Провадження № 1-кс/686/9815/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2023 року м. Хмельницький

Слідчий суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , перевіривши матеріали клопотання прокурора Ярмолинецького відділу Хмельницької окружної прокуратури ОСОБА_2 про арешт майна, у кримінальному провадженні №0003565,

встановив:

17.11.2023 року прокурор Ярмолинецького відділу Хмельницької окружної прокуратури ОСОБА_2 після усунення недоліків, визначених, як зазначає прокурор, в ухвалах слідчих суддів Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 10.10.2023 року та від 13.10.2023 р., звернувся до слідчого судді з новим клопотанням про накладення арешту на майно, яке 10.10.2023 р. було тимчасово вилучене у ОСОБА_3 , в ході проведення його особистого обшуку під час затримання, а саме на: чоловічу куртку сірого кольору, з биркою «SOOCEK»; светр чорного кольору; штани сірого кольору.

Дослідивши надані матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно з ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів.

Зі змісту ч. 3 ст. 170 КПК України вбачається, що арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Частиною 1 ст. 171 КПК України визначено, що з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Вказаним вимогам закону подане прокурором клопотання не відповідає.

Так, у поданому клопотанні прокурор не аргументує достатнім чином, які підстави, мета та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна у вказаному кримінальному провадженні наявні, відсутнє належне обґрунтування, яке значення має вилучене у ОСОБА_3 майно, як речовий доказ, та які обставини за допомогою цього доказу можливо довести у кримінальному провадженні №0003565, яке розслідується по факту вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.156 КК України, а відтак, яка необхідність у накладенні арешту саме на це майно. В цьому контексті наявність постанови слідчого про визнання майна речовими доказами, в якій також відсутня аргументація щодо висвітлення ознак речових доказів, не є визначальним юридичним фактом для оцінки відповідності речей вимогам ст.98 КПК України.

Крім того, прокурор у клопотанні зазначає про необхідність проведення з вилученим майном експертних досліджень, при цьому вид цього дослідження - не конкретизує, однак, із матеріалів поданого прокурором клопотання не вбачається та обставина, що вилучені в ході проведення вказаного особистого обшуку речі мають бути об`єктом будь-яких експертних досліджень (не долучено постанов про призначення відповідних експертиз).

Не вбачається із матеріалів клопотання й та обставина, що вилучені в ході проведення вказаного особистого обшуку речі, в рамках даного кримінального провадження, мають бути об`єктом будь-яких експертних досліджень (вид експертизи не вказано та не долучено постанови про призначення експертизи). Зокрема, до клопотання прокурором долучено лише витяг з ЄРДР; рапорт від 09.10.2023 р.; протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 09.10.2023 р.; протокол огляду місця події від 09.10.2023 р.; протоколи допитів свідків ОСОБА_4 від 09.10.2023 р., ОСОБА_5 від 10.10.2023 р.; рапорт від 09.10.2023 р.; протоколи допитів малолітніх потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 від 10.10.2023 р.; довідковий лист до справи; протокол затримання ОСОБА_3 та протокол його допиту в якості підозрюваного від 10.10.2023 р.; повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення від 10.10.2023 р.; постанова про визнання речовими доказами від 10.10.2023 р.; ухвали слідчий суддів Хмельницького міськрайонного суду від 11.10.2023 р. та від 17.10.2023 р.; інших документів, якими б прокурор міг обґрунтувати свої доводи, а також документів, які б підтверджували, що прокурором були дотримані та не пропущенні строки, передбачені ч.5 ст.171, ч.3 ст.172 КПК України, на звернення до слідчого судді із відповідним клопотанням про арешт майна, до клопотання долучено не було.

Не наведено у клопотанні прокурора й існування обставин, передбачених ч.3 ст.132 КПК України. Також, не зазначено у клопотанні прокурора, яка є необхідність у встановлені заборон права відчуження, розпорядження, користування майном, на яке прокурор просить накласти арешт.

Вказані недоліки позбавляють слідчого суддю можливості вирішити питання про накладення арешту та мають бути усунуті прокурором, із зазначенням у розрізі кожного вилученого предмету його ознак речових доказів, визначених ст.98 КПК України, значення для кримінального провадження, мети накладення арешту, визначеної ст.170 КПК України, обставин, передбачених ч.3 ст.132 КПК України, з долученням документів, якими прокурор обґрунтовує доводи клопотання, а також документів, які б підтверджували факт дотримання прокурором строків, передбачених ч.5 ст.171, ч.3 ст.172 КПК України, на звернення до слідчого судді із відповідним клопотанням про арешт майна.

Відповідно до ч.3 ст.172 КПК України слідчий суддя, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

Враховуючи викладене, клопотання прокурора підлягає поверненню ініціатору для усунення недоліків.

Керуючись ст.ст.171, 172 КПК України, слідчий суддя -

постановив:

Клопотання прокурора Ярмолинецького відділу Хмельницької окружної прокуратури ОСОБА_2 , про арешт майна, у кримінальному провадженні №0003565, - повернути прокурору, встановивши строк в сімдесят дві години для усунення недоліків.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя