Справа № 461/5561/21
Провадження № 1-кп/461/94/24
У Х В А Л А

судового засідання

14.02.2024 року м. Львів

Галицький районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

секретар ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

представника потерпілого ОСОБА_4

обвинуваченої ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання захисника обвинуваченої ОСОБА_5 ОСОБА_6 про визнання очевидно недопустимим доказом компакт-диску (т. 4 а.м.к.п. 103) у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000073 від 29 січня 2021 року, відносно ОСОБА_5 , обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.191, ч.ч. 1, 2 ст. 200, ч.ч. 1,3 ст. 362 Кримінального кодексу України,

в с т а н о в и в :

в провадженні Галицького районного суду м.Львова перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 , обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.191, ч.ч. 1, 2 ст. 200, ч.ч. 1,3 ст. 362 Кримінального кодексу України.

В судовому засіданні захисник обвинуваченої ОСОБА_6 подав суду клопотання в порядку ст.89 КПК України про визнання доказу очевидно недопустимим, а саме компакт-диску (т. 4 а.м.к.п. 103) з фіксацією електронних доказів, оскільки такий отриманий та упакований з порушенням процедури,передбаченої норами КПК України. В обґрунтування внесеного клопотання покликається на те, що вказаний диск містить скріншоти робочого стола комп`ютера, при цьому незрозуміло кому саме належить такий комп`ютер та ким здійснено формування таких скріншотів, крім цього незрозуміло коли і ким надано такий диск слідчому. Вказує, що збереження даних системи клієнт-банк відбувається шляхом проведення відповідних заходів архівування та збереження банком, при цьому, формою збереження оригінального вигляду відображення даних системи клієнт-банк є саме архівована версія платіжних доручень з електронними цифровими підписами. Відтак, для отримання доступу до системи клієнт-банк, слідчий повинен був звернутись з запитом до АТ «Ощадбанк» про надання електронної версії архіву системи клієнт-банк за вказані періоди, що і становило би оригінал електронного доказу. З врахуванням наведеного вважає, що записані на оптичний диск носій інформації, електронні файли у вигляді скріншотів, не є оригіналом (відображенням) електронного документа, а є лише графічним зображенням того, що відображається на екрані іншого електронного пристрою (ймовірно ПК) невідомого походження без забезпечення засвідчення оригінальності відображених даних з порушенням порядку отримання доказу та суб`єкта його надання.

Крім цього вказує, що, всупереч вимогам ч. 3 ст. 105 КПК України, якою передбачено, що додатки до протоколів повинні бути належним чином упаковані, з метою надійного збереження, а також засвідчені підписами слідчого, прокурора, спеціаліста, інших осіб, які брали участь у виготовленні та/або вилученні таких додатків, зазначений компакт-диск, який визнано речовим доказом та оглянуто, згідно протоколу огляду, був лише поміщений до паперового конверту, тобто упакований без надійного збереження, яке мало виключити можливість несанкціонованого до нього доступу, та, такий не засвідчений підписами осіб, які брали участь у виготовленні таких додатків.

Захисник та обвинувачена у судовому засіданні вказане клопотання підтримали.

Прокурор та представник потерпілої, кожен зокрема, у задоволенні клопотання просили відмовити.

Заслухавши думку учасників справи, дослідивши клопотання та матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими КПК.

Відповідно до положень ст.84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

У статті 86 КПК України визначено, що доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Чинним КПК України встановлено підстави і умови визнання доказів недопустимими, а згідно з ч.1 ст.89 КПК України, суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення.

Згідно ч.2 ст.89 КПК України, в разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду, суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате.

Норми чинного КПК України не містять визначення очевидної недопустимості доказу, однак, з урахуванням положень ст. 86, 87 КПК України, можна зробити висновок, що очевидно недопустимими є ті докази, про недопустимість яких прямо вказано в КПК України.

Так, очевидно недопустимим є доказ, отриманий з порушенням процедури, визначеної КПК України, або в непередбаченому процесуальним законом порядку.

Критерій недопустимості доказів, зокрема їх очевидної недопустимості, застосовується також і щодо доказів, отриманих внаслідок істотного порушення прав і свобод людини, що визначено у ст. 87 КПК, за умови підтвердження сторонами кримінального провадження їх очевидної недопустимості.

Суд зазначає, що «очевидна недопустимість» є якісною характеристикою допущених порушень передбаченого законом порядку доказування у кримінальному провадженні. Її сутність полягає у тому, що такі порушення є безсумнівними, безперечними і, саме в силу цього, не потребують здійснення їх перевірки і співставлення з іншими доказами, наданими учасниками судового провадження/

На даній стадії судового розгляду судом не встановлено очевидної недопустимості вказаного доказу, що не виключає в подальшому вирішення питання допустимості такого під час оцінки всіх доказів в сукупності в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення. Крім цього, вказане питання вже було предметом розгляду під час судового провадження та за результатами розгляду такого винесено відповідну ухвалу від 23.11.20232 р. про відмову в його задоволенні з аналогічних підстав.

В той же час, суд вважає за необхідне зазначити, що доводи, викладенні захисником, безумовно підлягатимуть оцінці при наданні судом аналізу доказів з точки зору належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємозв`язку під час ухвалення остаточного рішення суду за наслідками розгляду кримінального провадження.

у х в а л и в:

В клопотанні захисника обвинуваченої ОСОБА_5 . ОСОБА_6 про визнання очевидно недопустимим доказу, а саме компакт-диску (т. 4 а.м.к.п. 103) у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000073 від 29 січня 2021 року, відносно ОСОБА_5 , обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.191, ч.ч. 1, 2 ст. 200, ч.ч. 1,3 ст. 362 Кримінального кодексу України відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення і окремому оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Повний тест ухвали виготовлений 19.02.2024 року.

Суддя ОСОБА_1