ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3645/23 Справа № 932/5466/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника власника майна адвоката ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені Дніпровського апеляційного суду апеляційну скаргу, з доповненнями, адвоката ОСОБА_8 , що діє в інтересах власник майна ОСОБА_9 , на ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 вересня 2023 року про відмову у поверненні арештованого майна у кримінальному провадженні,-

В С Т А Н О В И Л А :

12 червня 2023 року до Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська із клопотанням звернувся адвокат ОСОБА_8 , який діє в інтересах ОСОБА_9 , про повернення речових доказів у кримінальному провадженні № 0001281. В обґрунтування клопотання зазначено, що ОСОБА_9 є власником квартири АДРЕСА_1 . В рамках кримінального провадження № 0001281 було винесено постанову, якою буд. АДРЕСА_2 , який був збудований на земельній ділянці, що мала кадастровий номер :02:422:0113, а зараз земельна ділянка має кадастрові номери :02:422:0126 та 121010000:02:422:0127, було визнано речовим доказом і вказане майно було передано на відповідальне зберігання керівнику КП «Муніципальна варта» Дніпропетровської міської ради. Постановою слідчого від 17.01.2023 кримінальне провадження № 0001281 було закрито. Однак в постанові не вирішено питання про долю речових доказів у кримінальному провадженні. На підставі викладеного просив повернути ОСОБА_9 та/або адвокату/представнику ОСОБА_9 квартиру АДРЕСА_1 (до 15.10.2014 АДРЕСА_2 ), (після 21.09.2017 АДРЕСА_3 ), який було визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0001281.

Оскаржуваною ухвалою від 23 вересня 2023 року Бабушкінський районний суд м.Дніпропетровська залишив клопотання без задоволення.

В апеляційній скарзі представник власника майна адвокат ОСОБА_8 порушує питання про скасування рішення суду першої інстанції у зв`язку з необґрунтованістю, просить апеляційний суд прийняти нову ухвалу, якою повернути ОСОБА_9 та/або адвокату/представнику ОСОБА_9 квартиру АДРЕСА_1 (до 15.10.2014 вул.Плеханова, 15-г), (після 21.09.2017 АДРЕСА_3 ), який знаходиться за координатами 48*2810.0№35*0228.1Е, та який був збудований на земельній ділянці з кадастровим номером :02:422:0113, а зараз земельна ділянка має інші кадастрові номери :02:422:0126 та 121010000:02:422:0127, які було визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0001281.

В обґрунтування своїх вимог апелянт, посилаючись на приписи ч.9 ст.100 КПК України, вказує, що в рамках кримінального провадження № 0001281 було винесено постанову, якою вищевказаний будинок було визнано речовим доказом. Наразі відомо, що слідчий СУ ГУНП в Дніпропетровській області виніс постанову про передачу майна, що належить ОСОБА_9 на відповідальне зберігання керівнику КП Муніципальна Варта Дніпропетровської міської ради ОСОБА_10 . Але ОСОБА_9 , як власника майна, не допускають навіть, щоб зробити інвентаризацію майна, яке знаходиться у приміщенні.

На теперішній час, як зауважує представник власника майна, кримінальне провадження № 0001281 закрито, але речові докази власникам не повернуто, що порушує визначене ст.41 Конституції України та Конвенцією право ОСОБА_9 на володіння, користування та розпорядження своєю власністю.

Крім того, як зазначає апелянт у своїй доповненнях, копію постанови слідчого про закриття кримінального провадження ОСОБА_9 не отримував, та її відсутність у заявника, згідно положень чинного КПК України, не дає підстав суду відмовити у задоволенні клопотання про повернення арештованого майна його власнику, як і відсутність у суду інформації про арешт чи скасування арешту майна, а також поточної інформації про право власності на майно, які, як вважає захисник, суд мав можливість перевірити самостійно чи додаткового витребувати у заявника, але розглянув справу без участі ОСОБА_9 та його представника.

20 жовтня 2023 року Дніпровським апеляційним судом було відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_8 , що діє в інтересах власник майна ОСОБА_9 , на ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 вересня 2023 року про відмову у поверненні арештованого майна у кримінальному провадженні.

Натомість під час апеляційного розгляду колегією суддів було встановлено помилковість відкриття апеляційного провадження у даній справі з огляду на таке.

