УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.10.2023 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0000971 від 21.06.2023 року відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця к. Димітров Галабинського району Ташкентської області, Республіки Узбекистан, громадянина Республіки Узбекистан, з середньою освітою, неодруженого, маючого на утриманні трьох неповнолітніх дітей, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого

підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається із матеріалів поданого клопотання, указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан, який станом на теперішній час продовжено.

Так, 24.02.2022 року Указом Президента України № 69/2022 було оголошено загальну мобілізацію та постановлено здійснити призов військовозобов`язаних, резервістів та залучення транспортних засобів для забезпечення потреб Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, інших військових формувань України здійснити в обсягах, визначених згідно з мобілізаційними планами. В подальшому строк проведення зазначеної мобілізації продовжено.

Як зазначає слідчий, досудовим розслідуванням встановлено, що у червні 2023 року, більш точний час слідством не встановлений, знаходячись у невстановленому досудовим розслідуванням місці, ОСОБА_4 , після введення Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року на території України воєнного стану і розуміючи заборону виїзду з території України особам чоловічої статі у віці від 18 до 60 років, прийняв для себе рішення організувати незаконне переправлення осіб чоловічої статі через державний кордон України поза межами пунктів пропуску, за грошову винагороду.

Усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, керуючись корисливим мотивом і прагненням до незаконної наживи, вирішив незаконно переправляти осіб через державний кордон України, добре розуміючи порядок перетину та недоторканість державного кордону України, достовірно знаючи, що Указом Президента України та Верховного головнокомандувача ОСОБА_7 у зв`язку з військовою агресією Збройних Сил російської федерації проти України, на всій території України запроваджено військовий стан, організував діяльність, метою якої є незаконне переправлення осіб через державний кордон України та розробив відповідний злочинний план, який полягав у: підшукуванні та вербуванні осіб, які бажають залишити територію України через державний кордон України у напрямку Республіки Молдова, яким тимчасового обмежено право на виїзд з України; організації перевезення вказаних осіб до місць незаконного перетину державного кордону; підшукуванні та наданні місця для очікування, а також усуненні інших перешкод.

Усвідомлюючи, що реалізація злочинного плану, направленого на незаконне переправлення осіб через державний кордон України у напрямку Республіки Молдова, особам яким тимчасового обмежено право на виїзд з України, потребує залучення інших осіб, які будуть виконувати його вказівки щодо незаконного переправлення осіб через державний кордон України, з метою отримання незаконного прибутку ОСОБА_4 залучив у червні 2023 року, точну дату в ході досудового розслідування не встановлено, до злочинної діяльності осіб, які мають у володінні транспортні засоби, а саме: громадянина України ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та громадянина Республіки Молдова ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який має безперешкодний виїзд за межі території України, та який допоможе провести осіб через державний кордон України, з наданням подальшого супроводу в Республіці Молдова.

ОСОБА_4 повідомив останнім план вчинення злочину, після чого, особи надали свою згоду на його вчинення, обравши місцем незаконного перетину державного кордону територію Болградського району Одеської області.

В ході зазначеного, ОСОБА_4 , діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, з метою організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, за попередньою змовою групою осіб, 17.10.2023 року підшукав ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яким повідомив про можливість перетину державного кордону поза пунктом пропуску за грошову винагороду в розмірі 4800 доларів США з кожного, з яких 400 доларів США потрібно перерахувати на картку імітовану банком «Monobank» № НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_4 , в якості передплати.

В подальшому, ОСОБА_10 , та ОСОБА_11 діючи під контролем правоохоронних органів, погодились на запропоновані умови ОСОБА_4 , та виконуючи вказівки останнього, цього ж дня, о 18 год. 47 хв., здійснили переказ частини грошових коштів у розмірі 15 000 гривень на вказану картку.

Далі, після перерахування передоплати за незаконне переправлення через державний кордон України, ОСОБА_4 , зателефонував ОСОБА_10 , та наказав йому прибути 18.10.2023 року до міста Одеси разом з ОСОБА_11 , для отримання подальших вказівок з приводу незаконного перетину державного кордону та передачі іншої частини грошових коштів.

В подальшому, 18.10.2023 року ОСОБА_10 , та ОСОБА_11 , приблизно о 20:20 годині, виконуючи вказівки ОСОБА_4 , прибули до готелю «Аркадія», що розташований за адресою: м. Одеса, вул. Генуезька, 24, куди у свою чергу до вказаної адреси прибули ОСОБА_4 , ОСОБА_8 та невстановлена особа, які під час розмови провели інструктаж з приводу незаконного перетину державного кордону України. Під час зустрічі, ОСОБА_4 , отримав від ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , другу частину грошових коштів, всього на загальну суму 8600 доларів США та 400 гривень, за організацію незаконного переправлення останніх, через державний кордон України.

Далі, ОСОБА_4 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , з метою реалізації свого злочинного умислу, спрямованого на незаконне переправлення осіб через державний кордон України, діючи з корисливих мотивів, за попередньою змовою, після отримання грошових коштів, наказали ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , чекати у номері готелю «Аркадія» подальших вказівок з приводу перетину державного кордону України.

З метою усунення перешкод, для реалізації свого злочинного умислу 27.10.2023 року ОСОБА_4 , діючи спільно з ОСОБА_9 , залучили невстановлену в ході слідства особу, яка була не обізнана про їх дійсні злочинні наміри, для забезпечення транспортним засобом на якому можливо безперешкодно рухатись через контрольно-пропускні пункти у комендантську годину.

Так, 27.10.2023 року приблизно о 17:10 год., ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , діючи за вказівкою ОСОБА_4 , прибули до площі 10-го Квітня, в м. Одесі, де біля пам`ятнику «Крила Надії», на них очікував автомобіль санітарної допомоги, марки «Mercedes Sprinter», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить КНП «ООЦЕМД і МК ООР» з групою швидкої допомоги в складі фельдшера та водія.

Далі, в телефонній розмові ОСОБА_4 , повідомив ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , що на вказаному транспортному засобі, їх безперешкодно доставлять до м. Ізмаїл, де їх в свою чергу зустріне ОСОБА_9 , та переправить через державний кордон України поза межами офіційного пункту пропуску на території Болградського району Одеської області.

Так, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 разом із групою швидкої допомоги, на вищевказаному транспортному засобі із застосування проблискових маячків синього кольору, розпочали рух в напрямку виїзду з м. Одеси на дорогу міжнародного значення М-15 "Одеса-Рені" до м. Ізмаїл з метою подальшого перетину кордону України, та проїхавши с. Великий Дальник, Одеського району, Одеської області, були зупинені працівниками правоохоронних органів.

В той час, злочинна діяльність ОСОБА_4 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 була припинена працівниками правоохоронних органів, та вказані особи були затримані на місцях свого перебування.

За викладених обставин, ОСОБА_4 27.10.2023 року було затримано в порядку, передбаченому ст. 208 КПК України та 28.10.2023 року було повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України за кваліфікуючими ознаками: організація незаконного переправлення осіб через державний кордон України, керівництво такими діями, сприянні їх вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів та усуненням перешкод, вчинені щодо кількох осіб, за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів.

Вважаючи, що в рамках даного кримінального провадження ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованого йому тяжкого злочину, в цілях запобігання ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, про які стороною обвинувачення зазначається в рамках даного клопотання, слідчий за погодженням з прокурором звертаються до слідчого судді з клопотанням про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із визначенням застави у розмірі 2 000 000 гривень.

В судовому засіданні -

Прокурор оголосив клопотання та просив застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням застави у розмірі 2 000 000 гривень, посилаючись на те, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, наразі за матеріалами НСРД ОСОБА_4 являється організатором злочину. В рамках провадження встановлено наявність ризиків того, що останній може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, впливати на свідків в рамках кримінального провадження та вчинити інше кримінальне правопорушення, або продовжити кримінальне правопорушення, в якому підозрюється. Також зазначив, що у підозрюваного належний матеріальний стан, встановлюються особи яких підозрюваний раніше за грошову виногороду незаконно переправляв за кордон та які на даний час перебувають в Германії, в підтвердження чого надав у судовому засіданні документи щодо наявності у підозрюваного у власності автомобіля.

