УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.11.2023 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , представника власниці майна адвоката ОСОБА_4 , власників майна ОСОБА_5 , ОСОБА_6 дослідивши клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000053 від 28.09.2021 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 199, ч. 1 ст. 204 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з поданого клопотання, підрозділом Територіального управління БЕБ в Одеській області здійснюється досудове розслідування по кримінальному провадженню № 0000053 від 28.09.2021 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 199, ч. 1 ст. 204 КК України за фактом незаконного виготовлення, зберігання, транспортування з метою збуту та збуту підакцизних товарів з використанням підроблених марок акцизного податку.

Відомості про кримінальні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 199, ч. 1 ст. 204 КК України, внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за повідомленнями 25 Прикордонного загону Державної прикордонної служби України за №№ 955, 956 від 27.09.2021 року, згідно яких жителі Білгород Дністровського, Татарбунарського, Болградського районів Одеської області за участі інших залучених ними осіб, здійснюють незаконне виготовлення, зберігання, транспортування з метою збуту та збут підакцизних товарів з використанням підроблених марок акцизного податку.

Крім того, у ході досудового розслідування вказаного кримінального провадження детективами Підрозділу Територіального управління БЕБ в Одеській області встановлено інформацію щодо осіб та місць незаконного зберігання та збуту контрафактних підакцизних товарів.

Так, встановлено громадянина ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який спільно з іншими невстановленими в ході досудового розслідування особами, можливо здійснює незаконне зберігання та збут контрафактних підакцизних товарів без марок акцизного податку за адресою: АДРЕСА_1 .

03.11.2023 року було проведено обшук на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси за адресою: АДРЕСА_1 , в ході проведення якого було виявлено та вилучено тютюнові вироби, копію технічного паспортну нежитлового приміщення, гарантійний талон, листи та гроші, про які зазначається у клопотанні.

Прокурор у клопотанні зазначає, що вилучене під час обшуку майно є речовими доказами та може бути використане, як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а тому прокурор з метою забезпечення збереження вилученого майна в якості речових доказів звертається до слідчого судді із клопотанням про його арешт.

У судовому засіданні

Прокурор ОСОБА_3 вимоги поданого клопотання підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити. Також зазначив, що із вилученими тютюновими виробами планується проведення експертизи для встановлення відповідності їх іншим тютюновим виробам, що були вилучені в інших місцях.

Представник власниці майна адвокат ОСОБА_4 заперечувала проти задоволення клопотання посилаючись на його необґрунтованість. Зазначила, що в ухвалі про обшук про Турильових нічого не зазначено, вони не мають до кримінального провадження жодного відношення. Турильова під час обшуку добровільно відкрила сейф, в якому лежали грошові кошти та надала підтвердження про законність їх походження. Надавши у судовому засіданні письмове заперечення просила відмовити у задоволенні клопотання.

Власниця майна ОСОБА_5 заперечувала проти задоволення клопотання. Зазначила, що вона пропонувала надати фінансову звітність та під час обшуку декілька разів повторювала, що грошові кошти це не заробітна плата. Тютюнові вироби були придбані не для продажу, а для власного вживання. Копія технічного паспорту їй не належить взагалі і її необхідно повернути. Просила відмовити у задоволенні клопотання.

Власник майна ОСОБА_8 зазначив, що не розуміє з яких підстав проводився обшук, він раніше офіційно займався продажем сигарет, вилучені цигарки належать йому та його дружині, вони їх придбали для власного вживання. Так, як вони не мають до кримінального провадження жодного відношення у задоволенні клопотання просив відмовити.

Дослідивши клопотання та матеріали додані в його обґрунтування, слідчий суддя прийшов до висновку про необхідність повернення даного клопотання прокурору для усунення недоліків з наступних підстав.

