Житомирський апеляційний суд
Справа №282/250/22 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч.3,4 ст. 185, ст. 126-1 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2023 року колегія суддів Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря: ОСОБА_5

обвинуваченого: ОСОБА_6

захисника: ОСОБА_7

прокурора: ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Романівського районного суду Житомирської області від 19 червня 2023 року, яким засуджено

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, не працюючого, раніше судимого,

за ч.4 статті 185 КК України 5 (п`ять) років позбавлення волі;

за ч. 3 статті 185 КК України 3 (три) роки позбавлення волі;

з ст. 126-1 КК України 1 (один) рік 6 (шість) місяців обмеження волі.

На підставі ч. 1 статті 70 КК України, шляхом поглинення менш суворих покарань більш суворим призначено ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

Початок строку відбування призначеного ОСОБА_6 покарання ухвалено рахувати з моменту набрання вироком суду законної сили, зарахувавши у відповідності до частини 5 статті 72 КК України в строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення з 23 березня 2023 року по день набрання вироком законної сили, із розрахунку день за день.

Запобіжний захід обвинуваченого ОСОБА_6 продовжено до набрання вироком законної сили, але не більше 60 днів з дня його ухвалення.

Ухвалено стягнути з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів кошти в сумі 9490 (дев`ять тисяч чотириста дев`яносто) гривень 43 копійки.

Питання про речові докази вирішено згідно до ст. 100 КПК України і у апеляційному порядку не оскаржується.

Арешт, що накладений на речові докази ухвалою слідчого судді Любарського районного суду Житомирської області від 28 січня 2022 року та 24 лютого 2023 року скасовано.

встановила:

Як встановив суд, ОСОБА_6 після звільнення з місць позбавлення волі, ніде не працюючи, зловживаючи спиртними напоями, не маючи власного житла, проживаючи без реєстрації в домогосподарстві своєї співмешканки ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в АДРЕСА_2 , систематично вчиняє домашнє насильство по відношенню до останньої.

Під час спільного проживання зі співмешканкою, в період з 10.03.2021 по 15.05.2021, ОСОБА_6 , своєю свідомою поведінкою, з використанням власної переваги, умисно, систематично вчиняв щодо неї психологічне та фізичне насильство, тобто здійснював систематично словесні образи, погрози, приниження, залякування, що призвело до психологічних страждань ОСОБА_9 .

Вказані дії ОСОБА_6 , виражались у систематичному висловлюванні в адресу своєї співмешканки, слів нецензурної лексики тощо. Такі дії ОСОБА_6 , завдають потерпілій психологічних страждань, які виражаються в приниженні честі та гідності ОСОБА_9 .

Так, 10.03.2021 близько 19 години, 11.03.2021 близько 17 години, 13.03.2021 близько 20 години, 14.03.2021 близько 22 години, 15.03.2021 близько 21 години 30 хвилин, 16.03.2021 близько 21 години, 17.03.2021 близько 12 години, 18.03.2021 близько 16 години, 20.03.2021 близько 19 години, 21.03.2021 близько 18 години, 22.03.2021 близько 18 години 30 хвилин та 23.03.2021 близько 12 години ОСОБА_6 , за місцем свого проживання, безпричинно, висловлювався в адресу своєї співмешканки нецензурною лексикою. За вказані дії, постановою Любарського районного суду від 13.04.2021 ОСОБА_6 , визнано винним за частиною 1 статті 173-2 КУпАП за вчинення психологічного насильства в сім`ї та призначено стягнення у виді штрафу у розмірі 10 (десяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян в сумі 170 (сто сімдесят) гривень. 19.03.2021 ОСОБА_6 , дільничним інспектором сектору превенції капітаном поліції ОСОБА_10 , винесено терміновий заборонний припис, щодо заборони в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою, а саме з ОСОБА_9 .

Не припиняючи своїх злочинних дій, 15.05.2021 близько 18 години, ОСОБА_6 , будучи неодноразово притягнутим до адміністративної відповідальності за вчинення насильства в сім`ї, усвідомлюючи свою перевагу у фізичному розвитку, діючи умисно та з мотивів явної неповаги до існуючих норм співжиття в сім`ї, на ґрунті неприязних відносин, знову вчинив щодо своєї співмешканки дії психологічного насильства, що виразились в словесних образах нецензурною лайкою та демонстрації своєї фізичної переваги, чим завдав шкоду психічному здоров`ю потерпілої.

Такими діями ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене статтею 126-1 КК України.

23.01.2022 близько 13 години ОСОБА_6 , будучи раніше судимим, повторно, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, керуючись корисливим мотивом, розбивши скло у вікні біля дверей веранди, через дане вікно із середини відкрив вхідні двері та проник всередину житлового будинку за адресою АДРЕСА_3 де в одній із кімнат даного будинку із шафи таємно викрав належні ОСОБА_11 грошові кошти у сумі 15 000 грн.

З викраденим грошима ОСОБА_6 , залишив вказане домогосподарство та розпорядився коштами на власний розсуд, заподіявши потерпілому ОСОБА_11 матеріальної шкоди на суму 15 000 грн.

Такі дії ОСОБА_6 кваліфіковано за частиною 3 статті 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у житло.