З матеріалів судового провадження убачається, що оскаржену ухвалу місцевого суду постановлено в порядку ч.9 ст. 100 Кримінального процесуального кодексу України(далі- КПК) і предметом судового розгляду було питання про повернення речових доказів у закритому кримінальному провадженні № 0001281.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 392 КПК в апеляційному порядку можуть бути оскаржені судові рішення, які були ухвалені судами першої інстанції і не набрали законної сили, а саме: 1) вироки, крім випадків, передбачених статтею 394 цього Кодексу; 2) ухвали про застосування чи відмову у застосуванні примусових заходів медичного або виховного характеру; 3) інші ухвали у випадках, передбачених цим Кодексом.

Ухвали суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, підлягають апеляційному оскарженню в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Приписами ч.9 ст.100 КПК визначено, що питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили. У разі закриття кримінального провадження слідчим або прокурором питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів вирішується ухвалою суду на підставі відповідного клопотання, яке розглядається згідно із статтями 171-174 цього Кодексу.

Статтями 171 - 174 КПК регламентовано вимоги до клопотання про арешт майна, порядок його розгляду та вирішення, а також питання скасування арешту майна.

Положеннями ч.7 ст. 173 КПК визначено право учасників провадження на оскарження судового рішення щодо арешту майна.

Водночас в клопотанні до суду першої інстанції та в апеляційній скарзі представник ОСОБА_11 просить повернути ОСОБА_9 та/або адвокату/представнику ОСОБА_9 квартиру АДРЕСА_1 (до 15.10.2014 вул.Плеханова, 15-г), (після 21.09.2017 АДРЕСА_3 ), який знаходиться за координатами 48*2810.0№35*0228.1Е, та який був збудований на земельній ділянці з кадастровим номером :02:422:0113, а зараз земельна ділянка має інші кадастрові номери :02:422:0126 та 121010000:02:422:0127, які було визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0001281.

Отже, суд першої інстанції не вирішував питання про арешт майна у кримінальному провадженні, а розглянув та постановив ухвалу по клопотанню представника власника майна про повернення речових доказів в порядку ч.9 ст.100 КПК, яка, відповідно до ст.392 КПК України, не є предметом апеляційного оскарження.

Таким чином, законодавець встановив заборону на оскарження ухвал суду першої інстанції, які постановлені в порядку ч.9 ст.100 КПК. Натомість місцевий суд помилково зазначив у своїй ухвалі від 28.09.2023 про можливість її апеляційного оскарження.

Тобто регламентація цього питання у зазначеній нормі КПК України саме в такий спосіб є тим винятком із засади забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, встановленого законом, про який ідеться в пункті 8 частини третьої статті 129 Основного Закону.

Такі висновки апеляційного суду відповідають правовій позиції ККС ВС, викладеній у постанові від 22 листопада 2023 року у справі № 932/5462/23, провадження №51-7011ск23, якою було відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою адвоката ОСОБА_8 , що діяв в інтересах ОСОБА_12 , на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 24.10.2023 про відмову у відкриття апеляційного провадження в аналогічній справі.

Відповідно до вимог ч.4 ст.399 КПК суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

Підсумовуючи вищенаведене колегія суддів дійшла висновку, що ухвала Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 червня 2022 року про відмову в задоволенні клопотання про повернення речових доказів в порядку ч.9 ст.100 КПК не підлягає апеляційному оскарженню, а тому необхідно апеляційне провадження закрити, як помилково відкрите, а апеляційну скаргу, з доповненнями, адвоката ОСОБА_8 , що діє в інтересах власник майна ОСОБА_9 , повернути особі яка її подала, разом з усіма доданими до неї матеріалами.

Керуючись ст. ст. 392, 398, 399 КПК, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою, з доповненнями, адвоката ОСОБА_8 , що діє в інтересах власник майна ОСОБА_9 , на ухвалу Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 23 вересня 2023 року про відмову у поверненні арештованого майна у кримінальному провадженні №0001281 в порядку ч.9 ст.100 КПК закрити.

Копію ухвали та апеляційну скаргу, з доповненнями, невідкладно надіслати особі, яка її подала, разом з усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її постановлення, але на неї може бути подана касаційна скарга до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту постановлення безпосередньо до суду касаційної інстанції.

СУДДІ :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4