ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 344/4932/22Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/817/325/23 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ч.2 ст.190, ст.15 ч.3 ст.190 ч.2, ч.1 ст. 393 КК
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 листопада 2023 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

представника

потерпілої ОСОБА_9

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі в режимі відеоконференції кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 , адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 26 липня 2023 року.

Даним вироком,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , з середньою освітою, одруженого, непрацюючого, громадянина України, раніше судимого 07.03.2019 року Городоцьким районним судом Львівської області за ч.2 ст.190, ст.15 ч.3 ст.190 ч.2 КК України на два роки шість місяців обмеження волі,

визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.190, ч.2 ст.15 ч.3 ст.190, ч.1 ст.393 КК України та призначено покарання за:

- ч. 2 ст.190 КК України на два роки позбавлення волі;

- ч.2 ст.15 ч.3 ст.190 КК України на чотири роки позбавлення волі;

- ч.1 ст.393 КК України на три роки шість місяців позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначено ОСОБА_7 остаточне покарання чотири роки позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_7 постановлено рахувати з 14 січня 2022 року, з моменту затримання та зараховано в строк відбуття покарання термін перебування під вартою з 14 жовтня 2021 року по 30 грудня 2021 року.

Судом постановлено задовольнити цивільні позови потерпілих та стягнути з ОСОБА_7 в користь ОСОБА_10 12000 (дванадцять тисяч) грн. спричиненої злочином матеріальної шкоди, в користь ОСОБА_11 14718 (чотирнадцять тисяч сімсот вісімнадцять) грн. спричиненої злочином матеріальної шкоди, в користь ОСОБА_12 22000 (двадцять дві тисячі) грн. спричиненої злочином матеріальної шкоди, в користь ОСОБА_13 25500 (двадцять п`ять тисяч п`ятсот) грн. спричиненої злочином матеріальної шкоди.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_14 залишено без розгляду.

У справі вирішено питання арешту майна та речових доказів.

Згідно з вироком суду, 04 вересня 2021 року о 10-00 год. обвинувачений ОСОБА_7 , перебуваючи у місті Івано-Франківську, за допомогою мобільного телефону, з метою заволодіння чужим майном, зателефонував на стаціонарний номер телефону НОМЕР_1 , який належить абоненту ОСОБА_15 та в ході розмови ввів в оману потерпілу ОСОБА_15 , видавши себе за її племінника, повідомивши останній завідомо неправдиві відомості про те, що він потрапив в ДТП та збив іншу людину і для лікування даної особи, потрібно надати грошові кошти у загальній сумі 3000 доларів США. Потерпіла ОСОБА_15 , будучи введеною ОСОБА_7 в оману, на рахунок того, що її, племінник вчинив злочин, повідомила останньому, що в неї є тільки 1000 доларів США, які вона може віддати своєму племіннику. Продовжуючи реалізацію свого протиправного умислу, спрямованого на заволодіння майном останньої, діючи умисно та повторно, шляхом обману, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх шкідливі наслідки та свідомо бажаючи настання таких наслідків, ОСОБА_7 цього ж дня о 10-05 год. зателефонував на мобільний номер телефону ОСОБА_15 , представився працівником поліції і вказав, щоб потерпіла винесла грошові кошти на вулицю, де до неї підійде працівник поліції, якому вказані кошти необхідно віддати. Надалі, потерпіла ОСОБА_15 , вийшла на ріг вулиць Лепкого - Гнатюка в м. Івано-Франківську і о 10 год. 20 хв. передала ОСОБА_7 грошові кошти в сумі 1000 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 04.09.2021 року становить 27020 грн., які останній привласнив та, у подальшому, розпорядився на власний розсуд.

Крім цього, 29 вересня 2021 року, близько 19-00 год. обвинувачений ОСОБА_7 , перебуваючи у місті Івано-Франківську за допомогою мобільного телефону, з метою заволодіння чужим майном, зателефонував на стаціонарний номер телефону НОМЕР_2 , який належить абоненту ОСОБА_16 та в ході розмови ввів її в оману, видавши себе за її близького родича, повідомив останній завідомо неправдиві відомості про те, що він потрапив в ДТП та йому потрібно оплатити лікування постраждалої особи і для лікування даної особи, потрібно надати грошові кошти. Потерпіла ОСОБА_12 , будучи введеною ОСОБА_7 в оману, що її близький родич вчинив злочин, повідомила останньому, що в неї є тільки 22000 грн., які вона може йому віддати. Продовжуючи реалізацію свого протиправного умислу, спрямованого на заволодіння майном потерпілої ОСОБА_12 , діючи умисно та повторно, шляхом обману, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх шкідливі наслідки та свідомо бажаючи настання таких наслідків, обвинувачений ОСОБА_7 цього ж дня о 20-00 год. підійшов до дверей під`їзду ОСОБА_12 , за адресою м.Івано-Франківськ, вул. Набережна ім. В.Стефаника, представився посередником і вказав, щоб потерпіла винесла грошові кошти на вулицю для передачі, потерпіла повідомила, що вже пізно та у зв`язку із станом свого здоров`я спуститись вона не може, після чого, будучи введеною в оману ОСОБА_7 , надала останньому доступ до під`їзду будинку. Надалі, обвинувачений ОСОБА_7 прийшов до житла потерпілої ОСОБА_12 за адресою: АДРЕСА_2 , з метою заволодіння грошових коштів, представившись посередником, отримав від потерпілої грошові кошти, від ОСОБА_12 , в сумі 22000 грн., які ОСОБА_7 привласнив та, у подальшому, розпорядився на власний розсуд.

Також, 02 жовтня 2021 року о 16 год. 30 хв. обвинувачений ОСОБА_7 , перебуваючи у місті Івано-Франківську, з метою заволодіння чужим майном, зателефонував на стаціонарний номер телефону НОМЕР_3 , який належить абоненту ОСОБА_13 та в ході розмови ввів її в оману, представившись її онуком, повідомив останній завідомо неправдиві відомості про те, що він потрапив в ДТП і для того, щоб працівники поліції не реєстрували кримінальне провадження, потрібно надати грошові кошти у сумі 3000 доларів США. Потерпіла ОСОБА_13 , будучи введеною ОСОБА_7 в оману, на рахунок того, що її онук вчинив злочин, повідомила останньому, що в неї немає такої суми, але вона віддасть всі свої заощадження. Цього ж дня, продовжуючи реалізацію свого протиправного умислу, спрямованого на заволодіння майном ОСОБА_13 , діючи умисно та повторно, шляхом обману, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх шкідливі наслідки та свідомо бажаючи настання таких наслідків, обвинувачений ОСОБА_7 зателефонував на мобільний номер телефону ОСОБА_13 , представився працівником поліції і вказав, що через деякий час до неї додому прийде інша особа, якій необхідно віддати грошові кошти, на що потерпіла повідомила, що гроші передасть особисто за адресою АДРЕСА_3 , біля магазину «Вина світу». Надалі, близько 17 год. 00 хв., обвинувачений ОСОБА_7 прийшов до будинку по АДРЕСА_3 , зустрівся з потерпілою ОСОБА_13 , заволодів її грошовими коштами, в сумі 25500 грн. та, у подальшому, розпорядився ними на власний розсуд.