Захисник підозрюваного надавши у судовому засіданні письмове заперечення які просив врахувати, просив відмовити у задоволенні клопотання та застосувати до його підзахисного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. При цьому, посилався на необгрунтовансть пред`явленої підозри, відсутність ризиків на які посилається сторона обвинувачення, а також міцні соціальні зв`язки підозрюваного та скрутне матеріальне становище. Так ОСОБА_4 мекає в однокімнатній квартирі, має трьох неповнолітніх дітей.

Підозрюваний зазначив, що він ще не визначився чи погоджується він з пред`явленою йому підозрою та щодо обрання відносно нього запобіжного заходу підтримав думку свого захисника.

Дослідивши матеріали клопотання та матеріали додані в його обґрунтування, вислухавши думку учасників процесу, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» слідчий суддя застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, слідчий суддя, відповідно до ст.178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Як вбачається з матеріалів клопотання, 28.10.2023 року ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України за кваліфікуючими ознаками: організація незаконного переправлення осіб через державний кордон України, керівництво такими діями, сприянні їх вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів та усуненням перешкод, вчинені щодо кількох осіб, за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів.

Згідно п. 32 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фокс, Кембелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 року, термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Так, обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого йому злочину підтверджується: протоколом допиту свідків ОСОБА_10 , та ОСОБА_11 , який під час допиту дали пояснення, щодо всіх обставин незаконного переправлення осіб через державний кордон України підозрюваними ОСОБА_4 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 ; протоколами обшуків за місцем мешкання підозрюваних ОСОБА_4 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , де вилучено грошові кошти; протоколом негласних слідчих (розшукових) дій; протоколом допиту свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , а також іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

На підставі зазначеного, слідчий суддя суд вважає, що надані стороною обвинувачення матеріали, які долучені до клопотання, на даній стадії досудового розслідування повністю доводять обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України та відхиляє заперечення сторони захисту в частині зазначення про необгрунтованість пред`явленої підозри.

Одночасно, слідчий суддя акцентує увагу сторони захисту на те, що на даній стадії кримінального провадження, слідчий суддя не вирішує питання винуватості особи у вчиненні тих чи інших кримінальних правопорушень, а лише на підставі наявних у слідчого судді матеріалів, вирішує питання доведеності існування обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення таких кримінально-протиправних дій.

При цьому, обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його винуватості потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Вирішуючи питання наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, про які в своєму клопотанні зазначає сторона обвинувачення, слідчий суддя дійшов таких висновків.

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.

При цьому, КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії підозрюваного кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки підозрюваного та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження. Тобто в даному випадку, слідчий суддя має право зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

Стосовно загрози втечі особи, практика ЄСПЛ виходить з того, що якщо тяжкість покарання, якому може бути підданий підозрюваний, можна законно розглядати, як таку, що може спонукати його до втечі. Для того, щоб ця обставина мала реальний характер потрібно враховувати наявність інших обставин, а саме: характеристики особи, її моральний облік, місце проживання, професію, прибуток, сімейних зв`язків, будь яких зв`язків з іншою країною, або наявність зв`язків в іншому місці.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року ЄСПЛ вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Також, СПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Так, враховуючи обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у його вчиненні (позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна), що хоча і не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте, враховуючи, що підозрюваний не визначився чи погоджується він з пред`явленою йому підозрою, що суттєво збільшує ризик його втечі, враховується слідчим суддею при оцінюванні ризику можливого переховування підозрюваного. Також слідчим суддею враховується те, що підозрюваний ОСОБА_4 є громадянином іншої держави, що дає йому змогу вільно покинути територію України, а також те, що останній офіційно не працевлаштований.

