Справа № 567/127/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.02.2024 м. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі :

головуючий суддя ОСОБА_1

секретар ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

захисника - адвоката ОСОБА_6

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження №0000232 від 16.08.2023 р. по обвинуваченню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Білашів Острозького району Рівненської області, зареєстроване та фактичне місце проживання : АДРЕСА_1 , громадянина України, неодруженого, військовослужбовця військової служби за контрактом осіб рядового складу, стрілця санітара 2 штурмового відділення 1 штурмового взводу 4 штурмової роти 2 штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», востаннє судимого 31.05.2022 року Острозьким районним судом Рівненської області за ч.4 ст.185 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням та встановленням іспитового строку 2 роки,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України, -

встановив:

Солдат ОСОБА_5 , будучи гранатометником штурмового відділення 3 штурмового взводу 4 штурмової роти 2 штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 , та притягнутим до адміністративної відповідальності:

- постановою Острозького районного суду Рівненської області від 25.03.2021 (справа №567/270/21) ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП та призначено покарання у вигляді штрафу в розмірі 340 грн.;

- постановою Острозького районного суду Рівненської області від 20.01.2022 (справа №567/100/22) ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП та призначено покарання у вигляді штрафу в розмірі 510 грн.;

- постановою Острозького районного суду Рівненської області від 15.11.2022 (справа №567/1310/22) ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП та призначено покарання у вигляді штрафу в розмірі 680 грн.;

- постановою Острозького районного суду Рівненської області від 20.12.2022 (справа №567/1512/22) ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП та призначено покарання у вигляді штрафу в розмірі 510 грн.;

- постановою Острозького районного суду Рівненської області від 01.02.2023 (справа №567/1559/22) ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП та призначено покарання у вигляді громадських робіт строком 40 (сорок) годин,

у порушення вимог ст.ст.11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст.3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, які затверджені Законом України №548-ХІУ від 24 березня 1999 року, ст.ст.3, 28, 29, 68 Конституції України, Конвенції Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу із цими явищами (Стамбульська конвенція), Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», 14 серпня 2023 року орієнтовно о 09 год. 00 хв. (більш точний час органом досудового розслідування не встановлено), перебуваючи на подвір`ї домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , маючи умисел на вчинення домашнього насильства, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно - небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, вчинив відносно колишньої дружини ОСОБА_4 дії психологічного насильства, а саме без наявних причин ображав її нецензурною лайкою та порушив звичний уклад життя потерпілої та своїми систематичними діями щодо потерпілої завдав їй психологічних страждань, психологічного травмування та погіршив якість її життя.

18 січня 2024 р., під час досудового розслідування, між обвинуваченим ОСОБА_5 та потерпілою ОСОБА_4 , за участю захисника обвинуваченого-адвоката ОСОБА_6 , укладено угоду про примирення обвинуваченого з потерпілою, у відповідності до вимог ст.ст.468, 469, 471 КПК України.

Згідно умов вказаної угоди її сторони дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій ОСОБА_5 за ст.126-1 КК України щодо обставин, викладених в обвинувальному акті від 18.01.2024 р., ОСОБА_5 повністю визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, вчинення якого ставиться йому у провину та зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення в обсязі обвинувального акту у судовому провадженні.

Сторони угоди за взаємною згодою визначили вид та міру покарання, яке повинен понести ОСОБА_5 у разі затвердження такої угоди, а саме за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України - у виді позбавлення волі строком 2 (два) роки. На підставі ст.ст.71, 72, ч.3 ст.78 КК України шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Острозького районного суду Рівненської області від 31.05.2022 року остаточно призначити ОСОБА_5 покарання за сукупністю вироків у виді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років 3 (три) місяці.

В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, встановлені ст.473 КПК України, та наслідки її невиконання.

Обвинувачений ОСОБА_5 в підготовчому судовому засіданні підтримав угоду, просив її затвердити та призначити узгоджене сторонами угоди покарання, повністю та беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України, вчиненого при обставинах, зазначених в обвинувальному акті від 18.01.2024 року, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання. Пояснив, що він розуміє права, надані йому законом, наслідки укладення та затвердження угоди, характер обвинувачення щодо якого він визнає себе винуватим, вид покарання, який буде застосовано до нього у разі затвердження угоди судом, відтак просить затвердити угоду.

Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_6 в підготовчому судовому засіданні не заперечував проти затвердження угоди про примирення, пояснив, що його підзахисний свою провину у вчинені кримінального правопорушення як під час досудового розслідування, так і в судовому засіданні визнає, угоду про примирення уклав добровільно, зауважень до правильності кваліфікації дій обвинуваченого немає, а тому не вбачає перешкод для затвердження такої угоди. Потерпіла ОСОБА_4 в підготовчому судовому засіданні підтримала угоду про примирення та просила її затвердити, вказуючи на те, що не має до обвинуваченого будь-яких претензій. Вказала, що уклала угоду про примирення добровільно, без застосування насильства, погроз, примусу чи обіцянок.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні не заперечила щодо затвердження угоди від 18.01.2024 р. про примирення між потерпілою ОСОБА_4 і обвинуваченим ОСОБА_5 . Вважає, що при укладенні угоди про примирення дотримані вимоги КК України та КПК України, просить угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для затвердження угоди про примирення між потерпілою та обвинуваченим суд виходить з наступного.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно із ч.3 ст.469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Кримінальне правопорушення, передбачене ст.126-1 КК України, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_5 визнав себе винуватим, відповідно до ст.12 КК України відноситься до нетяжких злочинів.

Покарання, узгоджене сторонами угоди, відповідає санкції, яка передбачена ст.126-1 КК України та загальним засадам призначення покарання.

Судом встановлено в судовому засіданні, що обвинувачений ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні нетяжкого злочину, сторони добровільно уклали угоду про примирення, зміст угоди відповідає вимогам ст.471 КПК України та закону, обвинувачений цілком розуміє положення ч.5 ст.474 КПК України.

Також судом встановлено, що обвинувачений та потерпіла повністю усвідомлюють зміст укладеної угоди про примирення, а також розуміють наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, передбачені ст.473 КПК України, а також наслідки невиконання угоди, передбачені ст.476 КПК України.

Підстав, передбачених ч.7 ст.474 КПК України, для відмови у затвердженні угоди про примирення судом не встановлено.

При цьому судом з`ясовано, що укладення угоди сторонами є добровільним, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Судом також встановлено, що умови угоди не суперечать вимогам КПК України, КК України та інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Обвинувачений ОСОБА_5 погоджується на призначення узгодженого покарання та в підготовчому судовому засіданні не повідомив про наявність перешкод для його виконання.

Беручи до уваги викладене, суд вважає доведеним у підготовчому судовому засіданні те, що ОСОБА_5 вчинив домашнє насильство та приходить до висновку про наявність фактичних та правових підстав для затвердження угоди про примирення у кримінальному проваджені по обвинуваченню ОСОБА_5 за ст.126-1 КК України з призначенням узгодженої між потерпілою та обвинуваченим міри покарання.

Відповідно до ст.65 КК України при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу, полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Виходячи з засади співмірності, призначене покарання за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують. Без урахування й належної оцінки всіх цих обставин у своїй сукупності обрана міра покарання не може вважатися справедливою.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, яке кваліфікується як нетяжкий злочин.

Беручи до уваги особу обвинуваченого ОСОБА_5 , суд враховує, що він не одружений, є військовослужбовцем в/ч НОМЕР_1 , по місцю проживання характеризується позитивно.

Згідно довідки КНП «Острозька багатопрофільна лікарня» № 185 від 16.08.2023 року ОСОБА_5 під спостереженням лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_5 згідно обвинувального акту та угоди про примирення є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, водночас обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_5 є рецидив злочину.

При призначенні покарання суд враховує, що ОСОБА_5 всьоме притягується до кримінальної відповідальності та нове кримінальне правопорушення вчинив до погашення судимості впродовж іспитового строку, встановленого вироком Острозького районного суду Рівненської області від 31.05.2022 р., згідно якого йому було призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі та на підставі ст.75 КК України ОСОБА_5 звільнено від відбування покарання з випробуванням та встановленням іспитового строку 2 роки. Таким чином, ОСОБА_5 , будучи раніше судимим, на шлях виправлення не став, а продовжив свою злочинну діяльність, що дає підстави суду прийти до висновку, що перевиховання та виправлення підсудного можливе в умовах ізоляції від суспільства.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , він вчинив протягом іспитового строку після постановлення вироку Острозьким районним судом Рівненської області від 31.05.2022 р., а відтак остаточну міру покарання відповідно до ст.ст.71, 72, ч.3 ст.78 КК України слід визначити з урахуванням вищевказаного вироку.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 в ході досудового розслідування не застосовувався, клопотань щодо обрання запобіжного заходу не заявлено.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся, витрати на залучення експерта та речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.314, 373, 374, 475 КПК України, -

ухвалив :

Затвердити угоду про примирення, укладену 18.01.2024 р. між обвинуваченим ОСОБА_5 та потерпілою ОСОБА_4 за участю захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 .

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України та призначити узгоджене сторонами угоди про примирення від 18.01.2024 р. покарання у виді позбавлення волі строком 2 (два) роки.

На підставі ст.71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Острозького районного суду Рівненської області від 31.05.2022 року та призначити ОСОБА_5 за сукупністю вироків остаточне покарання у виді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років 3 (три) місяці.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Рівненського апеляційного суду через Острозький районний суд Рівненської області шляхом подачі апеляції протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1