Провадження №11-кп/801/1177/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2023 року м. Вінниця

Колегія суддів Вінницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

адвоката ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000548 за апеляційною скаргою прокурора на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 13.09.2023, яким засуджено

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниці Вінницької області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 23.06.2001 Староміським районним судом м. Вінниці за ч. 2 ст. 206, ст. 46-1 КК України (1960 року) до покарання у виді позбавлення волі строком 2 роки з відстрочкою виконання вироку на 2 роки; 21.11.2002 Староміським районним судом м. Вінниці за ст. 297 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 510 грн.; 10.06.2003 Староміським районним судом м. Вінниці за ч. 1 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 1 рік. Звільнений умовно-достроково 24.09.2003 з невідбутим строком покарання 4 місяці 16 днів; 06.04.2009 Староміським районним судом м. Вінниці за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді громадських робіт строком 120 годин; 12.05.2009 Тульчинським районним судом Вінницької області за ч. 2 ст. 296 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 3 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки; 06.02.2012 Староміським районним судом м. Вінниці за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 2 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки; 20.02.2013 Вінницьким міським судом за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185, ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 2 роки 3 місяці; 16.05.2013 Вінницьким міським судом за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. ч. 1, 4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 3 місяці. Звільнений 12.06.2014 за амністією; 18.05.2015 Вінницьким міським судом за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 3 роки 3 місяці, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки; 15.06.2017 Вінницьким міським судом за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 3 роки 3 місяці; 24.10.2018 Вінницьким міським судом за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 4 роки. Звільнений 30.09.2022 по відбуттю строку покарання,

-за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки та з покладенням обов`язків, передбачених п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.

Вирішено долю речових доказів та процесуальних витрат.

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_7 , будучи обізнаним у тому, що з 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан, маючи не зняті та не погашені у встановленому законом порядку судимості, вчинив новий умисний корисливий злочин за наступних обставин.

Так, 20.06.2023 приблизно о 18 год 00 ОСОБА_7 перебував у дворі домоволодіння, власником якого він є, за адресою: АДРЕСА_1 . В цей час у нього виник злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна із приватного будинку за вказаною адресою, в якому тимчасово як орендар проживав ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . У подальшому, ОСОБА_7 , реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, таємно, з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки своїх дій і бажаючи їх настання, усвідомлюючи протиправність своїх дій, скориставшись відсутністю власника майна та інших осіб, через незачинене вікно проник всередину зазначеного будинку, в якому в одній із кімнат помітив дорожню сумку синього кольору, що належить ОСОБА_9 , та викрав з неї мобільний телефон торгової марки «2Е» лінійки «Е180 2019» в корпусі чорного кольору, мобільний телефон торгової марки «2Е» лінійки «S180» в корпусі чорного кольору, мобільний телефон торгової марки «Sigma mobile» лінійки «X-style 18 TRACK» в корпусі чорного кольору та мобільний телефон торгової марки «ZTE» лінійки «Blade А51» в корпусі синього кольору.

Відповідно до висновку експерта № 4206/23-21 від 12.07.2023 ринкова вартість на момент вчинення злочину з урахуванням відсотку втрати якості мобільного телефону торгової марки «2Е» лінійки «Е180 2019» в корпусі чорного кольору складала 218,40 грн, мобільного телефону торгової марки «2Е» лінійки «S180» в корпусі чорного кольору 50,00 грн, мобільного телефону торгової марки «Sigma mobile» лінійки «Х-style 18 TRACK» в корпусі чорного кольору 185,60 грн, мобільного телефону торгової марки «ZTE» лінійки «Blade А51» в корпусі синього кольору 1150,00 грн.

Після вказаних дій ОСОБА_7 разом з викраденими телефонами з місця вчинення злочину зник та розпорядився викраденим майном на власний розсуд. Своїми умисними діями ОСОБА_7 заподіяв ОСОБА_9 матеріальної шкоди на загальну суму 1604,00 грн.

Прокурор, в своїй апеляційній скарзі просить вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 13.09.2023 відносно ОСОБА_7 скасувати в частині призначеного покарання через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості. Ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років. Доповнити мотивувальну частину вироку вказівкою про визнання обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_7 відповідно до ст. 67 КК України, рецидиву злочинів. Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 обраховувати з моменту затримання на виконання нового вироку, ухваленого апеляційним судом. В решті вирок місцевого суду залишити без змін.

На думку прокурора, ухвалюючи рішення про звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням та іспитовим строком, суд першої інстанції не надав належної оцінки тому, що ОСОБА_7 має не зняту та не погашену судимість за ч. 2 ст. 296 КК України, однак судом першої інстанції при призначенні покарання останньому всупереч вимогам ст. 67 КК України не враховано як обтяжуючу обставину рецидив злочинів.

Крім того, судом не взято до уваги те, що ОСОБА_7 неодноразово призначалися покарання, що не пов`язані з позбавленням волі (штраф, громадські роботи, звільнення від відбування покарання відповідно до ст. 75 КК України), незважаючи на що останній продовжував вчиняти нові умисні злочини, в тому числі під час іспитового строку.

Заслухавши доповідача, прокурора, який просив ухвалити новий вирок, обвинуваченого ОСОБА_7 та його адвоката, які просили вирок суду залишити без зміни, перевіривши матеріали справи в межах апеляційної скарги та обговоривши її доводи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а вирок суду скасувати в частині застосування до обвинуваченого ст. 75, ст. 76 КК України та постановити новий вирок.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки місцевого суду щодо фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, доведеності вини та кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_7 за ч. 4 ст. 185 КК України не переглядається.

Згідно вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують покарання. Особі яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Дану норму закону суд першої інстанції дотримався призначивши покарання призначене санкцією ч. 4 ст. 185 КК України врахувавши всі обставини справи та пом`якшуючі вину обставини.

Відповідно до ст. 75 КК України, якщо суд при призначенні покарання, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Згідно роз`яснень, які містяться в п. 9 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003 року, рішення суду про звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням має бути належним чином мотивоване.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції таких вимог Закону не дотримався, та вирішуючи питання про звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням відповідно до ст. 75 КК України не врахував в достатній мірі обставини скоєння злочину.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що до вчинення кримінального правопорушення, за яке ОСОБА_7 засуджено оскаржуваним вироком, він неодноразово засуджувався за вчинення корисних злочинів та маючи не зняту та не погашену судимість за вчинення аналогічного кримінального правопорушення знову вчинив злочин проти власності.

Крім того, судом не взято до уваги те, що ОСОБА_7 неодноразово призначалися покарання, що не пов`язані з позбавленням волі (штраф, громадські роботи, звільнення від відбування покарання відповідно до ст. 75 КК України), незважаючи на що останній продовжував вчиняти нові умисні злочини, в тому числі під час іспитового строку.

Менше, ніж через рік після звільнення з місць позбавлення волі по відбуттю строку покарання за вироком Вінницького міського суду від 24.10.2018 ОСОБА_7 на шлях виправлення не став і продовжив вчиняти кримінальні правопорушення, що свідчить про його стійку антигромадську позицію.

Наявність стійких соціальних зв`язків у обвинуваченого та його працевлаштування не знижують суспільної небезпеки скоєного злочину, його тяжкості та систематичності вчинення кримінальних правопорушень.

За таких обставин можливо зробити обґрунтований висновок, що ОСОБА_7 не надав критичну оцінку своїй асоціальній поведінці, та стати на шлях виправлення, а відтак неможливо його виправлення і перевиховання без призначення покарання, пов`язаного з реальним позбавленням волі. У протилежному випадку мета покарання не може бути досягнута.

Саме до таких висновків щодо неможливості повторного застосування до особи звільнення від відбування призначеного покарання з випробуванням дійшла колегії суддів Кримінального касаційного суду Верховного Суду у справі № 755/6254/17.

Отже, застосування до ОСОБА_7 ст. 75 КК України є неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, оскільки не сприяє меті покарання та є недостатнім для виправлення обвинуваченого і попередження нових злочинів.

Окрім цього, ОСОБА_7 має не зняту та не погашену судимість за ч. 2 ст. 296 КК України, однак судом першої інстанції не враховано як обтяжуючу обставину: рецидив злочинів згідно вимогам ст. 67 КК України, тому в цій частині апеляційна скарга прокурора є також обґрунтованою та слід визнати обставиною, що обтяжує покарання рецидив злочину.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 420 КПК України, суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі неправильного звільнення обвинуваченого від відбування покарання.

Зважаючи на викладене, керуючись ст. ст. 405, 407, 420 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 13.09.2023, щодо ОСОБА_7 , в частині призначення покарання - скасувати.

Постановити новий вирок, яким ОСОБА_7 призначити покарання за ч. 4 ст. 185 КК України 5 років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з моменту затримання на виконання вироку.

В решті вирок залишити без змін.

Відповідно до ч. 4 ст. 532 КПК України судові рішення апеляційної інстанції набирають законної сили з моменту проголошення.

Даний вирок може бути оскаржено в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3