13.10.2023 Справа № 363/2017/23

ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2023 року Вишгородський районний суд Київської області у складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні за №0000204 від 10.02.2023 року за обвинуваченням

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, з вищою освітою, неодруженого, військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації військової частини НОМЕР_1 , раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

встановив:

09.02.2023 в період з 12 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв., більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_7 , перебував на першому поверсі садового будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 разом з ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , Крістіаном Ромеро Перез та ОСОБА_9 спільно вживали алкогольні напої. 09 лютого 2023 року близько 20 год. 00 хв., ОСОБА_6 , піднявся на другий поверх вищевказаного житлового будинку з метою відпочити внаслідок тривалого вживання алкогольних напоїв та поганого самопочуття. Після чого, цього ж дня, близько 20 год. 30 хв., точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_9 піднялась також на другий поверх житлового будинку при цьому зайшла до кімнати, де на той час перебував ОСОБА_6 . Того ж дня, близько 21 год. 00 хв., більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_7 піднявся на другий поверх житлового будинку, оскільки почув стогін із кімнати де на той час перебували ОСОБА_6 та ОСОБА_9 . Зайшовши до вказаної кімнати, ОСОБА_7 побачив ОСОБА_6 та ОСОБА_9 , які перебували у ліжку під ковдрою без одягу. В подальшому ОСОБА_7 , декілька разів висловив вимогу до ОСОБА_6 та ОСОБА_9 залишити його оселю, проте вказані вимоги, останніми були проігноровані, внаслідок чого у ОСОБА_7 на ґрунті ревнощів до ОСОБА_9 , виник прямий злочинний умисел, спрямований на заподіяння ОСОБА_6 та ОСОБА_9 тілесних ушкоджень. В той самий час та день, ОСОБА_7 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, спустився до першого поверху будинку де взяв до правої руки кухонного ножа, з яким повернувся на другий поверх та зайшов до кімнати, де на той час перебували ОСОБА_6 та ОСОБА_9 , після чого ОСОБА_7 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи можливість суспільно-небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, діючи з прямим умислом, з мотивів помсти, наніс кухонним ножом, який взяв із собою та тримав у своїй правій руці, не менше двох ударів в область лівого стегна ОСОБА_9 . ОСОБА_7 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, спрямованого на спричинення тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи можливість суспільно-небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, діючи з прямим умислом, з мотивів ревнощів, наніс кухонним ножом, один удар в область нижньої третини передньої стінки живота ОСОБА_6 . ОСОБА_7 , завдав ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді проникаючої колото-різаної рани передньої стінки живота з наскрізним пошкодженням сигмоподібної кишки та сечового міхура, яке відноситься до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 24.07.2023 року кримінальне провадження відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за 0000204 від 10.02.2023 року стосовно ОСОБА_7 в частині пред`явленого йому обвинувачення за ч.2 ст.125 КК України - закрито у зв`язку з відмовою потерпілої від обвинувачення в кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

В судовому засіданні під час роз`яснення суті обвинувачення обвинувачений ОСОБА_7 повідомив суд, що суть обвинувачення йому зрозуміла, провину у вчиненні вказаного кримінального правопорушення безумовно, беззастережно та беззаперечно визнає у повному обсязі, щиро кається, підтверджує обставини та факти, викладені в обвинувальному акті, будь-якого тиску чи примусу під час досудового розслідування та судового провадження на нього не здійснювалося, від надання показань не відмовляється.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

У відповідності до вимог процесуального законодавства судом було роз`яснено учасникам судового провадження положення ч. 3 ст. 349 КПК України. Судом було роз`яснено, що у такому випадку учасники судового провадження будуть позбавлені права оскаржити відповідні обставини в апеляційному порядку. Обвинувачений ОСОБА_7 зазначив, що зміст ч. 3 ст. 349 КПК України йому зрозумілий, заперечень проти недослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, він не має. Судом у судовому засіданні було встановлено добровільність позиції обвинуваченого, правильність розуміння ним тих обставин та фактів вчиненого кримінального правопорушення, проти не дослідження яких він не заперечує, а також правильність усвідомлення ним обмеження права на апеляційне оскарження.

Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_7 добровільно, безумовно та беззаперечно визнає провину у вчиненні даного кримінального правопорушення, щиро кається та не оспорює обставини та факти, викладені в обвинувальному акті, підтверджує їх достовірність, відповідність об`єктивній дійсності, прокурор під час визначення порядку дослідження доказів по справі, просив суд, визнати недоцільним дослідження доказів по справі, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються та відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України зі згоди учасників судового провадження, які на думку суду правильно розуміють зміст обставин по справі і не оспорюють їх, та немає сумнівів у добровільності їх позиції, суд вважає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, та визначив обмежитись допитом обвинуваченого ОСОБА_7 , а також дослідити матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого.

