У Х В А Л А

Іменем України

09 січня 2024 року

Деснянський районний суд м.Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження №0001874 від 16 червня 2023 року відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Києва, українки, громадянки України, зареєстрованої та проживаючої в АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

по обвинуваченню у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 125, ч. 1 ст. 121 КК України,

за участю сторони обвинувачення - прокурора ОСОБА_4 ,

сторони захисту -обвинуваченої ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В :

У провадженні Деснянського районного суду м. Києва перебуває кримінальне провадження №0001874 від 16 червня 2023 року по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 125, ч. 1 ст. 121 КК України.

В судовому засіданні прокурором заявлено клопотання про продовження обвинуваченій строку тримання під вартою з підстав того, що наявний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ризик того, що обвинувачена зможе переховуватись від суду.

Захисник обвинуваченої просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора, з підстав його необґрунтованості та відсутності ризику, на який посилається прокурор, просив змінити обвинуваченій запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт.

Обвинувачена підтримала позицію свого захисника.

Суд вислухавши клопотання прокурора, позицію сторони захисту, дослідивши клопотання прокурора, матеріали судового провадження, приходить до такого висновку.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Відповідно до ухвали Деснянського районного суду м. Києва від 13 листопада 2023 року ОСОБА_3 продовжено строк тримання під вартою на 60 діб без визначення розміру застави, а саме до 11 січня 2024 року.

Відповідно до положеннь ч. 2 ст. 177, ст. 197 КПК України, підставою продовження строків тримання під вартою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Розглядаючи питання наявності ризику, на який посилався прокурор у клопотанні про продовження строку тримання обвинуваченої під вартою та позицію сторони захисту, суд приходить до наступного.

Так, ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдається до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. При визначенні ризиків закон не вимагає неспростовних доказів того, що обвинувачений однозначно, поза всяким сумнівом, здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає обґрунтування, що він має реальну можливість їх здійснити.

Як обов`язковий критерій застосування запобіжного заходу, в тому числі його продовження, ризик кримінального провадження має прогностичний характер, його визначення у конкретний проміжок часу спрямоване на усунення негативного впливу на кримінальне провадження в майбутньому.

Прокурор, розкриваючи ризик переховування, посилається на тяжкість можливого покарання, що передбачає позбавлення волі на тривалий термін. Існування цього ризику, на переконання суду, пов`язане, у першу чергу, із тяжкістю кримінальних правопорушеннь у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_3 . Так, суд враховує, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні в тому числі тяжкого злочину, що спричинив загибель людини, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до десяти років. Наведена обставина у виді безальтернативності та тяжкості покарання, на переконання суду, сама по собі може бути мотивом та підставою для обвинуваченої переховуватися від суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Ризик переховування від суду, суд також оцінює в світлі обставин цього кримінального провадження та вважає, що вказаний ризик є реальним.

Крім того, при вирішенні питання про продовження обвинуваченій строку тримання під вартою суд враховує, крім іншого, вік та стан її здоров`я, майновий стан, міцність соціальних зв`язків, репутацію обвинуваченої, ризик повторення чи продовження нею протиправної поведінки.

Не вирішуючи питання на даному етапі кримінального провадження про оцінку доказів з точки зору їх допустимості і достатності для визнання обвинуваченої винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, суд приходить до висновку, що вказані вище обставини, а також підвищена суспільна небезпека кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 дають підстави для висновку, що з боку обвинуваченої існує ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість переховуватися від суду.

При цьому, дані про зменшення або зникнення вказаного ризику відсутні, наявність характеризуючих даних про особу обвинуваченої, її, на думку захисника, бездоганну процесуальну поведінку, наявність постійного місця проживання, не виключають наявність зазначеного вище ризику.

Суд уважно ставиться до того, що зі сплином часу продовження запобіжного заходу потребує більшого обґрунтування тих ризиків, на які посилається сторона обвинувачення і що прокурор повинен надавати додаткові підстави щодо цього питання, проте вже надані прокурором доводи існуючого ризику дозволяє суду прийти до висновку, що застосований до обвинуваченої запобіжний захід у виді тримання під вартою цілком відповідає встановленому ризику та особі обвинуваченої.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку про необхідність продовження строку тримання обвинуваченої під вартою, оскільки прокурором доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризику, передбаченому п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, спробі переховуватися від суду.

А відтак клопотання прокурора підлягає задоволенню.

З урахуванням положень ч. 4 ст. 183 КПК України суд не визначає розмір застави у кримінальному провадженні.

Керуючись ст.ст. 176-178, 183, 197, 199, 331, 350, 369-372 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора Деснянської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_4 - задовольнити.

Продовжити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою на 60 днів, а саме до 08 березня 2024 року (включно).

Копію ухвали суду направити на виконання до Державної установи «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.

Копію ухвали вручити прокурору, обвинуваченій.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення через Деснянський районний суд м. Києва.

Головуючий -