справа № 462/3127/13-к
УХВАЛА

30 листопада 2023 року м.Львів

Суддя Залізничного районного суду м. Львова ОСОБА_1 , вивчивши заяву адвоката ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 про скасування заборони відчуження майна, накладеного на особу в порядку виконання вироку в частині конфіскації майна,

встановив:

Адвокат ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 28.11.2023 року звернувся до суду із заявою, в якій просить скасувати арешт майна ОСОБА_3 винесеного на підставі постанови про арешт майна боржника у виконавчому провадженні №42826775 з виконання виконавчого листа №462/3127/13-к від 07.02.2014 року виданого Залізничним районним судом м.Львова.

В обґрунтування заяви посилається на те, що вироком Залізничного районного суду м.Львова від 10.12.2013 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.5 ст.185 КК України та призначено покарання із застосуванням ст.69 КК України у вигляді 4 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного майна. 04.04.2014 року державним виконавцем у виконавчому провадженні №42826775 винесено постанову про арешт майна ОСОБА_3 та оголошено заборону його відчуження, а 19.06.2014 року постанову про повернення виконавчого листа №462/3127/13-к стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження». Станом на день подання цієї заяви в Єдиному реєстрі боржників відсутні записи щодо ОСОБА_3 , однак йому було повідомлено про наявність обтяжень згідно вироку Залізничного районного суду м.Львова від 10.12.2013 року. Оскільки станом на сьогоднішній день вирок Залізничного районного суду м.Львова від 10.12.2013 року є фактично виконаним, ОСОБА_3 до кримінальної чи адміністративної відповідальності не притягався, тому вважає, що відсутні підстави для арешту майна останнього.

Вивчивши заяву і додані до такої документи, суддя дійшов наступних висновків.

Вироком Залізничного районного суду м.Львова від 10.12.2013 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.185 КК України та призначено йому покарання у вигляді чотирьох років позбавлення волі з конфіскацією всього належного майна.

В порядку виконання вироку, 07.02.2014 року Залізничним районним судом м.Львова було видано виконавчий лист №462/3127/13-к про конфіскацію всього належного ОСОБА_3 майна.

Згідно листа Залізничного ВДВС у місті Львові ЗМУ МЮ №71901 від 07.11.2023 року вбачається, що на виконанні перебувало виконавче провадження №42826775 з виконання виконавчого листа №462/3127/13-к, виданого 07.02.2014 року Залізничним районним судом м.Львова про конфіскацію в дохід держави всього особисто належного майна засудженого ОСОБА_3 04.04.2014 року державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження. 19.06.2014 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Положеннями ст.173 КПК України визначено, що у разі задоволення клопотання про арешт майна слідчий суддя, суд постановляє ухвалу не пізніше сімдесяти двох годин із дня находження до суду клопотання, інакше таке майно повертається особі, у якої його було вилучено.

Згідно з ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Клопотання про скасування арешту майна розглядає слідчий суддя, суд не пізніше трьох днів після його надходження до суду. Про час та місце розгляду повідомляється особа, яка заявила клопотання, та особа, за клопотанням якої було арештовано майно.

Статтею 175 КПК України визначено, що ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Відповідно до ч.3 ст.535 КПК України у разі якщо судове рішення або його частина підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем, суд видає виконавчий лист, який звертається до виконання в порядку, передбаченому законом про виконавче провадження.

Таким чином, КПК урегульовано питання накладення слідчим суддею арешту на майно, а також оскарження ухвали слідчого судді про накладення такого арешту.

Разом з тим, предметом спору у даній справі є оскарження дій державного виконавця щодо не зняття накладених державним виконавцем арештів та заборон в рамках виконавчого провадження по виконанню виконавчого листа, виданого на підставі вироку суду.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ст.3 цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом.

Частиною 1 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Отже, КПК передбачає можливість виконання судових рішень органами ДВС, однак не встановлює порядок оскарження дій, рішень чи бездіяльності державного виконавця при виконанні рішень, прийнятих у кримінальному провадженні.

Натомість ст.287 КАС України визначено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Таким чином, з урахуванням того, що КПК України не передбачений порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності ДВС при примусовому виконанні судових рішень, прийнятих у кримінальному провадженні, учасники виконавчого провадження можуть оскаржити такі рішення, дії чи бездіяльність у порядку адміністративного судочинства.

Вказаний правовий висновок викладено в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.11.2020 року по справі №823/564/17.

Подібних висновків Велика Палата Верховного Суду також дійшла у постановах від 12.12.2018 року у справі №757/61236/16-ц, від 27.03.2019 року у справі №586/77/17, від 19.06.2019 року у справі №383/493/18.

Статтею 537 КПК України урегульовані питання, які вирішуються під час виконання вироків. Положеннями статті 539 КПК України визначено порядок вирішення судом питань, які виникають під час виконання вироку. Проте зазначеними нормами закону не встановлено порядку скасування арешту, накладеного в порядку виконання вироку про конфіскацію майна як вид покарання.

Крім того, положеннями КПК України не встановлено порядок оскарження рішення, дій або бездіяльності органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб стосовно виконання судового рішення щодо конфіскації майна у кримінальному провадженні.

Згідно з п.1 ч.1 ст.19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Таким чином, розгляд питання скасування арешту на майно, накладеного як додаткове покарання у виді конфіскації майна в порядку виконання вироку, не передбачений за правилами КПК України, оскільки такі вимоги можуть бути заявлені в порядку адміністративного судочинства.

Враховуючи наведене, оскільки подана заява підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства шляхом звернення до адміністративного суду, вважаю, що подана заява підлягає поверненню заявнику, що не позбавляє його можливості звернення до суду в порядку адміністративного судочинства.

Керуючись ст.537, 539 КПК України, суд

постановив:

Заяву адвоката ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 про скасування заборони відчуження майна, накладеного на особу в порядку виконання вироку в частині конфіскації майна повернути заявнику.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення через Залізничний районний суд м.Львова.

Суддя (підпис)

Згідно з оригіналом.

Суддя: ОСОБА_1