Окрім того, ОСОБА_6 , будучи судимим за вчинення злочинів проти власності судимість за які у визначеному законом порядку не знята та не погашена, на шлях виправлення не став та повторно, в умовах воєнного стану вчинив новий злочин проти власності за наступних обставин:

ОСОБА_6 20.02.2023 перебуваючи за місцем свого проживання по АДРЕСА_2 , достовірно знаючи про введений на території України воєнний стан, вирішив здійснити крадіжку чужого майна з домогосподарства ОСОБА_12 , що по АДРЕСА_4 .

Реалізуючи свій злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна з метою особистого збагачення, діючи з корисливих мотивів, ОСОБА_6 близько 18 години 00 хвилин 20.02.2023 прибув на територію домогосподарства по АДРЕСА_4 . Перебуваючи на території вказаного домогосподарства, переконавшись у відсутності власника та інших сторонніх осіб, які могли завадити вчиненню злочину, в цей же час, ОСОБА_6 за допомогою фізичної сили рук, відчинив кватирку віконного отвору, через яку проник у середину будинку по АДРЕСА_4 звідки умисно, таємно, повторно, в умовах воєнного стану викрав: дві тканеві накидки на стільці, сірого кольору, загальною вартістю 320,56 гривень; DVD програвач марки «LG», вартістю 613,33 гривень; плиту пічного опалення розміром 70X40 см, вартістю 797,67 грн.; два колісники пічного опалення, загальною вартістю 666,66 грн.

З викраденим майном ОСОБА_6 залишив місце вчинення злочину, розпорядившись викраденим на власний розсуд, заподіявши власнику ОСОБА_12 матеріальної шкоди на загальну суму 2 398,22 грн.

Такі дії ОСОБА_6 кваліфіковано за частиною 4 статті 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно та в умовах воєнного стану, поєднане з проникненням у житло.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження, кваліфікації дій, вважає, що вирок суду підлягає зміні в частині призначеного покарання.

На думку сторони захисту, при вирішенні питання про призначення покарання судом не в повній мірі враховано думку потерпілих. Зокрема те, що

потерпілий ОСОБА_11 при призначенні покарання поклався на розсуд суду, потерпіла ОСОБА_12 просила суд суворо не карати обвинуваченого, потерпіла ОСОБА_9 просила суд не позбавляти обвинуваченого волі та призначити йому умовну міру покарання.

Вважає, що судячи із поведінки обвинуваченого в судовому засіданні, обвинувачений критично оцінює свої дії, засуджує їх, щиро розкаюється у скоєному, бажає стати на шлях виправлення.

На думку сторони захисту, виправлення ОСОБА_6 можливе без ізоляції від суспільства, а призначення умовного покарання у повній мірі надасть можливість обвинуваченому реалізувати прагнення стати на шлях виправлення.

Просить вирок суду в частині призначеного покарання скасувати, ухвалити в цій частині новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 покарання, визначене судом першої інстанції і на підставі ст. 75 КК України звільнити його від відбування покарання з випробуванням терміном на 3 (три) роки, поклавши обов`язки передбачені п. п. 1, 2 ч.1 ст. 76 КК України.

Заслухавши доповідача, пояснення захисника та обвинувачуваного, які підтримали доводи апеляційної скарги, заперечення прокурора на апеляційну скаргу, перевіривши матеріали провадження, відповідно до вимог ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Висновки суду першої інстанції про фактичні обставини кримінального провадження та доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень є обґрунтованими і законними та апелянтом не оспорюються.

Не оспорюється в апеляційній скарзі також правильність кваліфікації дій ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 185, ч.4 ст. 185, ст. 126-1 КК України.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинне бути законним, обґрунтованим, вмотивованим.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Ці положення закону розповсюджуються не тільки на вирішення питання про доведеність чи не доведеність вини обвинуваченого, але й при призначенні покарання, в разі ухвалення обвинувального вироку.

Відповідно до загальних засад призначення кримінального покарання, передбачених ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

З кримінального провадження вбачається, що суд призначаючи ОСОБА_6 покарання в повній мірі дотримався вказаних вимог закону.

При призначенні покарання ОСОБА_6 судом було враховано тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, обставини, що пом`якшують його покарання щире каяття, сприяння розкриттю кримінальних правопорушень, обставину що обтяжує покарання - рецидив кримінального правопорушення (за ст. 126-1 КК України), дані про особу обвинуваченого, який має на утриманні двох неповнолітніх дітей, офіційно не працевлаштований, неодноразово судимий, перебуває на обліку у лікаря нарколога, раніше звільнявся від відбування покарання з випробуванням, висновків для себе не зробив з попередніх судимостей та вчинив нові умисні злочини.

Окрім того, судом враховано, досудову доповідь Житомирським районним сектором №7 філії ДУ «Центр пробації» у Житомирській області, згідно якої ризик вчинення повторного кримінального правопорушення обвинуваченого оцінюється як дуже високий, виправлення обвинуваченого без позбавлення волі або обмеження волі неможливе, а також думку потерпілих щодо призначення міри покарання.

За таких обставин, підстав вважати призначене ОСОБА_6 покарання явно несправедливим внаслідок його суворості, колегія суддів не вбачає, оскільки зазначене покарання є мінімальним відповідно до санкції ч.4 ст. 185 КК України, підстав для застосування положень ст. ст. 69, 75 КК України не знаходить.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,

постановила:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Романівського районного суду Житомирської області від 19 червня 2023 року щодо ОСОБА_6 - без змін.

Касаційна скарга на судове рішення може бути подана безпосередньо до Касаційного Кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції , а засудженим, який утримується під вартою в той самий строк - з моменту отримання копії судового рішення.

Судді: