справа № 361/8476/23
провадження № 1-кп/361/1136/23
ВИРОК

Іменем України

12 жовтня 2023 м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

потерпілого - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Бровари кримінальне провадження №№0001970 від 17.09.2022 року відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Російські Бориси, Шаум`яновського району, Азербайджан, громадянина України, з середньою освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , офіційно працевлаштований на посаді водія ТОВ «М-ТРАНС», не інвалід, не депутат, одружений, не маючий на утриманні малолітніх або неповнолітніх дітей, раніше не судимий,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

В С Т А Н О В И В :

16 вересня 2022 року, приблизно о 17 годині 30 хвилини, ОСОБА_5 , керуючи технічно справним спеціалізованим вантажним сідловим тягачем марки «DAF» моделі «XF 105.460» реєстраційні номерні знаки НОМЕР_1 в сполученні з напівпричепом марки «TROUILLET» моделі «ST 3312» реєстраційні номерні знаки НОМЕР_2 , рухаючись по автодорозі «Київ-Чернігів» в напрямку від м. Чернігів до м. Київ, проїжджаючи ділянку дороги за 285м до повороту с. Княжичі, Броварського району, Київської області, не був уважний та не стежив за зміною дорожньої обстановки, чим порушив п. 2.3 «б» Правил дорожнього руху України, яким передбачено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі, перед розворотом.

Для подальшої зміни напрямку руху до м. Чернігів, ОСОБА_5 завчасно не зайняв відповідне крайнє положення на проїзній частині, призначеній для руху в цьому напрямку, чим порушив п. 10.4 Правил дорожнього руху України, яким передбачено, що перед поворотом праворуч та ліворуч, у тому числі в напрямку головної дороги, або розворотом водій повинен завчасно зайняти відповідне крайнє положення на проїзній частині, призначеній для руху в цьому напрямку, крім випадків, коли здійснюється поворот у разі в`їзду на перехрестя, де організовано круговий рух, напрямок руху визначено дорожніми знаками чи дорожньою розміткою або рух можливий лише в одному напрямку, установленому конфігурацією проїзної частини, дорожніми знаками чи розміткою.

Водій, що виконує поворот ліворуч або розворот поза перехрестям з відповідного крайнього положення на проїзній частині даного напрямку, повинен дати дорогу зустрічним транспортним засобам, а при виконанні цих маневрів не з крайнього лівого положення на проїзній частині - і попутним транспортним засобам. Водій, що виконує поворот ліворуч, повинен дати дорогу попутним транспортним засобам, які рухаються попереду нього і виконують розворот.

При виконанні маневру розвороту, перед зміною напрямку руху до м. Чернігів, ОСОБА_5 не переконався, що це буде безпечно та не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, чим порушив п. 10.1 Правил дорожнього руху України, яким передбачено, що перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, внаслідок чого відбулося зіткнення правою боковою частиною керованого спеціалізованого вантажного сідлового тягача марки «DAF» моделі «XF 105.460» реєстраційні номерні знаки НОМЕР_1 в сполученні з напівпричепом марки «TROUILLET» моделі «ST 3312» реєстраційні номерні знаки НОМЕР_2 із передньою частиною автомобіля марки «GEELY» моделі «MR-7151A» реєстраційні номерні знаки НОМЕР_3 під керуванням громадянина ОСОБА_4 , який рухався в правій смузі для руху в напрямку від м. Київ до м. Чернігів.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля марки «GEELY» моделі «MR-7151A» реєстраційні номерні знаки НОМЕР_3 ОСОБА_4 отримав тяжкі тілесні ушкодження у вигляді підшкірної гематоми в середній третині правого стегна, уламковий перелом правої стегнової кістки в середній третині, відкритий багатоуламковий перелом кісток правої гомілки: рвана рана в нижній третині правої гомілки, багатоуламковий перелом велико- та мало гомілкової кісток правої гомілки в середній та ніжній третинах, а пасажир автомобіля марки «GEELY» моделі «MR-7151A» реєстраційні номерні знаки НОМЕР_3 ОСОБА_6 отримала тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості у вигляді деформації та підшкірні гематоми в області верхньої третини лівого стегна та лівого колінного суглобу, закритий підвертлюговий перелом лівої стегнової кістки зі зміщенням уламків, перелом зовнішнього виростку лівої великогомілкової кістки в області колінного суглобу; садна в лобній області.