За викладених обставин, слідчий суддя вважає доведеним прокурором існування ризику передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ризику можливого переховування підозрюваного ОСОБА_4 від органу досудового розслідування і суду та відхиляє заперечення сторони захисту щодо зазначення про відсутність даного ризику з огляду на те, що підозрюваний перебуває у цивільному шлюбі та має трьох неповнолітніх дітей.

Також, при встановленні даного ризику, слідий суддя виходить з того, що наразі ОСОБА_4 підозрюється саме в організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, керівництві такими діями, сприянні їх вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів та усуненням перешкод, що може бути фактором, який сприятиме останньому у залишенні території України та переховуванні від органу досудового розслідування та суду, є громадянином Узбекистану, на Україні перебуває на підставі тимчасового посвідчення на постійне проживання на території України, що вказує на можливість безперешкодного залишення України з метою укриття.

Слідчий суддя також погоджується з доводами клопотання, що існує ризик передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України у вигляді можливого незаконного впливу підозрюваним ОСОБА_4 на свідків у даному кримінальному провадженні, оскільки є достатні підстави вважати, що підозрюваний може на них впливати з метою схилення їх не давати правдиві, послідовні показання у ході досудового розслідування та/або змінити свої показання у подальшому в суді, для уникнення або мінімізації можливої кримінальної відповідальності за вчинення тяжкого злочину, адже свідки безпосередньо судом допитані не були, а показання, що надаються на досудовому розслідуванні, не можуть лягти в обґрунтуванні судових рішень, зважаючи на положення ч. 4 ст. 95 КПК України.

Сторона обвинувачення в своєму клопотанні посилається також на наявність ризику передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме на те, що підозрюваний ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення, або продовжити кримінальне правопорушення, в якому підозрюється.

Разом з тим, слідчий суддя погоджується із стороною захисту та вважає, що вказаний ризик не знайшов свого підтвердження в матеріалах доданих в обґрунтування клопотання з огляду на те, що підозрюваний ОСОБА_4 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався та стороною обвинуваення не надано данних про те, що він має статус підозрюваного/обвинуваченого в рамках будь-якого іншого кримінального провадження.

У справі «Третьяков проти України» від 29.09.2011 року ЄСПЛ констатував «порушення ст. 5 КЗПЛ, зокрема, з огляду на те, що судом не було розглянуто можливість застосування до заявника будь-яких альтернативних запобіжних заходів замість тримання під вартою», у зв`язку із чим слідчий суддя вважає за необхідне розглянути можливість застосування інших більш м`яких запобіжних заходів відносно підозрюваного ОСОБА_4 .

Слідчий суддя враховує, що згідно ч. 1 ст. 176 КПК України, тримання під вартою є найсуворішим запобіжним заходом, при цьому більш м`якими запобіжними заходами по відношенню до нього є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) домашній арешт. Метою ж застосування того чи іншого запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання встановленим в ході розгляду клопотання ризикам (ч. 1 ст. 177 КПК України).

Підстав для застосування інших більш м`яких запобіжних заходів відносно підозрюваного ОСОБА_4 в судовому засіданні встановлено не було, зокрема, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту не зможе унеможливити ухилення підозрюваного від органу досудового слідства, суду, а запобіжні заходи у вигляді особистої поруки та особистого зобов`язання є недоцільними, з огляду на м`якість, а також встановлені в судовому засіданні ризики.

З огляду на фактичні обставини даного кримінального провадження, встановлені в ході розгляду даного клопотання відомості, в тому числі які стосуються наявності обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення підозрюваним ОСОБА_4 злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, а також наявних в рамках даного кримінального провадження ризиків, забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного можливо шляхом застосування відносно такої особи виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а відтак підстав для застосування відносно останнього більш м`якого запобіжного заходу слідчим суддею встановлено не було.

При цьому, слідчий суддя звертає увагу, що міра запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для підозрюваного ОСОБА_4 не буде безальтернативною, оскільки передбачатиме можливість внесення останнім відповідного розміру застави.

Так, з положень ч. 3 ст. 183 КПК України, вбачається, що слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно ч. 4 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Разом з цим, відповідно до абзацу другого ч. 5 ст. 188 КПК України, у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Зокрема, відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину (до даної категорії належить підозрюваний ОСОБА_8 складає від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (від 53 680 грн. до 214 720 грн.).

Прокурор просив визначити підозрюваному ОСОБА_4 заставу у розмірі 2 000 000 (двох мільйонів) гривень з огляду на його належний майновий стан.

Так, імовірне вчинення ОСОБА_4 тяжкого злочину, пов`язаного із організацією незаконним переправлення осіб через державний кордон України, керівництві такими діями, сприянні їх вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів та усуненням перешкод, вчиненим за попередньою змовою групою осіб з корисливих мотивів, саме під час дії режиму воєнного стану в державі, за обставин, як вони викладені у повідомленні про підозру, слідчий суддя вважає виключним випадком, що свідчить про те, що визначений ст. 182 КПК України максимальний розмір застави щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину не буде достатнім для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Проте, слідчий суддя частково погоджується із стороною захисту, щодо того, що застава у розмірі 2 000 000 грн., яку просить визначити підозрюваному ОСОБА_4 прокурор є недостатньо обґрунтованою.

Слідчий суддя при визначенні розміру застави, враховує те, що ОСОБА_4 підозрюється у організації вчинення тяжкого злочину з корисливих мотивів, що свідчить про те, що останній від такої протиправної діяльності імовірно отримував великий дохід, зокрема з матеріалів клопотання вбачається, що за переправлення осіб через державний кордон отримувалася грошова винагорода в розмірі 9600 доларів США.

В той же час, слідчий суддя приймає до уваги, що відповідно до наданого прокурором витягу з реєстраційної картки ТЗ підозрюваний ОСОБА_4 має у власності автомобіль марки «Hyundai Sonata» з д.н.з. « НОМЕР_3 ».

Отже, слідчий суддя з огляду на те, що підозрюваному ОСОБА_4 інкримінується роль організатора вчинення тяжкого злочину, а також з огляду на майновий стан підозрюваного ОСОБА_4 прийшов до висновку, що застава у розмірі 700 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 1 878 800 гривень здатна буде забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та буде відповідати матеріальному стану підозрюваного.

Враховуючи наведені вище фактори, слідчий суддя вважає, що застава саме у зазначеному розмірі здатна у разі її внесення забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, а саме: вказаний розмір застави здатний стримувати можливу протиправну поведінку підозрюваного під загрозою звернення застави в дохід держави.

Відповідно до викладеного, слідчий суддя прийшов до висновку, що клопотання сторони обвинувачення підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 176-178, 182-184, 193, 194-196, 376 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0000971 від 21.06.2023 року відносно підозрюваного ОСОБА_4 задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Одеський слідчий ізолятор» строком до 25.12.2023 року, включно, в межах строку досудового розслідування.

Визначити розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_4 обов`язків, передбачених КПК України у розмірі 700 (сімсот) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 1 878 800 (один мільйон вісімсот сімдесят вісім тисяч вісімсот) гривень.

Роз`яснити підозрюваному, що підозрюваний або заставодавець мають право у будь який момент внести заставу на розрахунковий рахунок UA0005435, код отримувача (ЄДРПОУ) - 26302945, банк отримувача ДКСУ м. Київ, МФО 820172, отримувач - Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Одеській області.

У разі внесення застави, покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком до 25.12.2023 року, включно, в межах строку досудового розслідування, наступні процесуальні обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу прокурора,

суду;

- повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування з іншими підозрюваними та свідками в рамках кримінального провадження;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч. ч. 8, 10, 11 ст. 182 КПК України, у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч. 7 ст. 194 КПК України. Застава внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Одеського апеляційного суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Подання апеляційної скарги зупиняє набрання ухвалою законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1