Згідно ч. 3 ст. 132 КПК України - застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно положень ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ст. 98 КПК країни речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

На переконання слідчого судді клопотання слідчого про арешт майна не відповідає вимогам ст. 171 КПК України, з огляду на наступні обставини.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень ст. 170 Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до ч. 6 ст. 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

В порушення зазначених вимог кримінального процесуального закону, прокурором не було зазначене відповідне обґрунтування необхідності накладення арешту на вилучене майно, зокрема, не було доведено його відношення до розслідуваного № 0000053 від 28.09.2021 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 199, ч. 1 ст. 204 КК України за фактом незаконного виготовлення, зберігання, транспортування з метою збуту та збуту підакцизних товарів з використанням підроблених марок акцизного податку та яким чином зазначене у клопотанні майно відповідає критеріям, передбаченим ч. 1 ст. 98 КПК України для речових доказів.

Прокурор у клопотанні визначив метою накладення арешту на вказане вилучене майно його збереження як речових доказів, хоча при цьому конкретно мету та правову підставу арешту майна не обґрунтував, а лише поверхово послався на положення ст. 170 КПК України, які загалом визначають поняття арешту майна.

У клопотанні зазначено, що виявлені в ході обшуків електронні носії інформації, мобільний телефон, ноутбук, чорнові записи, документи та листи з відтисками печаток зберегли на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, хоча під час обшуку було вилучено: тютюнові вироби, копію технічного паспортну нежитлового приміщення, гарантійний талон, листи та гроші.

Клопотання окрім процесуальних документів про визначення уповноважених осіб у кримінальному провадженні, повідомлення про виявлення ознак кримінального правопорушення, копії протоколу обшуку, копії ухвали слідчого судді на підставі якої був проведений обшук та постанови про визнання вилученого майна речовими доказами, не містить документів, які б обґрунтовували доводи клопотання.

Прокурор зазначає, що із вилученими тютюновими виробами планується проведення експертизи, проте доказів призначення будь-якої експертизи із вилученим майном слідчому судді надано не було.

Крім цього, як було встановлено у судовому засіданні органом досудового розслідування не було встановлено походження вилучених грошових коштів, не допитано осіб, у яких їх було вилучено, які у судовому засіданні зазначали про законність походження грошових коштів та вказували на те, що під час обшуку намагалися надати документи на підтвердження походження таких коштів.

Також, слідчому судді незрозуміло, яке відношення до кримінального провадження мають: копія технічного паспорту нежитлового приміщення № НОМЕР_1 за адресою: м. Одеса, вул. Грецька, буд. 11 на 3 арк.; гарантійний талон №4899 від 07.07.2023 з додатками на 7 арк.; листи формату А4, які містять на собі інформацію, виконану комп`ютерним способом у вигляді фотографі та технічних властивостей комбінатору фільтрів (Fortе Filter Combiner CM із позначенням компанії Ukraine Tobacco House на 158 арк., а саме те, які відомості можуть містити у собі вказані речі.

Окрім цього, відповідно до вимог ст. 171 КПК України прокурор належним чином не мотивував своє клопотання стосовно того, який зв`язок є між кримінальними правопорушеннями, які розслідуються та майном яке належить третім особам.

Слідчий суддя позбавлений можливості встановити з яких причин наразі вилучене майно необхідне органу досудового розслідування для огляду та чому прокурор вважає, що при його огляді буде можливе виявлення інформації, яка може мати значення для встановлення обставин імовірного вчинення кримінального правопорушення в рамках кримінального провадження.

Вказані обставини позбавляють слідчого суддю можливості в повній мірі дослідити обставини, якими обґрунтовані доводи клопотання та прийняти рішення по суті.

Згідно з ч. 3 ст. 172 КПК України слідчий суддя, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

З урахуванням вищенаведеного, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність повернення клопотання про арешт майна прокурору для усунення вказаних в ухвалі слідчого судді недоліків, надавши для цього прокурору строк 72 години з моменту отримання копії цієї ухвали.

На підставі викладеного, керуючись ст. 170-172, 372 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000053 від 28.09.2021 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 199, ч. 1 ст. 204 КК України повернути прокурору.

Встановити строк для усунення недоліків в сімдесят дві години.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1