Потерпілий ОСОБА_6 в суді просив призначити покарання на розсуд суду. Погодився з позицією обвинувачення щодо покарання. З цивільним позовом до обвинуваченого не звертався.

Обвинувачений ОСОБА_7 в судовому засіданні, свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.121 КК України, беззаперечно визнав у повному обсязі. Показав суду, що він в період з 12 години до 20 години 09.02.2023 року знаходились у його дачному будинку, який знаходиться с. Ровжі Вишгородського району Київської області. Разом з ним були ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , Крістіан Ромеро Перез та ОСОБА_9 . Вони відпочивали та вживали алкогольні напої. З Маричевою до цього дня підтримували стосунки близько півроку. Близько о 20 годині ОСОБА_6 і через півгодини пізніше ОСОБА_9 піднялись на другий поверх житлового будинку для відпочинку. Приблизно о 21 годині він піднявся на другий поверх житлового будинку, почув із кімнати, в якій перебували ОСОБА_6 та ОСОБА_9 , стогін. Зайшов та побачив ОСОБА_6 та ОСОБА_9 , які були у ліжку разом без одягу. Зрозумів, що ОСОБА_9 йому зрадила. Він наказав йти їх з оселі, однак вони не пішли, проігнорували, потім він ще двічі виганяв. Потім на ґрунті ревнощів взяв ножа і завдав тілесних ушкоджень ОСОБА_6 і ОСОБА_9 . Після скоєного надав медичну аптечку для зупинення крововиливу, попросив викликати швидку ОСОБА_10 . Кається, що спричинив тілесні ушкодження, цю поведінку ОСОБА_6 і ОСОБА_9 розцінив як образу, через що завдав тілесні ушкодження. Якби вони пішли, цього б не сталось. У скоєному щиросердечно кається. Просив вибачення у потерпілого. Просив суд не позбавляти волі, надати можливість воювати.

Оскільки обвинувачений визнає свою вину повністю, погоджується з кваліфікацією вчиненого ним діяння, а прокурор не висловлює жодних заперечень щодо встановлених обставин, які надані на підтвердження винуватості обвинуваченого, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_7 доведена повністю.

Суд дії ОСОБА_7 кваліфікує за ч.1 ст. 121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами та особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 виду та міри покарання суд враховує загальні засади призначення покарання, тобто призначає покарання в межах, установлених у санкції частини статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин та відповідно до положень Загальної частини КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Обвинувачений ОСОБА_7 вчинив тяжкий злочин, вперше притягується до кримінальної відповідальності, є військовослужбовцем, задовільно характеризується за місцем проходження військової служби та за місцем проживання, не перебуває на обліку у лікаря нарколога, психіатра, перебуває на обліку у лікаря травматолога з діагнозом «двобічний деформуючий артроз 2 степені з вираженим больовим синдромом», брав безпосередню участь у бойових діях.

Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , суд визнає його щире каяття у скоєному кримінальному правопорушенні, сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , суд не вбачає.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 69 КК України - за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу.

Метою призначення покарання, виходячи із положень ч. 2 ст.50 КК України є не лише кара, а й виправлення засудженого та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Суд враховуючи наявність обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, щире каяття обвинуваченого, наданні ним медичної допомоги потерпілим, а саме наданні військової аптечки, вчинення заходів щодо виклику швидкої допомоги, сприяння розкриттю кримінального правопорушення, повне визнання вини, як на досудовому розслідуванні так і в суді, з урахуванням особи обвинуваченого ОСОБА_7 , який є військовослужбовцем, з 2017 року був призваний за контрактом і здійснював військову службу в зоні АТО, одразу після введення 24 лютого 2022 року воєнного стануз 14.03.2022 року на підставі Указу Президента України прибув до лав Збройних Сил України і наказом у зв`язку із мобілізацією призваний до ВЧ НОМЕР_2 , став на оборону України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності, виконуючи конституційний обов`язок, приймав безпосередню участь у бойових діях по обороні міста Сіверськ від агресії російської федерації, його щире прагнення спокутувати свою вину, продовжити військову службу із захисту держави, забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії рф, з оглядну на те, що обвинувачений до теперішнього часу є військовослужбовцем, що дає можливість прийти висновку про те, що ОСОБА_7 демонструє готовність понести заслужене покарання, усвідомив протиправність своєї поведінки, враховуючи позицію сторони обвинувачення та думку потерпілого щодо призначення покарання нижче від найнижчої межі, відсутність матеріальних вимог до обвинуваченого, суд вважає можливим, відповідно до ч. 1 ст. 69 КК України, що необхідним, достатнім для можливого виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень призначити покарання, визначене у межах санкції частини ч. 1 ст. 121 КК України, у виді позбавлення волі, але за розміром більш м`яке, ніж передбачено законом.