Порушення водієм ОСОБА_5 вимог п.п. б) п. 2.3, п. 10.4 та п. 10.1 Правил дорожнього руху України, перебувають у причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді заподіяння потерпілому ОСОБА_4 тяжких тілесних ушкоджень та потерпілій ОСОБА_6 тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості

Таким чином, ОСОБА_5 обвинувачується у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому тяжкі тілесні ушкодження та спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження, тобто у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю, так як це зазначено вище та дав суду показання, що 16 вересня 2022 року, приблизно о 17 годині 30 хвилини, він, керуючи технічно справним спеціалізованим вантажним сідловим тягачем марки «DAF» моделі «XF 105.460» реєстраційні номерні знаки НОМЕР_1 в сполученні з напівпричепом марки «TROUILLET» моделі «ST 3312» реєстраційні номерні знаки НОМЕР_2 , рухаючись по автодорозі «Київ-Чернігів» в напрямку від м. Чернігів до м. Київ, проїжджаючи ділянку дороги за 285м до повороту с. Княжичі, Броварського району, Київської області, завчасно не зайняв відповідне крайнє положення на проїзній частині, призначеній для руху в цьому напрямку, та при виконанні маневру розвороту, перед зміною напрямку руху до м. Чернігів, ОСОБА_5 не переконався, що це буде безпечно та не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, внаслідок чого відбулося зіткнення правою боковою частиною керованого ним спеціалізованого вантажного сідлового тягача із передньою частиною автомобіля марки «GEELY» моделі «MR-7151A» під керуванням потерпілого ОСОБА_4 , який рухався в правій смузі для руху в напрямку від м. Київ до м. Чернігів.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля марки «GEELY» та пасажирка отримали тілесні ушкодження. При цьому був пошкоджений автомобіль потерпілого.

Місце ДТП він не залишав, на момент аварії був у тверезому стані, висловив щире каяття у вчиненому.

Потерпіла ОСОБА_6 в судове засідання не прибула, направила суду заяву у якій просить розглядати справу без її участі. Претензій матеріального та морального характеру до ОСОБА_5 не має.

Потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_5 повністю відшкодував заподіяну йому шкоду, тому ретензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має.

З`ясувавши думку учасників судового розгляду щодо визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню та порядку їх дослідження, згідно з вимогами ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, з`ясувавши при цьому, чи правильно розуміють обвинувачений та інші учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку.

Показання обвинуваченого ОСОБА_5 у судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин кримінальних правопорушень, добровільності та істинності його позиції.

Жодних розумних сумнівів щодо доведеності винуватості обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення у суду немає та будь-які належні, допустимі і достовірні докази на спростування вищевказаного відсутні, жодних клопотань з цього приводу не заявлялося.

Отже, вина обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, доведена в повному обсязі і обвинуваченим не оспорюється.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до переконання, що ОСОБА_5 порушив правил безпеки дорожнього руху керуючи транспортним засобом, що заподіяло потерпілому тяжкі тілесні ушкодження та спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження, тобто у вчинив кримінальне правопорушення - злочин, передбачений ч. 2 ст. 286 КК України.

Частиною 6 ст. 368 КПК України визначено, що обираючи і застосовуючи норму закону України про кримінальну відповідальність до суспільно небезпечних діянь при ухваленні вироку, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно з висновками Великої Палати Верховного Суду, які містяться у постанові від 27 листопада 2019 року (кримінальне провадження № 629/847/15-к) щире каяття - це певний психічний стан винної особи, коли вона засуджує свою поведінку, прагне усунути заподіяну шкоду та приймає рішення більше не вчиняти злочинів, що об`єктивно підтверджується визнанням особою своєї вини, розкриттям всіх відомих їй обставин вчиненого діяння, вчиненням інших дій, спрямованих на сприяння розкриттю злочину, або відшкодування завданих збитків чи усунення заподіяної шкоди.

Каяття передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому злочині, відверту негативну оцінку своєї злочинної поведінки, визнання тих обставин, які ставляться в провину, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого та готовність нести покарання. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження.

Матеріали кримінального провадження містять дані на підтвердження того, що обвинувачений ОСОБА_5 визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення та всі обставини, які ставляться йому у провину, осуд своєї поведінки та бажання виправити ситуацію, яка склалася, і нести кримінальну відповідальність за вчинене.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 , відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття, визнання вини, відшкодування шкоди потерпілим у повному обсязі, його вік.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_5 , - не встановлено.

Вивченням даних про особу ОСОБА_5 встановлено, що він одружений, офіційно працевлаштований, раніше не судимий, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, має постійне місце проживання.

Відповідно до статті 1 КК України кримінальний кодекс України має своїм завданням правове забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та громадської безпеки, довкілля, конституційного устрою України від кримінально-протиправних посягань, забезпечення миру і безпеки людства, а також запобігання кримінальним правопорушенням.

Для здійснення цього завдання Кримінальний кодекс України визначає, які суспільно небезпечні діяння є кримінальними правопорушеннями та які покарання застосовуються до осіб, що їх вчинили.

Відповідно до ст. 65 КК України суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Положеннями ст. 50 КК України передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Виходячи з засади співмірності призначене покарання за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують. Без урахування й належної оцінки всіх цих обставин у своїй сукупності обрана міра покарання не може вважатися справедливою.

