Вирок

Іменем України

17.10.2023 м. Львів

Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові кримінальне провадження №0000256 від 09.07.2022 року про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця та мешканця м. Львова, з середньою спеціальною освітою, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, останній раз вироком Франківського районного суду м. Львова від 17.08.2021 року за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України до двох років обмеження волі із звільненням на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання, терміном на один рік

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 будучи раніше судимим, а саме 17.08.2021 року Франківським районним судом м. Львова за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України до двох років обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим терміном на один рік, на шлях виправлення не став та 08.07.2022 року близько 16 год. 45 хв., перебуваючи за адресою: м. Львів, вул. Боткіна, 73, з метою власного споживання, незаконно придбав один прозорий зіп пакет із порошкоподібною речовиною білого кольору, яку ідентифікував як психотропну речовину «мефедрон» та усвідомлюючи протиправність своїх дій зберігав їх, до моменту добровільної видачі працівникам поліції. Згідно з висновком експерта встановлено, що вилучена у ОСОБА_4 та надані на дослідження експерту порошкоподібна речовина, яка містилась в зіп пакеті, містить психотропну речовину, обіг якої заборонено 4 ММС (4- метилметкатинон), кількість якої становить 0,2547 грам.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України, визнав повністю, підтвердив усі обставини його вчинення.

Суд з`ясував, що обставини справи ніким із учасників судового провадження не оспорюються і кожен з них правильно розуміє зміст цих обставин. Суд також впевнився у добровільності їх позиції та роз`яснив їм процесуальні наслідки зазначених дій, передбачені ч.2 ст.394 КПК України. З урахуванням думки всіх учасників процесу та на підставі ч.3 ст.349 КПК України судом було визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються, і судовий розгляд було обмежено допитом обвинуваченого, дослідженням документів, що стосуються його особи, а також документів, які мають значення для вирішення питання долі речових доказів і судових витрат у справі.

Отже, суд вважає доведеним факт скоєння ОСОБА_4 незаконного придбання та зберігання наркотичних засобів, без мети збуту, вчиненого протягом року після засудження за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, тобто скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України.

Відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених у ст.65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно із ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами. Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання суди мають керуватися принципами призначення покарання, до яких належить, у тому числі, принцип індивідуалізації та принцип справедливості покарання. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад кримінального правопорушення та рамки покарання повинні відповідати один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

З огляду на викладене, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, яке з урахуванням положень ст.12 КК України відноситься до категорії нетяжких злочинів, характер та ступінь суспільної небезпеки кримінального правопорушення, мету вчинення суспільно небезпечних дій, зокрема бажання набути наркотичний засіб для власного споживання, відсутність обтяжуючих покарання обставин, наявність пом`якшуючих обставини, якими суд визнає щире каяття обвинуваченого, активне сприяння ним у розкритті кримінального правопорушення, особу ОСОБА_4 , який раніше судимий за вчинення кримінальних правопорушень у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів, новий злочин вчинив під час іспитового строку, визначеного вироком Франківського районного суду м. Львова від 17.08.2022 року, нейтрально характеризується за місцем проживання, на обліку в лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває.

Беручи до уваги наведене, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання у межах санкції ч.2 ст.309 КК України у виді позбавлення волі. Водночас наявність кількох пом`якшуючих покарання обставин, а також відсутність обтяжуючих покарання обставин, неперешкоджання проведенню досудового розслідування і сприяння такому вказують на доцільність призначення обвинуваченому покарання на рівні мінімальної межі для визначеного виду покарання у санкції ч.2 ст.309 КК України, а саме у виді одного року позбавлення волі.

З огляду на вимоги ч.2 ст.65 КК України визначена даним вироком міра покарання є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних проступків та злочинів.

Водночас неефективність раніше визначеного обвинуваченому згідно вироку Франківського районного суду м. Львова від 17.08.2021 року іспитового строку, під час якого ОСОБА_4 скоїв нове кримінальне правопорушення, вказує на те, що обрану судом міру покарання у виді позбавлення волі останньому слід відбувати реально.

