проголошена 24.11.2023 об 11:30.

Суддя Наталя ПЄТУХОВА