Відповідно до ст. 62 КК України покарання у виді тримання в дисциплінарному батальйоні призначається військовослужбовцям строкової служби, військовослужбовцям, які проходять військову службу за контрактом, особам офіцерського складу, які проходять кадрову військову службу, особам офіцерського складу, які проходять військову службу за призовом, військовослужбовцям, призваним на військову службу під час мобілізації, на особливий період, військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період (крім військовослужбовців-жінок), на строк від шести місяців до двох років у випадках, передбачених цим Кодексом, а також якщо суд, враховуючи обставини справи та особу засудженого, вважатиме за можливе замінити позбавлення волі на строк не більше двох років триманням у дисциплінарному батальйоні на той самий строк.

Постановою Пленуму Верховного Суду № 15 від 28.12.1996 «Про практику призначення військовослужбовцям покарання у виді тримання в дисциплінарному батальйоні» зазначено, що покарання у виді тримання в дисциплінарному батальйоні застосовується, у випадках коли засуджених можна залишити на військовій службі й виправити в умовах дисциплінарної частини. Цей вид покарання може бути застосований і до військовослужбовців, які вчинили злочини середньої тяжкості, тяжкі та особливо тяжкі, за умови, що суд, враховуючи особу винного й обставини, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, дійде висновку про можливість призначення такого покарання.

Враховуючи викладене, тяжкість кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, проходить службу у Збройних силах України, наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих покарання обставин, суд приходить до висновку про можливість застосувати ч. 1 ст. 62 КК України та замінити призначене ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі триманням у дисциплінарному батальйоні на той самий строк. Таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_7 та попередження вчинення нових злочинів. Такий вид покарання, на переконання суду, не суперечить інтересам суспільства.

Відповідно до ч. 4 ст. 175 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Арешт, накладений ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 10.02.2023 року, на предмет, зовні схожий на ніж з білою рукояткою, змиви речовини бурого кольору з кімнати № 3, змиви речовини бурого кольору з кімнати № 4 підлягає скасуванню.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_7 у виді тримання під вартою залишити без змін.

Відповідно до ст. 100 КПК України вирішити долю речових доказів.

Процесуальні витрати по справі відсутні.

Керуючись ст.ст. 369-371, 374КПКУкраїни,суд

ухвалив:

ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України із застосуванням ст. 69 КК України та призначити йому покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 62 КК України замінити ОСОБА_7 покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі на тримання у дисциплінарному батальйоні строком на 2 (два) роки.

Запобіжний захід ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою з утриманням на гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_3 )залишити до набрання вироком законної сили.

В строк відбування покарання ОСОБА_7 зарахувати строк з моменту його фактичного затримання з 09.02.2023 року по день набрання вироком законної сили включно, виходячи з такого їх співвідношення - одному дню позбавлення волі відповідає один день тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Вишгородського районного суду Київської області від 10.02.2023 року, на речові докази: предмет, зовні схожий на ніж з білою рукояткою, змиви речовини бурого кольору з кімнати № 3, змиви речовини бурого кольору з кімнати № 4, які зберігаються в камері речових доказів Вишгородського РУП ГУНП в Київській області - скасувати.

Речові докази:

-оптичний диск, який містить відеозапис від 09.02.2023 року, оптичний диск, який містить відеозапис від 10.02.2023 року, оптичний диск, який містить відеозапис від 23.02.2023 року, оптичний диск, який містить відеозапис від 23.02.2023 року, які знаходиться в матеріалах кримінального провадження, залишити в матеріалах кримінального провадження,

-зразки крові, упакованих до трьох окремих паперових конвертів, предмет, зовні схожий на ніж з білою рукояткою, змиви речовини бурого кольору з кімнати № 3, змиви речовини бурого кольору з кімнати № 4, зразок матеріалу, упакованих до трьох окремих паперових конвертів,змиви з правої і лівої рук, упакованих до двох окремих паперових конвертів,зрізи з правої і лівої рук нігтьових пластин, упакованих до двох окремих паперових конвертів, букальний епітелій, упакований до паперового конверту, які зберігаються в камері речових доказів Вишгородського РУП ГУНП в Київській області знищити.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Вишгородський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з його проголошення.

Суддя ОСОБА_1