Верховний Суд у своїй постанові від 02 листопада 2021 року (справа №750/5031/18, провадження № 51-2761км21) зазначив, що процес призначення покарання, а саме врахування усіх факторів, які мають бути взяті до уваги для обрання виду та розміру покарання, слід розцінювати як сукупність етапів, послідовність яких має значення для прийняття обґрунтованого судового рішення в цій частині. При цьому первинним етапом має бути оцінка ступеня тяжкості злочину, який має значною мірою звузити межі для прийняття конкретного рішення щодо виду та розміру покарання. Наступним етапом вже є врахування обставин, які позитивно або негативно характеризують особу винного, та обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання. Водночас, визначені у ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування ст. 75 КК України, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадках, якщо призначено покарання певного виду і розміру, враховано тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, і всі ці дані у сукупності спонукають до висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

Відповідно до положень Кримінального кодексу України усі види покарань класифікуються на менш і більш суворі, такий розподіл має універсальний характер і застосовується як при побудові санкцій статей Особливої частини КК, так і в практиці призначення покарань. В усіх без винятку альтернативних санкціях статей Особливої частини КК, передбачені в них види покарань перелічені в послідовності від менш суворого до більш суворого.

Згідно з ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінально процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

У рішенні «Бемер проти Німеччини» від 03 жовтня 2002 року Європейський суд з прав людини зазначає, що кримінальний суд має враховувати особу засудженого, його стаж злочинної діяльності, обставини скоєного ним злочину, його поведінку після злочину, умови його життя та наслідки, яких можна очікувати в зв`язку з відстрочкою.

Враховуючи те, що обвинувачений працює, має постійне місце проживання, відшкодував потерпілим заподіяну їм шкоду в наслідок чого вони не мають до обвинуваченого матеріальних та моральних претензій, його особу, ступінь вини, обставини, що пом`якшують покарання, щире каяття обвинуваченого, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд вважає необхідним призначити ОСОБА_5 , покарання в межах санкції, передбаченої ч. 2 ст. 286 КК України, та вбачає можливим звільнити обвинуваченого від відбування покарання з іспитовим строком та застосувати ст. 75 КК України. На період іспитового строку суд покладає на обвинуваченого обов`язки, передбачені ч. 1 та п. 2 ч. 3 ст.76 КК України.

На переконання суду, призначення обвинуваченому такого покарання буде справедливим, співрозмірним і достатнім для його виправлення, та запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами, а також буде відповідати таким принципам Європейської конвенції з захисту прав людини і основоположних свобод як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

В матеріалах кримінального провадження є документальне підтвердження процесуальних витрат:

- 1887 гривень 80 копійок - для проведення судової інженерно-технічної експертизи, висновок експерта №СЕ-19/111-22/39994-ІТ від 24.10.2022 року.

- 1887 гривень 80 копійок - для проведення судової інженерно-технічної експертизи, висновок експерта №СЕ-19/111-22/40018-ІТ від 24.10.2022 року.

- 1887 гривень 80 копійок - для проведення судової транспортно-трасологічної експертизи, висновок експерта №СЕ-19/111-22/39996-ІТ від 17.11.2022 року.

- 2868 гривень 00 копійок - для проведення судової інженерно-технічної експертизи, висновок експерта №СЕ-19/111-23/50548-ІТ від 22.09.2023 року.

Суд, відповідно до ст. 124 ч.2 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку, стягує з обвинуваченого на користь держави, документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Відповідно до ст. 374 ч.4 п.2 КПК України у разі визнання особи винуватою, у резолютивній частині вироку зазначається рішення про відшкодування процесуальних витрат.

Так, підлягають стягненню з обвинуваченого витрати на проведення експертиз загальною сумою в розмірі 8501 гривня 00 копійок (1887, 80 + 1887,80+1887,80 + 2868,00 = 8501,40) в дохід держави.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до положень ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 349, 368, 369-371, 374 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання вигляді 3 (три) років позбавлення волі, без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання зі встановленням іспитового строку 1 (один) рік, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Згідно з п. 1 та п. 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 наступні основні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 (паспорт громадянина України НОМЕР_4 виданий 19.04.2022 року Деражнянським РВ УКМС України в Хмельницькій області, ІНН НОМЕР_5 ) на користь держави процесуальні витрати на проведення експертиз загальною сумою - 8501 (вісім тисяч п`ятсот одна) гривня 00 копійок.

Після набрання вироком законної сили речові докази:

- спеціалізований вантажний сідловий тягач марки «DAF» моделі «XF 105.460» реєстраційний номер НОМЕР_1 передано на відповідальне зберігання ОСОБА_7 залишити за належністю власнику ОСОБА_7 ;

- напівпричіп марки «Troullet» моделі «ST 3312» реєстраційний номер НОМЕР_2 передано на відповідальне зберігання ОСОБА_8 - залишити за належністю власнику ОСОБА_8 ;

- автомобіль марки «Gelly» моделі «MR-7151A» реєстраційний номер НОМЕР_3 передано на відповідальне зберігання ОСОБА_9 - залишити за належністю власнику ОСОБА_9 .

На вирок може бути подано апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту його проголошення через Броварський міськрайонний суд Київської області.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а у разі її подання, якщо його не скасовано, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, а іншим учасникам судового провадження роз`яснити, що вони мають право отримати його копію в суді.

Суддя ОСОБА_1