Крім цього, 13 жовтня 2021 року, близько о 18 год. 30 хв. обвинувачений ОСОБА_7 , перебуваючи у місті Івано-Франківську, з метою заволодіння чужим майном, зателефонував на стаціонарний номер телефону НОМЕР_4 , який належить абоненту ОСОБА_10 , в ході розмови ввів її в оману, представившись її сином, повідомив останній завідомо неправдиві відомості про те, що він потрапив в дорожньо-транспортну пригоду, в ході якої збив людину і йому потрібно надати грошові кошти у сумі 3000 доларів США, для того щоб працівники поліції не реєстрували кримінальне провадження. Потерпіла ОСОБА_10 , будучи введеною обвинуваченим ОСОБА_7 в оману на рахунок того, що її син вчинив злочин, повідомила останньому, що в неї є тільки 12000 грн. Продовжуючи реалізацію свого протиправного умислу, спрямованого на заволодіння майном останньої, діючи умисно та повторно, шляхом обману, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх шкідливі наслідки та свідомо бажаючи настання таких наслідків, обвинувачений ОСОБА_7 під час розмови, представився працівником поліції і вказав, щоб потерпіла підготувала наявні в неї грошові кошти поклала їх в конверт та підписала його, після цього вказані грошові кошти необхідно передати іншій особі, яка буде чекати біля будинку по вул. Карпатська, 2 на території Івано-Франківського національного технічного університету нафти і газу. Надалі, близько 19 год. 30 хв., обвинувачений ОСОБА_7 зустрівся з ОСОБА_10 на території Івано-Франківського національного технічного університету нафти і газу, що по АДРЕСА_4 представився посередником та заволодів її грошовими коштами в сумі 12000 грн., якими, у подальшому, розпорядився на власний розсуд.

Також, 15 вересня 2021 року, близько о 12 год. 30 хв. обвинувачений ОСОБА_7 , перебуваючи у місті Івано-Франківську, з метою заволодіння чужим майном, зателефонував на стаціонарний номер телефону НОМЕР_5 , який належить абоненту потерпілої ОСОБА_11 та в ході розмови ввів її в оману, представившись її онуком та повідомив останній завідомо неправдиві відомості про те, що він потрапив в дорожньо-транспортну пригоду, в ході якого збив дитину і йому потрібно надати грошові кошти у сумі 10000 доларів США. Продовжуючи реалізацію свого протиправного умислу, спрямованого на заволодіння майном ОСОБА_11 , діючи умисно та повторно, шляхом обману, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх шкідливі наслідки та свідомо бажаючи настання таких наслідків, обвинувачений ОСОБА_7 знову зателефонував на стаціонарний номер телефону ОСОБА_11 , представився працівником поліції і вказав, щоб потерпіла підготувала грошові кошти в сумі 10000 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 15.09.2021 року становить 266360 грн., для передачі. В телефонній розмові ОСОБА_11 повідомила ОСОБА_7 щоб він прийшов до її квартири, тому що вона не може ходити. Надалі, ОСОБА_11 зібрала свої заощадження в сумі 500 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 15.09.2021 року становить 13318 грн. та 1400 грн. та поклала на шафу. Пізніше, близько 13 год. 00 хв., обвинувачений ОСОБА_7 з метою заволодіння шляхом обману грошовими коштами ОСОБА_11 у великих розмірах, прийшов до її місця проживання за адресою: АДРЕСА_5 та представився посередником. В ході розмови між ОСОБА_7 та ОСОБА_11 остання повідомила йому, що гроші, вона залишила на шафі. Надалі, ОСОБА_7 забрав гроші, що лежали на шафі, не перераховуючи їх, виконавши всі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця та покинув приміщення квартири. В подальшому, вказаними коштами розпорядився на власний розсуд.

Також, 15 жовтня 2021 року ухвалою Івано-Франківського міського суду № 344/16264/21 обвинуваченому ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк до 12 грудня 2021 року. Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 08.12.2021 року ОСОБА_7 продовжено строк тримання під вартою на 30 днів до 06 січня 2022 року. 29 грудня 2021 року слідчий слідчого відділу Івано-Франківського районного управління поліції за погодженням прокурора Окружної прокуратури міста Івано-Франківська, звернувся до Івано-Франківського міського суду з клопотанням про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_7 на строк досудового розслідування, а саме до 14 січня 2022 року. 29 грудня 2021 року о 15 год. 30 хв. Івано-Франківським міським судом розпочато розгляд клопотання про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_7 , однак, у зв`язку із відмовою від призначеного захисника, судове засідання перенесено на 14 год. 30 грудня 2021 року.

Взводом конвойної служби ГУ НП в Івано-Франківській області 30 грудня 2021 року обвинуваченого ОСОБА_7 доставлено до Івано-Франківського міського суду. 30 грудня 2021 року о 15 год. 10 хв. Івано-Франківським міським судом розглянуто клопотання слідчого про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Обвинуваченому ОСОБА_7 , на підставі ухвали слідчого суді №344/21189/21 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 14 січня 2022 року. Після проголошення ухвали, взводом конвойної служби ГУНП в Івано-Франківській області обвинувачуваного ОСОБА_7 поміщено в камеру тимчасового утримання, яка знаходиться у цокольному приміщенні Івано-Франківського міського суду.

Цього ж дня о 16 год. 25 хв., перебуваючи в камері тимчасового утримання, Івано-Франківського міського суду за адресою м. Івано-Франківськ, вул. Грюнвальдська,11, обвинувачений ОСОБА_7 , з метою ухилення від відбування покарання, скориставшись тимчасовою відсутністю нагляду за його діями з боку працівників конвойної служби, умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, направлених на перешкоджання інтересам правосуддя в частині забезпечення виконання судочинства стосовно нього, з метою ухилення від кримінального покарання за вчинений ним злочин та від обраного йому судом запобіжного заходу, проліз в щілину між металевою решіткою та стелею цокольного приміщення, а, в подальшому, через не зачинені двері втік з-під варти та через відчиненні ворота покинув територію Івано- Франківського міського суду і зник у невідомому напрямку.

Суд першої інстанції визнав доведеним, що ОСОБА_7 вчинив кримінальні правопорушення та кваліфікував його дії за ч.2 ст. 190 КК заволодіння чужим майном шляхом обману, повторно, ч.2 ст. 15 ч.3 ст. 190 КК закінчений замах на заволодіння чужим майном шляхом обману у великих розмірах, ч.1 ст. 393 КК втеча з-під варти, вчинена особою, яка перебуває в попередньому ув`язненні.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить скасувати вирок суду від 26.07.2023 року та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Посилається на те, що огляд речових доказів відбувся поверхнево, без експерта та він був позбавлений можливості ставити запитання.

Вказує, що у справі здобувалися докази, які не підтверджують вчинення ним злочину, зокрема проводилися негласні слідчі розшукові дії, які йому в порядку ст. 290 КПК не відкриті.

Вважає, що суд неправильно виклав покази свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 в тій частині, які стосуються його перебування в момент вчинення злочину.

Зазначає, що потерпілі не впізнали його, а потерпіла ОСОБА_20 , на його думку, надала суду неправдиві покази, вказавши, що впізнала його.

Вважає покази потерпілої ОСОБА_21 неспроможними, оскільки в день вчинення, 02.09.2021 року, знаходився під домашнім арештом у іншій справі.

Звертає увагу суду, що його незаконно затримали 13.10.2021 року у м. Галич.

Посилається на те, що довідки №ЄО 36787 від 07.10.2021 року, №ЄО 36312 від 02.10.2021 року не підтверджують його винуватості, висновки суду щодо них не відповідають фактичним обставинам справи та дозвіл на їх проведення відсутній.

Апелянт зазначає, що не визнає вини у втечі з-під варти, вказуючи, що не намагався втікти.

Вважає, що доказів його вини в інкримінованих йому злочинах немає.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 просить скасувати вирок суду від 26.07.2023 року, а кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 закрити за відсутністю події кримінальних правопорушень.

Просить відмовити в задоволенні цивільних позовів ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 до ОСОБА_7 про стягнення матеріальної шкоди.

Обґрунтовує свої вимоги тим, що покази потерпілої ОСОБА_14 щодо заволодіння майном ОСОБА_15 , яка не була допитана в суді у зв`язку зі смертю, є показаннями з чужих слів, іншими доказами не підтверджені, тому не не доводять причетність ОСОБА_7 до вказаного правопорушення.

Вважає, що суд у вироку неправильно виклав покази потерпілої ОСОБА_16 , вказавши, що вона передала гроші ОСОБА_7 , оскільки остання описала іншу особу, якій передала гроші.

Посилається на те, що суд неправильно виклав покази потерпілої ОСОБА_11 , оскільки остання не могла відповісти, в якій валюті передала злочинцю гроші. При цьому, чи був це ОСОБА_22 , відповісти не могла.

Апелянт зазначає, що ОСОБА_7 інкримінується також замах на заволодіння майном ОСОБА_11 у сумі 10000 доларів США, однак про таку суму потерпіла не згадувала і свідок ОСОБА_23 - її внук, показів щодо 10000 доларів США показань не давав.

Звертає увагу, що суд поклав в основу вироку як доказ вини ОСОБА_7 довідку ГУНП в Івано-Франківській області ЄО 36312 від 02.10.2021 з фотознімками з камер відеоспостереження системи Безпечне місто, однак не зауважив на об`єктивні деталі, які вказують на відсутність ОСОБА_7 в час передачі потерпілою ОСОБА_13 грошових коштів та підтверджують перебування ОСОБА_7 в іншому місці.

Вважає, що суд необґрунтовано поклав в основу вироку як доказ вини ОСОБА_7 протокол впізнання потерпілої ОСОБА_10 , оскільки остання вказала, що чоловіка, якому передала гроші вона не бачила, а тільки його руки.

Зазначає, що відповідно до протоколу огляду місця події від 13.10.2023 року, що мав місце в м.Галич Івано-Франківської області було оглянуто автомобіль Фольксваген Гольф, Сазоненка, Крецького. Проте апелянт вважає, що було проведено обшук, ще до початку огляду місця події, а ОСОБА_7 фактично затримано та в порушення йому не роз`яснено його прав, що є порушення права на захист та підставою визнання цього доказу недопустимим.

Зазначає, що при цьому у ОСОБА_7 було вилучено 9840 грн., що не узгоджується з фактом заволодіння ним грошовими коштами ОСОБА_10 в сумі 12000 грн., які в нього не вилучали.

Апелянт вважає, що протоколи пред`явлення для впізнання за фотознімками за участю потерпілих ОСОБА_13 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , не відповідають вимогам ст. 228 КПК, оскільки фото мають різкі відмінності та потерпілій ОСОБА_11 фото пред`являлося до впізнання.

Апелянт посилається на те, що сторона захисту заявляла клопотання про дослідження протоколів допиту потерпілих ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , які б дали можливість довести неможливість використання в якості доказів протоколів пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, оскільки останні не могли описати зовнішності зловмисника, проте суд неправомірно відмовив.

Апелянт зазначає, що протокол огляду від 10.03.2022 року, складений за результатами перегляду відеозапису на оптичному диску DVD+R, який нібито вилучено 07.03.2022 року під час тимчасового доступу в ТУ ССО в Івано-Франківській області є недопустимим доказом, оскільки було вилучено CD-R диск, який є іншим носієм, ніж той, який оглянутий слідчим.

Звертає увагу, що суд першої інстанції не дав належну оцінку показанням свідків ОСОБА_28 та ОСОБА_29 щодо неналежного виконання ними своїх службових обов`язків по охороні особи, яка перебуває в камері утримання.

Посилається на те, що стороною обвинувачення в якості доказу вини ОСОБА_7 подавалися інші, не зазначені у вироку суду докази, такі як результати проведення негласних слідчих (розшукових) дій, протокол тимчасового доступу до речей і документів, і які сторона захисту просила визнати недопустимими, проте суд їх у вироку не навів.

На думку апелянта цивільні позови потерпілих не відповідають вимогам ст. 175 ЦПК, а потерпілі ОСОБА_27 , ОСОБА_25 подали цивільні позови 28.07.2022 року, після проведення 10.06.2022 року підготовчого судового засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, в судових дебатах та останньому слові обвинуваченого ОСОБА_7 , в судових дебатах його захисника, які підтримали подані апеляційні скарги просять їх задовольнити, в судових дебатах представника потерпілої ОСОБА_13 - адвоката ОСОБА_9 , прокурора, які заперечили апеляційні скарги, вважають вирок суду законним, обґрунтованим, просять його залишити без змін, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, провівши частково судове слідство, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу обвинуваченого слід залишити без задоволення, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 задовольнити частково з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

За змістом вказаної правової норми рішення суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом з точки зору його законності і обґрунтованості, тобто відповідності його нормам матеріального і процесуального закону, фактичним обставинам справи, а також доказам, дослідженим у судовому засіданні.

Висновки суду про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень за ч.2 ст. 190, ч.1 ст. 393 КК України відповідають фактичним обставинам справи, визнаних судом доведеними, ґрунтуються на сукупності зібраних і належно оцінених доказах.

Обвинувачений ОСОБА_7 вини у вчиненому не визнав, вказав, що не вчиняв жодних шахрайських дій щодо потерпілих ОСОБА_15 , ОСОБА_13 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 .

Зазначив, що не пригадує, де був і, що робив 02.09.2021 року, а 13.10.2021 року він дійсно приїжджав до м.Івано-Франківська та збирав докази своєї невинуватості по кримінальній справі, яка розглядається в м.Тернополі. Пояснив, що 15.09.2021 року його не було в м.Івано-Франківську, оскільки в цей час знаходився в смт.Щирець Львівської області на дні народженні дочки свого друга.

Що стосується обвинувачення за ч.1 ст.393 КК України вказав, що 30.12.2021 року під час розгляду клопотання про продовження йому запобіжного заходу працівники поліції забули його в камері тимчасового утримання. І оскільки нікого не було, він переліз через верхню частину металевої решітки та вийшов в коридор, де прибиральниця вказала на вихід. Тоді він вийшов на вулицю, направився на вокзал та, замовивши маршрутне таксі, поїхав до додому в м.Червоноград Львівської області.

Разом з тим, його вина поза розумним сумнівом доведена зібраними та проаналізованими у справі доказами.

Обґрунтовуючи свої висновки щодо доведеності вини ОСОБА_7 , суд у вироку належним чином проаналізував показання допитаних в судовому засіданні потерпілих, свідків, речові докази, протоколи слідчих дій та інші письмові докази.

Так, потерпіла ОСОБА_12 підтвердила, що у вересні 2021 року до неї зателефонував невідомий чоловік та повідомив, що її родичка потрапила в ДТП і необхідно дати кошти на лікування. Погодившись надати кошти, до неї додому, через деякий час, зайшов ОСОБА_7 , якому вона дала 22000 грн., після чого одразу ж вибіг з квартири.

Надалі, вона зателефонувала до своєї сестри, яка повідомила, що не хвора, тоді зрозуміла, що її ошукали.

Потерпіла ОСОБА_10 вказала, що ввечері 13.10.2021 року їй зателефонував невідомий, який представився її сином, повідомив, що він зробив аварію і необхідно дати 3000 доларів США. Сказав, що до неї підійде знайомий на ім`я ОСОБА_30 і йому необхідно передати кошти, які попередньо слід покласти в конверт. При цьому вона повідомила, що вона має лише 12000 грн.

Надалі, поклавши гроші в конверт, направилась у вказане місце, в напрямку території Івано-Франківського національного технічного університету нафти і газу. Там до неї підійшов обвинувачений ОСОБА_7 , який був у чорному одязі та сказав, що він від ОСОБА_31 .

Потерпіла зазначила, що коли віддала йому 12000 грн., купюрами по 1000 грн., 500 грн., і 200 грн., він пішов в сторону вул.Набережної ім.В.Стефаника.

Потерпіла ОСОБА_13 ствердила, що 02.10.2021 року на домашній телефон зателефонував чоловік, який представився її онуком та повідомив, що він вчинив ДТП і необхідно терміново надати кошти в сумі 3000 доларів США знайомому слідчому, щоб все залагодити. При цьому він плакав, казав, що його не випустять та в нього забрали телефон.

Зготувавши гроші, вона вийшла на вулицю та передала ОСОБА_7 , який був одітий в чорну куртку, кошти близько 20000 грн.

Через деякий час до неї знову зателефонували та представившись працівником поліції запитав скільки вона передала коштів та одразу повідомив, що потрібно ще 25500 грн.

Потерпіла вказала, що пішла додому та взяла 25500 грн., купюрами по 500 грн. і 200 грн. та біля будинку по АДРЕСА_3 знову передала ОСОБА_7 ще 25500 грн. Тоді їй повідомив, що тепер повернуть онука.

Після цього, вона зателефонувала онуку, який сказав, що з ним все добре і він у справах в м.Яремче, тому сказав піти їй у поліцію.

З показів свідка ОСОБА_32 - друга ОСОБА_7 вбачається, що вони живуть в одному дворі.

Свідок підтвердив, що працює таксистом та на прохання ОСОБА_7 в жовтні 2021 року на автомобілі марки «Фольцваген гольф», сірого кольору, возив його до м.Калуша та м.Івано-Франківська, а також до місця, куди вказував ОСОБА_7 та чекав на нього близько пів години.

Зазначив, що 13.10.2021, по дорозі додому, їх затримали працівники поліції.

Свідки ОСОБА_33 - начальник відділу карного розшуку відділу поліції та ОСОБА_34 - працівник управління карного розшуку, ствердили, що в жовтні місяці 2021 року отримали оперативну інформацію, що невідомі особи на автомобілі «Фольцваген гольф» з номерами іноземній реєстрації в місті Івано-Франківську ошукують старших людей.

В подальшому, оперативним шляхом було встановлено та виявлено вказаний автомобіль, в якому знаходились ОСОБА_35 та ОСОБА_7 . Зокрема, автомобіль їздив вулицями м.Івано-Франківська і в один момент на вулиці Флотській з автомобіля вийшов ОСОБА_7 та пішов в сторону Івано-Франківського національного технічного університету нафти і газу. Назустріч йому йшла старша жінка, яка передала ОСОБА_7 конверт. Після цього ОСОБА_7 різними дворами повернувся до автомобіля, сів в нього та поїхав. Надалі, було прийнято рішення про виклик слідчо-оперативної групи та затримання вказаного автомобіля, яке відбулося в м.Галичі.

Свідок ОСОБА_33 підтвердив, що жінка похилого віку розповіла, що до неї на телефон телефонував невідомий та повідомив, що її син попав в ДТП та необхідно передати грошові кошти, що вона і зробила.

Пояснення потерпілих та свідків є послідовними, логічними, належними та допустимими, вони об`єктивно підтверджуються іншими доказами, тому суд підставно послався на них у вироку.

Судом вірно взято до уваги як належні та допустимі докази по справі:

- протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 13.10.2021 року, відповідно до якого потерпіла ОСОБА_10 заявила, що 13.10.2021 року близько 19 год. невідома особа, за допомогою шахрайських дій, заволоділа її грошовими коштами в сумі 12000 грн.,

- протокол огляду місця події від 13.10.2021 року з фото таблицями, відповідно до якого оглянуто місце біля проїзної частини по вул. Карпатська в м. Івано-Франківську, де ОСОБА_7 незаконно заволодів коштами потерпілої ОСОБА_10 ,

- дані довідки ЄО 37514 від 15.10.2021 року, відповідно до якої за інформаційними системи «Безпечне місто» Національної поліції Івано-Франківської області встановлено автомобіль марки «Folksvagen Golf» д.н.з. НОМЕР_6 сірого кольору, в якому 13.10.2021 року їхали ОСОБА_35 та ОСОБА_7 після заволодіння шахрайськими діями грошовими коштами потерпілої ОСОБА_10 ,

- протокол огляду місця події від 13.10.2021 року з фото таблицями, відповідно до якого оглянуто місце автодороги по вул.Франка,9 в м.Галичі Івано-Франківської області, де було зупинено автомобіль марки «Folksvagen Golf» д.н.з. НОМЕР_6 та затримано ОСОБА_7 , вилучено грошові кошти,

- протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 02.10.2021 року, відповідно до якого потерпіла ОСОБА_13 заявила, що 02.10.2021 року близько 16-30 год. невідомі особи шахрайським способом заволоділи її грошовими коштами в сумі 45500 грн.

- протокол огляду місця події від 02.10.2021 року, відповідно до якого оглянуто територію пішохідної частини вул. Пулюя, що поблизу будинку №1 в м. Івано-Франківську, де ОСОБА_7 незаконно заволодів коштами потерпілої ОСОБА_13 .

Суд дослідив та правильно встановив, що винуватість ОСОБА_7 підтверджується:

- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 14.10.2021 року, відповідно до якого потерпіла ОСОБА_10 впізнала обвинуваченого ОСОБА_7 , який на території Івано-Франківського національного технічного університету нафти і газу, що по АДРЕСА_4 представився посередником та заволодів її грошовими коштами в сумі 12000 грн.,

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 02.10.2021 року, відповідно до якого потерпіла ОСОБА_13 впізнала обвинуваченого ОСОБА_7 на фотознімку №1, якому вона передала грошові кошти,

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 26.10.2021 року, відповідно до якого потерпіла ОСОБА_12 впізнала обвинуваченого ОСОБА_7 на фотознімку №3, якому вона передала грошові кошти.

Колегія суддів вважає твердження сторони захисту, що причетність ОСОБА_7 щодо заволодіння 04.09.2021 року майном ОСОБА_15 не доведена, є необґрунтованими з огляду на наступне.

Так, ОСОБА_14 , яка визнана у кримінальному провадженні потерпілою, після смерті потерпілої ОСОБА_15 , в суді підтвердила, що ОСОБА_15 була її родичкою, яка мала групу інвалідності та за якою вона доглядала. Бабця повідомляла, що у вересні 2021 року до неї на домашній номер зателефонував невідомий та повідомив, що її племінник ОСОБА_36 потрапив в ДТП та необхідно заплатити 3000 доларів США, але, маючи лише 1000 доларів США, про що сказала та, домовившись про зустріч, на розі вулиць Лепкого-Гнатюка в м.Івано-Франківську, передала невідомому чоловікові вказану суму.

Такі покази колегія вважає належними та допустимими, оскільки вони підтверджуються іншими доказами.

Зокрема, в суді апеляційної інстанції досліджено наявний в матеріалах кримінального провадження протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 04.09.2021 року, відповідно до якого о 12 год. 05 хв. ОСОБА_15 , 1936 року народження, повідомила правоохоронні органи про те, що в період часу з 09 год. 50 хв. по 10 год. 40 хв. 04.09.2021 року невідомі особи зателефонували їй та повідомили, що її племінник потрапив в аварію і для вирішення цієї ситуації потрібно передати грошові кошти в сумі 1000 доларів США, які вона передала невідомій особі на вулиці Лепкого, біля повороту на вулицю Гнатюка.

Відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 12.10.2021 року, потерпіла ОСОБА_15 в присутності понятих впізнала обвинуваченого ОСОБА_7 на фотознімку №1, якому вона передала 1000 доларів США.

За таких обставин, вчинення ОСОБА_7 шахрайських дій щодо ОСОБА_15 , підтверджується, тому посилання сторони захисту на недоведеність винуватості ОСОБА_7 в цій частині, є необґрунтованими.

Не заслуговують на увагу твердження сторони захисту, що потерпіла ОСОБА_12 під час допиту в суді, не могла впізнати особу, якій передала гроші, оскільки, відповідно до звукозапису судового засідання, потерпіла вказала, що не пригадує чи попередньо пред`являли їй особу для впізнання та ствердила, що віддала гроші ОСОБА_7 , описавши його -молодий, чорнявий.

Необґрунтованими є твердження сторони захисту, що довідка ГУНП в Івано-Франківській області до ЄО 36312 від 02.10.2021 з фотознімками камер відеоспостереження, на яку послався суд у вироці, не підтверджує передачі потерпілою ОСОБА_13 грошових коштів ОСОБА_7 по вул. Галицька м.Івано-Франківська, оскільки суд у вироці вказав, що вказаний документ підтверджує перебування ОСОБА_7 в автомобілі марки «Folksvagen Golf» д.н.з. НОМЕР_6 сірого кольору, який рухався 02.10.2021 по території м. Івано-Франківськ.

Окрім того, суд дослідив довідки ЄО 36312 від 02.10.2021 та ЄО 36787 від 07.10.2021 у сукупності із іншими доказами та надав їм належну правову оцінку. При цьому інформація із системи Безпечне місто Національної поліції Івано-Франківської області, не являється негласною розшуковою слідчою дією, тому дозволу, в порядку НСРД, на що посилається обвинувачений, не потребує.

Не заслуговують на увагу посилання сторони захисту, що потерпіла ОСОБА_10 під час впізнання не могла впізнати ОСОБА_7 , як особу якому передала грошові кошти, оскільки відповідно до протоколу впізнання від 14.10.2021 з відеозаписом слідчої дії потерпіла чітко вказала на ОСОБА_7 , якому віддала гроші, при цьому ствердила, що впізнала його по статурі (худий, високий), руках, зазначила, в чому він був одітий в той день. І вказане підтвердила під час її допиту у суді першої інстанції.

Доводи апелянта про недопустимість як доказу протоколу огляду місця події від 13.10.2021, що мав місце в м.Галич Івано-Франківської області, посилаючись на те, що ОСОБА_7 фактично був затриманий та здійснювався його обшук, є необґрунтованими з огляду на наступне.

Огляд місця події це слідча дія, яка має на меті безпосереднє сприйняття, дослідження обстановки на місці події, виявлення, фіксацію та вилучення речових доказів, з`ясування характеру події, що відбулася, встановлення особи злочинця та мотивів скоєння злочину. Огляд місця події є однією з перших та невідкладних слідчо-оперативних дій.

Як вбачається з протоколу огляду місця події від 13.10.2021, такий відбувся на підставі повідомлення оперативного чергового, в присутності понятих, за участю, в тому числі ОСОБА_7 , при цьому учасникам роз`яснено їхні права під час огляду.

Слідчим, під час проведення вказаної слідчої дії, виявлено, зафіксовано та вилучено, в тому числі у ОСОБА_7 , грошові кошти, які були визнані речовими доказами. За таких обставин, ознак обшуку, слідча дія не містила (постанова ВС від 05.09.2019 у справі №518/203/17).

Затримання ОСОБА_7 відбулося 14.10.2021 року о 00 год. 18 хв. в місті Галич по вул. Франка, 9 на підставі ст. 208 КПК, за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 190 КК, про що повідомлено останнього, роз`яснено права затриманого та повідомлено орган, уповноважений законом на надання безоплатної правової допомоги про затримання ОСОБА_7 .

Зазначені обставини підтверджує протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 14.10.2021 року, який підписаний захисником ОСОБА_37 у присутності понятих. ОСОБА_22 , ознайомившись з підставами затримання, від підпису протоколу відмовився. При цьому будь-яких зауважень не заявляв.

Вилучені при цьому у ОСОБА_7 9840 грн., на що посилається сторона захисту, не спростовує факту заволодіння обвинуваченим грошовими коштами потерпілої ОСОБА_10 в сумі 12000 грн.

Твердження апелянта про недопустимість протоколів пред`явлення для впізнання за фотознімками: за участю потерпілої ОСОБА_13 від 02.10.2021, потерпілої ОСОБА_11 від 12.10.2021, потерпілої ОСОБА_12 від 26.10.2021 з тих підстав, що в них відсутній детальних опис зовнішності, за якими потерпілі можуть впізнати особу, фотознімки містять різкі відмінності зображених осіб та потерпілій ОСОБА_11 до впізнання за фотознімками окремо пред`являлася фотографія ОСОБА_7 слід оцінити критично з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 228 КПК - перед тим, як пред`явити особу для впізнання, слідчий, прокурор попередньо з`ясовує, чи може особа, яка впізнає, впізнати цю особу, опитує її про зовнішній вигляд і прикмети цієї особи, а також про обставини, за яких вона бачила цю особу, про що складає протокол. Якщо особа заявляє, що вона не може назвати прикмети, за якими впізнає особу, проте може впізнати її за сукупністю ознак, у протоколі зазначається, за сукупністю яких саме ознак вона може впізнати особу. Забороняється попередньо показувати особі, яка впізнає, особу, яка повинна бути пред`явлена для впізнання, та надавати інші відомості про прикмети цієї особи.

Згідно з вимогами ч.7 ст. 228 КПК України фотознімок з особою, яка підлягає впізнанню, пред`являється особі, яка впізнає, разом з іншими фотознімками, яких повинно бути не менше трьох. Фотознімки, що пред`являються, не повинні мати різких відмінностей між собою за формою та іншими особливостями, що суттєво впливають на сприйняття зображення. Особи на інших фотознімках повинні бути тієї ж статі і не повинні мати різких відмінностей у віці, зовнішності та одязі з особою, яка підлягає впізнанню.

Як вбачається з матеріалів справи, потерпілим для впізнання представлено чотири фотознімки без різких відмінностей між собою за формою та іншими особливостями, без різких відмінностей у віці, що суттєво би впливали на сприйняття зображення, однієї статі.

Потерпілі вказали:

- ОСОБА_13 , що зможе впізнати особу за загальними рисами обличчя і у присутності понятих впізнала особу на фото №1 ОСОБА_7 , якому передала гроші в сумі 20000 грн. та 25500 грн. по вул. Пулюя в м. Івано-Франківську,

- ОСОБА_12 , що зможе впізнати особу за загальними рисами обличчя і у присутності понятих впізнала особу на фото №3 ОСОБА_7 , якому передала гроші в сумі 22000 грн. по АДРЕСА_6 ,

- ОСОБА_11 , що зможе впізнати особу за загальними рисами обличчя і у присутності понятих впізнала особу на фото №1 ОСОБА_7 , якому передала 500 доларів США та 1400 грн. по вул. Північний Бульвар,4 в м. Івано-Франківську.

За результатами проведення пред`явлення особи для впізнання, відповідно до ст. 231 КПК, слідчим 02.10.2021, 12.10.2021, 26.10.2021 складено протоколи, які підписані потерпілими, попередженими про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань за ст. 384 КК, а також понятими. Зауважень та доповнень до протоколів від учасників слідчих дій не надходило.

За таких обставин, відсутні підстави визнавати вказані протоколи недопустимими.

Щодо посилання апелянта на пред`явлення потерпілій ОСОБА_11 фото до впізнання, зазначивши, що потерпіла сказала про таке під час її допиту в суді, то такі твердження не відповідають дійсності, оскільки таких обставин, під час апеляційного перегляду, не встановлено.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції підставно відмовив стороні захисту у клопотанні про дослідження в судовому засіданні протоколів допиту потерпілих ОСОБА_15 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_11 , оскільки відповідно до вимог ст. 23 КПК суд досліджує докази безпосередньо, показання учасників кримінального провадження суд отримує усно.

Таким чином, в ході дослідження доказів судом першої інстанції достовірно встановлено, що ОСОБА_7 за допомогою обману незаконно заволодів коштами потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_13 ОСОБА_12 , ОСОБА_15 ..

Що стосується вчинення кримінального правопорушення за ч.2 ст. 15, ч.3 ст. 190 КК України, по епізоду заволодіння 15.09.2021 року майном потерпілої ОСОБА_11 , то діяння ОСОБА_7 по цьому епізоду слід перекваліфікувати на ч.2 ст. 190 КК з таких підстав.

За фабулою обвинувачення ОСОБА_7 по даному епізоду інкримінується, що він 15.09.2021 року близько 12:30 год. з метою заволодіння майном потерпілої ОСОБА_11 , в телефонній розмові ввів її в оману, представившись її внуком, вказав, що потрапив в ДТП і йому потрібно надати кошти в сумі 10000 доларів США. А, коли ОСОБА_7 прийшов до неї за коштами, вона передала йому свої заощадження в сумі 500 доларів США та 1400 грн.

Зазначені обставини, а саме, що ОСОБА_7 звертався з вимогою передати йому 10000 доларів США, не знайшли свого підтвердження в суді апеляційної інстанції.

Так, відповідно до протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 15.09.2021 року, потерпіла ОСОБА_11 повідомила правоохоронні органи, що 15.09.2021 року, в період часу з 12 год. по 15 год. невідомі особи шляхом обману заволоділи грошовими коштами у сумі 500 доларів США та 1400 грн.

Відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 12.10.2021 року потерпіла ОСОБА_11 впізнала обвинуваченого ОСОБА_7 на фотознімку №1, якому вона передала грошові кошти в сумі 500 доларів США та 1400 грн.

Під час допиту потерпіла ОСОБА_11 в суді підтвердила, що до неї телефонував невідомий та, представившись її онуком повідомив, що потрапив в ДТП і йому необхідно терміново віддати кошти. Казав про дві тисячі, та вона таких грошей немала, і коли близько обіду прийшов ОСОБА_7 , вона передала всі свої заощадження - 500 доларів та 1400 гривнів.

Як ствердив свідок ОСОБА_23 , 15.09.2021 року близько 16:50 год. до нього зателефонувала бабуся ОСОБА_11 та повідомила, що її невідомий чоловік в телефонній розмові повідомив про ДТП, в яке потрапив внук, і вона віддала невідомому чоловікові 500 доларів США та 1400 грн.

За таких обставин, ні в показах, ні під час слідчих дій, про вимогу ОСОБА_7 передати йому 10000 доларів США, потерпіла ОСОБА_11 не висловлювала.

Разом з тим, з досліджених доказів встановлено, що ОСОБА_7 шляхом обману незаконно заволодів грошовими коштами потерпілої ОСОБА_11 в сумі 500 доларів США та 1400 грн., тому його діяння слід кваліфікувати за ч.2 ст. 190 КК України.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильних висновків, що обвинувачений ОСОБА_7 з метою заволодіння коштами потерпілих, вигадував різні причини про необхідність надання коштів, вказуючи для вирішення питань щодо відшкодування шкоди потерпілим у зв`язку з нібито вчиненням їхніми родичами ДТП чи інші підстави.

Кримінальні правопорушення вчинено відносно осіб похилого віку, які на момент надання обвинуваченим вимоги щодо передачі коштів не могли вчасно відреагувати та виявити неправомірні дії ОСОБА_7 .

При цьому, заволодіваючи коштами потерпілих ОСОБА_7 не мав бажання їх повертати, тому його поведінка та дії носять неправомірний характер, направлені на незаконне заволодіння майном потерпілих шляхом шахрайства.

Щодо вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення за ч.1 ст. 393 КК України, тобто втеча з-під варти, вчиненої особою, яка перебуває в попередньому ув`язненні, то його вина підтверджується наступними доказами.

Так, 30.12.2021 року о 18:54 надійшло повідомлення зі служби 102, про те, що 30.12.2021 о 18:54 за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Грюнвальдська, буд.11, близько 17:00 год. з Івано-Франківського міського суду вчинив втечу арештований за ч. 2 ст. 190 КК України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель м. Червоноград Львівської області. В зв`язку з цим, уведено операцію "Сирена" та вживаються заходи по його затриманню.

Суд правильно встановив, що винуватість ОСОБА_7 підтверджується:

- протоколом огляду місця події від 30.12.2021 року з фототаблицями, відповідно до якого оглянуто приміщення Івано-Франківського міського суду за адресою: м.Івано-Франківськ, вул. Грюнвальдська,11, де в камері попереднього ув`язнення утримувався обвинувачений ОСОБА_7

- протоколом огляду від 10.03.2022 року з фотознімками зафіксовано факт виходу обвинуваченого ОСОБА_7 30.12.2021 року з приміщення Івано-Франківського міського суду, зокрема, через перші службові ворота, які були відчинені.

Як стверджують дані інформаційної системи «Безпечне місто» Національної поліції Івано-Франківської області згідно довідки ЄО 36312 від 02.10.2021 року встановлено автомобіль марки «Volkswagen Golf» д.н.з. НОМЕР_6 сірого кольору, в якому 02.10.2021 року перебували ОСОБА_35 та ОСОБА_7 на території м. Івано-Франківськ.

Відповідно до довідки ЄО36787 від 7.10.2021 року, згідно інформаційної системи «Безпечне місто» Національної поліції Івано-Франківської області встановлено автомобіль марки «Volkswagen Golf» д.н.з. НОМЕР_6 сірого кольору, який рухається по м. Рогатин в бік м. Івано-Франківськ 28.09.2021 року, а також рух транспортного засобу «Volkswagen Golf» д.н.з. НОМЕР_6 на території Івано-Франківської області в період часу з 00-00 год. 15.09.2021 року по 23-50 год. 15.09.2021 року.

Як ствердив свідок ОСОБА_28 - заступник командира взводу конвойної служби ГУНП в Івано-Франківській області, 30.12.2021 року був у складі конвою та приблизно в 13:30 год. доставляв обвинуваченого ОСОБА_7 до приміщення Івано-Франківського міського суду.

Свідок вказав, що судове засідання за участю обвинуваченого відбулося приблизно о 15:00 год., після чого обвинуваченого повернули до камери тимчасового утримання.

Свідок зазначив, що о 16-00 год. до нього зателефонував інший працівник поліції та повідомив, що автомобілем повертається з міста Галича і може заїхати до Івано-Франківська і забрати конвой.

Надалі, працівники конвойної служби почали збирати речі і виявили, що в камері відсутній ОСОБА_7 , хоча двері були зачинені.

Як встановили, обвинувачений переліз через металеву огорожу та покинув приміщення камери.

Свідок ОСОБА_29 - поліцейський конвойної служби підтвердив, що 30.12.2021 року зранку з УВП №12 він конвоював обвинуваченого ОСОБА_7 до приміщення Івано-Франківського міського суду.

Того ж дня було здійснено конвоювання осіб на одному автомобілі до приміщення Тисменицького районного суду. Згодом працівників конвойної служби повідомили, що їх забере інший автомобіль.

Свідок вказав, коли о 16:00 год. пішов до конвойної кімнати збирати речі та направився в кімнату тимчасового утримання, виявив відсутність обвинуваченого, хоча двері клітки, де утримувався останній, були зачинені. Надалі, було встановлено, що обвинувачений через щілину в ґратах виліз з клітки, вийшов на вулицю та покинув приміщення суду.

Проаналізувавши докази, в їх сукупності, суд дійшов правильних висновків, що обвинувачений ОСОБА_7 , перебуваючи в камері тимчасового утримання Івано-Франківського міського суду, скориставшись тимчасовою відсутністю нагляду за його діями з боку працівників конвойної служби, умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, направлених на перешкоджання інтересам правосуддя в частині забезпечення виконання судочинства стосовно нього, з метою ухилення від кримінального покарання за вчинені ним злочини та від обраного йому судом запобіжного заходу у виді тримання під вартою, проліз в щілину між металевою решіткою та стелею цокольного приміщення та, в подальшому, через не зачинені двері втік з-під варти і через відчинені ворота покинув територію Івано-Франківського міського суду та зник у невідомому напрямку.

Суд вірно вказав, що суспільна небезпека злочину, передбаченого ч.1 ст.393 КК України полягає в тому, що він протидіє виконанню заходу процесуального примусу, реалізації цілей покарання, посягає на особисту безпеку і здоров`я осіб, які забезпечують виконання заходів процесуального примусу.

В даному випадку, обвинувачений знав про те, що відносно нього обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, тому вчинення дій щодо втечі з-під варти вчинені ним з прямим умислом і посилання обвинуваченого на те, що за нього працівники поліції просто забули і він таким чином вирішив покинути камеру тимчасового утримання, є безпідставними.

