Сквирський районний суд Київської області
Справа № 376/279/23
Провадження № 1-кп/376/201/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" серпня 2023 р.

Сквирський районний суд Київської області у складі:

судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судових засідань ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника (адвоката) ОСОБА_5

представника потерпілих (адвоката) ОСОБА_6 ,

розглянувши клопотання прокурора про продовження строків тримання під вартою відносно обвинуваченого:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Сквира, Київської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , неодруженого, працюючого вантажником в ТОВ «АТБ», інваліда третьої групи, раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 286-1 КК України, -

в с т а н о в и в :

Суд, дослідивши надані матеріали клопотання та докази по даних матеріалах, заслухавши учасників розгляду встановив, що в клопотанні прокурора порушено питання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_4 . Клопотання обґрунтоване тим, що підстави для зміни, щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу відсутні, оскільки сторона обвинувачення вважає що останній, перебуваючи на волі, може ухилятись від слідства і суду та впливати на учасників кримінального провадження.

Прокурор в судовому засіданні підтримала клопотання в повному обсязі та просила його задовольнити, вказавши що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були враховані при застосуванні запобіжного заходу, залишились незмінними.

У судовому засіданні обвинувачений та його захисник заперечили щодо задоволення клопотання посилаючись на відсутність будь-яких підстав для перебування обвинуваченого під вартою, відсутність та недоведеність прокурором ризиків передбачених ст. 177 КПК України, просили суд змінити запобіжний захід на більш м`який, зокрема на цілодобовий домашній арешт, оскільки ОСОБА_4 має незадовільний стан здоров`я, є інвалідом з дитинства, має захворювання епілепсії та в силу специфіки свого захворювання не може перебувати під вартою, де в нього прогресує зазначена хвороба.

Заслухавши позиції сторін, дослідивши матеріали клопотання та долучені до нього документи, суд приходить до наступного висновку.

Клопотання про продовження строку тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000424 відповідає вимогам ст.ст. 184, 199 КПК України.

03 жовтня 2022 року підозрюваного ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 05 жовтня 2022 року обвинуваченому ОСОБА_4 обрано міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Ухвалами слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 28 листопада 2022 року та 28 грудня 2022 року відповідно запобіжний захід раніше обраний щодо обвинуваченого ОСОБА_4 було продовжено.

Ухвалою судді Сквирського районного суду Київської області від 21 лютого 2023 року запобіжний захід раніше обраний щодо обвинуваченого ОСОБА_4 було продовжено.

Ухвалою судді Сквирського районного суду Київської області від 05 квітня 2023 року запобіжний захід раніше обраний щодо обвинуваченого ОСОБА_4 було продовжено до 03 червня 2023 року.

Ухвалою судді Сквирського районного суду Київської області від 29 травня 2023 року запобіжний захід раніше обраний щодо обвинуваченого ОСОБА_4 було продовжено до 27 липня 2023 року.

Ухвалою судді Сквирського районного суду Київської області від 10 липня 2023 року запобіжний захід раніше обраний щодо обвинуваченого ОСОБА_4 було продовжено до 07 вересня 2023 року.

Згідно з ч. 1 ст. 197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Згідно з ч. 1 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований, окрім, як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

У відповідності до ст. 12 КПК України під час кримінального провадження ніхто не може триматися під вартою, бути затриманим або обмеженим у здійсненні права на вільне пересування в інший спосіб через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення інакше як на підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно з вимогами п. п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься і в положеннях ст.ст. 177, 178, 183 КПК України.

Суд вважає, що стороною захисту не наведено будь-яких доказів про наявність підстав для зміни запобіжного заходу на більш м`який, також стороною захисту, не надано до суду переконливих та беззаперечних доказів, що можуть підтвердити факти зазначені в запереченні обвинуваченого.

Доводи сторони захисту щодо наявності у обвинуваченого захворювання, яке неможливо лікувати в умовах слідчого ізолятора та є підставою для зміни запобіжного заходу, суд оцінює критично виходячи з наступного.

