Справа № 203/3980/23
Провадження № 1-кс/0203/3508/2023
УХВАЛА

04 серпня 2023 року слідчий суддя Кіровського районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі скаргу захисника адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Дніпрі), Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, заявлену в рамках кримінального провадження №0000363 від 18.03.2023 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України,

встановив:

24.07.2023 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська звернувся захисник адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 (далі заявник, скаржник) із скаргою на бездіяльність слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Дніпрі), Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, заявлену в рамках кримінального провадження №0000363 від 18.03.2023 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України, в якій скаржник просить суд:

- визнати бездіяльність старшого слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Дніпрі), Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_5 , яка полягає у нерозгляді клопотання незаконною;

- зобов`язати старшого слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Дніпрі), Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_5 визнати ОСОБА_4 потерпілим у кримінальному провадженні №0000363 від 18.03.2023 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України, та вручити пам`ятку про процесуальні права та обов`язки потерпілого.

В обґрунтування своїх вимог скаржник зазначив, що 06.07.2023 року адвокат ОСОБА_4 направив поштою клопотання у кримінальному провадженні №0000363 від 18.03.2023 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України, про залучення його в якості потерпілого. Проте жодної відповіді на вказане клопотання не надходило. Як зазначив заявник, кримінальне провадження було розпочате на підставі заяви ОСОБА_4 за фактом того, що в іншому кримінальному провадженні за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, за фактом нанесення ОСОБА_4 легких тілесних ушкоджень. Органом досудового розслідування не було притягнуто винних осіб до відповідальності, незважаючи на достатність доказів вини. Тобто ОСОБА_4 було завдано моральну шкоду через безкарність винних осіб та неналежне досудове розслідування злочину, пов`язаного із спричиненням йому тілесних ушкоджень.

З огляду на викладене вище, скаржник звернувся до суду із скаргою на бездіяльність слідчого.

Відповідно до протоколу автоматичного визначення слідчого судді від 24.07.2023 року, судову справу №203/3980/23, провадження №1-кс/0203/3508/2023, було розподілено слідчому судді ОСОБА_1 , яка передана судді канцелярією суду 25.07.2023 року.

Ухвалою суду від 25.07.2023 року було відкрито провадження у справі за скаргою та призначено розгляд скарги у відкритому судовому засіданні.

У судове засідання, призначене на 04.08.2023 року, учасники провадження не з`явились, належним чином були повідомлені про час, дату та місце проведення судового засідання.

Заявник подав до суду письмову заяву про розгляд скарги за його відсутності та зазначив, що він підтримує вимоги скарги у повному обсязі та просить суд їх задовольнити.

Слідчий у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, належним чином був повідомлений про час, дату та місце проведення судового засідання.

Слідчий не виконав вимоги ухвали суду від 25.07.2023 року в частині вимоги суду про надання матеріалів кримінального провадження №0000363 від 18.03.2023 року для огляду у судовому засіданні.

Суд на підставі положень ч. 4 ст. 107, ст. ст. 138, 306 КПК України розглянув скаргу за відсутності учасників провадження та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувальних технічних засобів за наявними в скарзі матеріалами.

Слідчий суддя, вивчивши матеріали скарги, проаналізувавши норми КПК України, дійшов таких висновків.

Судом встановлено та матеріалами скарги підтверджено, що на досудовому розслідуванні у Третьому слідчому відділі (з дислокацією у місті Дніпрі) Територіального управління Держаного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, перебувають матеріали кримінального провадження №0000363 від 18.03.2023 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України.

05.07.2023 року заявник склав на адресу старшого слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Дніпрі), Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_5 клопотання, в якому просив:

- винести постанову про визнання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , потерпілим у кримінальному провадженні №0000363 від 18.03.2023 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України;

- вручити пам`ятку про процесуальні права та обов`язки потерпілого ОСОБА_4 ;

- допитати останнього в якості потерпілого.

Суд зазначає, що однією із засад судочинства, регламентованих пунктом 4 частини 3 статті 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до положень статті 7 КПК України, однією із загальних засад кримінального провадження є змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до положень статті 9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Відповідно до положень статті 21 КПК України, кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.

Відповідно до частин 1, 2, 6 статті 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Відповідно до частин 1, 2 статті 23 КПК України, суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно.

Не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Суд може прийняти як доказ показання осіб, які не дають їх безпосередньо в судовому засіданні, лише у випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до положень частин 1, 2 статті 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Відповідно до частини 2 статті 91 КПК України, доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Відповідно до частин 1, 2 статті 92 КПК Укра їни, обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Обов`язок доказування належності та допустимості доказів, даних щодо розміру процесуальних витрат та обставин, які характеризують обвинуваченого, покладається на сторону, що їх подає.

Відповідно до положень статей 93, 94 КПК України, збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Відповідно до частини 2 статті 55 КПК України, права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з частинами 1, 3 статті 110 КПК України, процесуальними рішеннями є всі рішення органів досудового розслідування, прокурора, слідчого судді, суду. Рішення слідчого, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також коли слідчий, прокурор визнає це за необхідне.

Згідно з пунктами 5, 18 частини 1 статті 3 КПК України, досудове розслідування стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності; слідчий суддя суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Відповідно до положень пункту 1 частини 1 статті 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені, в тому числі бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, яка полягає у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Відповідно до положень статті 220 КПК України, клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав.

Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин надсилається їй.

Згідно з положеннями частини 2 статті 307 КПК України, за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.

Аналіз викладених вище положень КПК України вказує, що слідчий зобов`язаний розглянути клопотання заявника у кримінальному провадженні в порядку, визначеному статтею 220 КПК України, в строк не більше трьох днів з моменту подання, задовольнити його за наявності відповідних підстав, та про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова.

Водночас у ході судового розгляду скарги судом було встановлено, що слідчий допустив бездіяльність та не розглянув клопотання скаржника від 05.07.2023 року у встановленому ст. 220 КПК України порядку, бо доказів розгляду клопотання скаржника в порядку ст. 220 КПК України слідчий суду не надав, матеріалів кримінального провадження №0000363 від 18.03.2023 року для огляду у судовому засіданні суду не надав.

З огляду на викладене вище, суд дійшов висновку про необхідність задоволення скарги захисника адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого у кримінальному провадженні №0000363 від 18.03.2023 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України, в частині вимог скарги про зобов`язання слідчого розглянути клопотання в порядку, визначеному ст. 220 КПК України.

При цьому скарга не підлягає задоволенню в частині вимог про визнання незаконною бездіяльності слідчого та вручення заявнику пам`ятки про процесуальні права та обов`язки потерпілого. Оскільки в силу вимог частини 2 статті 307 КПК України передбачений вичерпний перелік ухвал слідчого судді та в силу вимог статті 55, 303-307 КПК України вимоги про вручення пам`ятки про процесуальні права та обов`язки потерпілого є передчасними.

Отже, скарга захисника адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 55, 303-306, 307, 369, 371, 372 КПК України, слідчий суддя,

ухвалив:

Скаргу захисника адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Дніпрі), Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, заявлену в рамках кримінального провадження №0000363 від 18.03.2023 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України, задовольнити частково.

Зобов`язати уповноваженого слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Дніпрі), Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, розглянути клопотання захисника адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 від 05.07.2023 року у кримінальному провадженні №0000363 від 18.03.2023 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України, в порядку, визначеному статтею 220 КПК України.

У задоволенні іншої частини вимог скарги відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1