Безпідставними є твердження сторони захисту, що суд не дав оцінки виконанню свідками ОСОБА_28 та ОСОБА_29 службових обов`язків щодо охорони особи, яка перебуває у камері тимчасового утримання, оскільки відповідно до вимог кримінального процесуального закону, суди під час розгляду кримінальних проваджень не наділені повноваженнями оцінювати на предмет законності дії службових осіб, а лише вправі надати оцінку щодо допустимості чи недопустимості як доказу їх показання у кримінальному провадженні.

Твердження сторони захисту, що суд не врахував окремих доказів, зокрема, протокол за результатами проведення НСРД від 10.12.2021 - спостереження за особою 13.10.2021, проведеного на підставі ухвали Івано- Франківського апеляційного суду від 06.10.2021 про надання дозволу на проведення НСРД відносно ОСОБА_32 у іншому кримінальному провадженні, і які, в порядку ст. 290 КПК не були відкриті стороні захисту, то такі не заслуговують на увагу, оскільки суд їх не оцінював та на них, як на докази винуватості ОСОБА_7 , у вироку не посилався.

Не відповідають дійсності твердження сторони захисту, що під час тимчасового доступу речей і документів було вилучено - CD-R диск, а в суді оглянуто відеозапис на DVD+R диску, оскільки відповідно до протоколу тимчасового доступу до речей і документів від 07.03.2022 року та опису речей і документів, які були вилучені від 07.03.2022 року вилучено CD-R диск із записом відео камер спостереження Івано-Франківського міського суду, який наявний в матеріалах справи (т.2, а.п.170) і який був оглянутий в суді.

Щодо посилання обвинуваченого на порушення огляду речових доказів, то такі є необґрунтованими, оскільки дослідження речових доказів відбувся в порядку ст. 357 КПК, в ході огляду обвинувачений висловлював свої міркування та зауваження, а щодо позбавлення його ставити запитання, то за неодноразове порушення порядку в судовому засіданні, на підставі вмотивованої ухвали, обвинувачений був видалений із зали судового засідання.

Твердження обвинуваченого, що суд неправильно оцінив покази свідків ОСОБА_38 та ОСОБА_39 , колегія вважає необґрунтованими, оскільки покази вказаних свідків щодо перебування ОСОБА_7 15.09.2021 року в смт. Щирець Львівської області, є суперечливими. Зокрема, ОСОБА_40 вказав, що ОСОБА_7 приїхав в смт. Щирець після обіду, близько 15-16 год. на день народження дочки, а ОСОБА_41 ствердила, що ОСОБА_7 приїхав до обіду, до 12 год. на святкування дня народження знайомого, при цьому не могла сказати скільки років святкували ювіляру.

Суд підставно вказав, що зазначені свідки є знайомими ОСОБА_42 , надали суду суперечливі покази щодо його можливого алібі та правомірно оцінив їх критично, вказавши, що такі направлені на уникнення обвинуваченим кримінальної відповідальності по епізоду заволодіння коштами потерпілої ОСОБА_11 .

Що стосується показів свідка ОСОБА_32 , то суд дослідив їх в порядку ст. 23 КПК та в сукупності із іншими доказами, надав їм належну правову оцінку.

Щодо посилання обвинуваченого на не визнання показів потерпілої ОСОБА_21 , зазначаючи, що знаходився під домашнім арештом у іншій справі, тому не міг заволодіти 02.09.2021 року грошовими коштами ОСОБА_24 , то такі твердження обвинуваченого не спростовують встановлених судом обставин вчинення останнім кримінального правопорушення та не впливають на його відповідальність.

При визначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд, відповідно до ст. ст. 50, 65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчинених ним багатоепізодних злочинів, фактичні обставини кримінального провадження, особу обвинуваченого, який раніше судимий за аналогічні корисливі злочини, що свідчить про його стійку злочинну поведінку та підвищену суспільну небезпечність спрямовану на вчинення кримінальних правопорушень, з врахуванням думки потерпілих, які вказали, що майно їм не повернуто та шкода не відшкодована, за відсутності пом`якшуючих обставин та наявності обтяжуючих обставин вчинення кримінальних правопорушень щодо осіб похилого віку, з врахуванням висновку органу пробації, що виправлення обвинуваченого без позбавлення чи обмеження волі на певний строк може становити дуже високу небезпеку для суспільства, правильно призначив покарання у виді позбавлення волі та застосував правила сукупності злочинів.

Стосовно вирішення питання щодо заявлених потерпілими ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ОСОБА_13 цивільних позовів, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правомірно вирішив задовольнити їх в частині відшкодування матеріальної шкоди внаслідок вчинення злочину.

Так, відповідно до ст. 1166 ЦК України, згідно з якою майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Визначені судом суми стягнення матеріальної шкоди потерпілим з обвинуваченого, є обґрунтованими і підтверджуються дослідженими судом доказами.

Посилання сторони захисту, що потерпілі ОСОБА_12 та ОСОБА_11 подали цивільні позови, після підготовчого судового засідання (10.06.2022), що є поза їхніми процесуальними правами, не заслуговують на увагу з наступних підстав.

За ч. 1 ст. 128 КПК особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Відповідно до ч. 2 ст. 347 КПК судовий розгляд починається з оголошення прокурором короткого викладу обвинувального акта.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що потерпілі ОСОБА_12 та ОСОБА_11 подали цивільні позови 28.07.2022 року до оголошення прокурором викладу обвинувального акта, отже до початку судового розгляду провадження по суті.

Окрім того, цивільні позови, подані потерпілими, за формою та змістом відповідають вимогам ч.4 ст. 128 КПК і розглядалися судом за правилами, встановленими цим Кодексом.

Беручи до уваги наведене, підстав для закриття кримінального провадження за відсутності події кримінальних правопорушень чи призначення нового судового розгляду у суді першої інстанції, як про це просять апелянти, немає.

Разом з тим, колегія вважає твердження сторони захисту про відсутність доказів щодо замаху ОСОБА_7 на заволодіння грошовими коштами потерпілої ОСОБА_11 в сумі 10000 грн. слушними, оскільки такі підтвердилися в суді апеляційної інстанції, тому апеляційна скарга захисника в цій частині підлягає до задоволення, дії ОСОБА_7 по епізоду щодо потерпілої ОСОБА_11 - перекваліфікації, а вирок в частині призначеного обвинуваченому покарання - зміні.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408, 419 КПК України, колегія суддів,

Ухвалила:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 26 липня 2023 року щодо ОСОБА_7 змінити.

Перекваліфікувати дії ОСОБА_7 по епізоду заволодіння майном потерпілої ОСОБА_11 з ч.2 ст. 15, ч.3 ст. 190 КК України на ч.2 ст. 190 КК України.

Вважати ОСОБА_7 засудженим за

- ч. 2 ст.190 КК України на два роки позбавлення волі;

- ч.1 ст.393 КК України на три роки шість місяців позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_7 остаточне покарання у виді три роки шість місяців позбавлення волі.

В решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців.

Судді