Так, з відповіді завідувача філії ДУ «Центр охорони здоров`я державної кримінально-виконавчої служби України» в м. Києві та Київській області Київська міська медична частина від 17.02.2023 (наявної в запереченні захисника) вбачається, що ОСОБА_4 в умовах СІЗО періодично надавалась медична допомога та проводилися додаткові консультації, а також рекомендовано постійний прийом препаратів. На теперішній час екстреної медичної допомоги не потребує.

Крім того, відповідно до Порядку взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту, затвердженого Наказом МОЗ України № 239/5/104 від 10.02.2012, медичне обстеження осіб, узятих під варту, здійснюється у разі їх звернення зі скаргою на стан здоров`я за ініціативою лікаря медичної частини СІЗО або адміністрації СІЗО.

У випадках, коли лікарі медичної частини СІЗО не можуть самостійно встановити діагноз, начальник медичної частини СІЗО подає запит до керівництва СІЗО щодо направлення хворого на лікування до обраного закладу охорони здоров`я з орієнтовного переліку або залучення відповідного лікаря-фахівця закладу охорони здоров`я. Керівництво СІЗО забезпечує допуск відповідного лікаря-фахівця чи направлення хворого на лікування до обраного начальником медичної частини СІЗО закладу охорони здоров`я з орієнтовного переліку.

У разі необхідності в додаткових лабораторних обстеженнях, які не можуть бути проведені в медичних частинах СІЗО (наявним обладнанням, лабораторіями та обсягом медико-санітарної допомоги не передбачено проведення цих обстежень), вони проводяться на базі закладів охорони здоров`я з орієнтовного переліку. Про необхідність проведення обстеження, яке потребує вивезення особи, узятої під варту, до закладу охорони здоров`я, лікар медичної частини СІЗО готує медичну довідку про стан її здоров`я та запит до керівництва СІЗО. Керівництво СІЗО забезпечує своєчасне направлення особи, узятої під варту, на обстеження до обраного лікарем медичної частини СІЗО закладу охорони здоров`я з орієнтовного переліку.

Якщо за результатами огляду чи обстеження особи, узятої під варту, встановлено, що вона потребує надання медичної допомоги у закладі охорони здоров`я з орієнтовного переліку, лікар медичної частини СІЗО готує медичну довідку про стан здоров`я особи, узятої під варту, та звертається із запитом до керівництва СІЗО. Керівництво СІЗО забезпечує перевезення особи, узятої під варту, до закладу охорони здоров`я з орієнтовного переліку та направляє довідку про стан здоров`я особи, узятої під варту, органу або особі, в провадженні яких знаходиться кримінальна справа цієї особи. Керівництво СІЗО організовує та забезпечує цілодобову охорону особи, узятої під варту, під час лікування у закладах охорони здоров`я відповідно до вимог нормативно-правових актів Міністерства юстиції, Міністерства охорони здоров`я.

З наведеного вбачається, що за наявності скарг обвинуваченого на стан здоров`я, його медичне обстеження відповідним лікарем-фахівцем можливо у медичній частині СІЗО, а додаткове лабораторне обстеження та необхідне лікування - у закладі охорони здоров`я з орієнтовного переліку, затвердженого МОЗ України.

Таким чином, враховуючи тяжкість злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим у вчиненні злочину, враховуючи його вік, стан здоров`я, а також враховуючи, що ризики зазначені в ухвалі суду про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на цей час не змінились та стороною захисту не надано будь-яких доказів про наявність підстав для зміни запобіжного заходу на більш м`який, суд вважає продовжити обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, обраний під час досудового розслідування строком на два місяці.

Таким чином, на підставі викладеного та керуючись ст.ст. 176-178, 183, 184, 376, 395 КПК України, суд, -

ухвалив:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу, обраного щодо обвинуваченого ОСОБА_4 під час досудового розслідування у вигляді тримання під вартою, - задовольнити.

У задоволенні клопотання обвинуваченого та його захисника щодо зміни запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, - відмовити.

Обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Сквира, Київської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , неодруженого, працюючого вантажником в ТОВ «АТБ», інваліду третьої групи раніше не судимому, - продовжити міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та визначити 28 жовтня 2023 року датою закінчення строку дії даної ухвали про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на ухвалу судді подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом семи днів з дня її оголошення, а для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_1