При цьому, суд враховує, що відповідно до положень ч.1 ст.71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. У даному випадку, будучи засудженим вироком Франківського районного суду м. Львова від 17.08.2021 року у справі №465/6502/21 за ч.1 ст.309, ч.4 ст.70 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки із звільненням на підставі ст.75 КК України від відбування покарання з випробуванням іспитовим строком тривалістю 1 рік, 08.07.2022 року, тобто під час дії іспитового строку, ОСОБА_4 вчинив нове кримінальне правопорушення, передбачене ст.309 КК України.

Отже, до покарання, призначеного ОСОБА_4 за новим злочином, підлягає приєднанню повністю або частково невідбуте покарання, призначене вироком Франківського районного суду м. Львова від 17.08.2021 року.

Згідно п.26 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» невідбутою частиною покарання за попереднім вироком треба вважати, зокрема, покарання, від відбування якого особу звільнено з випробуванням (статті 75, 79, 104 КК). Таким чином, невідбутим покаранням за вироком Франківського районного суду м. Львова від 17.08.2021 року у випадку ОСОБА_4 слід вважати покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі. З урахуванням обставин справи, повного визнання вини обвинуваченим, готовності останнього понести заслужене покарання за скоєне, наявності кількох пом`якшуючих обставин на його боці суд вважає, що до нового покарання ОСОБА_4 на підставі ст.71 КК України слід частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Беручи до уваги, що попереднє покарання визначене у вироці Франківського районного суду м. Львова від 17.08.2021року у виді обмеження волі, а нове покарання у новому вироку призначено у виді позбавлення волі, для потреб застосування ст.71 КК України покарання у виді обмеження волі підлягає переведенню у позбавлення волі з урахуванням співвідношення, визначеного у п.п.«б» п.1 ч.1 ст.72 КК України, згідно якого одному дню позбавлення волі відповідає два дні обмеження волі. З урахуванням встановленого суд вважає за необхідне частково приєднати ОСОБА_4 до нового покарання невідбуте покарання у виді двох місяців обмеження волі, що з урахуванням положень ст.72 КК України становить один місяць позбавлення волі. При цьому, остаточне покарання у такому випадку, визначене на підставі ст.71 КК України, становить один рік один місяць позбавлення волі, що відповідає вимогам ч.4 ст.71 КК України, адже таке покарання є більшим від призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком (враховуючи, що 2 роки обмеження волі при переводі у позбавлення волі згідно положень ст.72 КК України становить один рік позбавлення волі, що є меншим від остаточного покарання за новим вироком).

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_4 під час досудового розслідування та протягом судового розгляду даного кримінального провадження не обирався і підстав для його обрання немає.

Цивільний позов у кримінальному проваджені не заявлявся.

У справі наявні процесуальні витрати на проведення експертизи. Так, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що в ході досудового розслідування Івано-Франківським НДЕКЦ МВС України проводилась судова експертиза наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів. Згідно наявної довідки вартість виконаної експертизи, згідно висновку експерта від 20.07.2022 №СЕ-19/109-22/6718-НЗПРАП становить 943 грн. 90 коп.

З урахуванням положень ст.124 КПК України зазначені витрати на проведення експертиз підлягають стягненню з обвинуваченого.

Долю речових доказів слід вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Підстав для застосування правових приписів ст.174 КПК України немає.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст.349, 368-371, 373, 374 КПК України, суд-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України, та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного ОСОБА_4 покарання за новим вироком, приєднати частково невідбуту ним частину покарання за вироком Франківського районного суду м. Львова від 17.08.2021 року у справі №465/6502/21 у виді двох місяців обмеження волі, які відповідно до положень п.п.б п.1 ч.1 ст.72 КК України підлягають переведенню в позбавлення волі строком на 1 (один) місяць із розрахунку, що одному дню позбавлення волі відповідає два дні обмеження волі, та остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 1 (один) місяць.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Стягнути із ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати за проведення судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів в сумі 943 (дев`ятсот сорок три ) гривні 90 копійок.

Речові докази у справі, а саме:

4- ММС ( 4 метилметкатинон) масою 0,2547 грама, що знаходиться в Спец. пакеті № 5632105 знищити.

Вирок може бути оскаржено до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Франківський районний суд м. Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1