КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/824/6777/2023 Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора групи прокурорів у кримінальному провадженні № 0002575 - прокурора Святошинської окружної прокуратури ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 19 жовтня 2023 року, щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, українця, з середньою спеціальною освітою, офіційно не одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину віком 3 місяці, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 28.08.2023 року Святошинським районним судом м. Києва за ч. 1 ст. 190 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 3 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком на 2 роки,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,-

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого суддіСвятошинського районного суду м. Києва від 19 жовтня 2023 року задоволено частково клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу та застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, строком на два місяці з дня затримання, тобто до 17.12.2023 року включно, заборонивши йому залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 цілодобово.

В задоволенні вимог про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - відмовлено.

Роз`яснено підозрюваному ОСОБА_7 , що відповідно до ст. 181 КПК України працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконання покладених на нього обов`язків.

Продовжено покладені на підозрюваного наступні, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;

- не відлучатися із населеного пункту в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, прокурор Святошинської окружної прокуратури ОСОБА_6 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову, якою задовольнити клопотання старшого слідчого СВ Святошинського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

На обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт зазначає, що оскаржувана ухвала слідчого судді є незаконною.

Апелянт вказує на те, що під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Зокрема, що підозрюваний ОСОБА_10 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, оскільки раніше судимий 28.08.2023 Святошинським районним судом м. Києва за ч. 1 ст. 190 КК України до покарання у вигляді обмеження волі до 3 років, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки, з метою уникнення відбуття покарання.

Враховуючи, що ОСОБА_10 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжкого, за яке передбачено безальтернативне покарання у вигляді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією всього майна, розуміючи неминучість покарання у разі визнання його винним у вчиненні злочину та тяжкість покарання, що йому загрожує, існують достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_10 , перебуваючи на волі, може переховуватись від слідства та суду.

Крім того, враховуючи, що ОСОБА_7 ніде не працює, не має постійного джерела доходу, підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, вчиненого з корисливого мотиву, у здійсненні збуту особливо небезпечного наркотичного засобу за грошову винагороду, а також з огляду на те, що існує обґрунтований ризик того, що перебуваючи на волі ОСОБА_10 , буде продовжувати вчиняти злочини, зокрема з однорідним складом.

З урахуванням зазначеного апелянт вважає, що інші більш м`які запобіжні заходи, такі як особисте зобов`язання, особиста порука, застава та домашній арешт не здатні запобігти ризикам, передбачені статтею 177 КПК України та встановлені під час досудового розслідування.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який підтримав подану стороною обвинувачення апеляційну скаргу, просив її задовольнити з наведених ній підстав та скасувати ухвалу слідчого судді, застосувати щодо підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, доводи захисника та підозрюваного, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора та просили залишити ухвалу слідчого судді без змін, вивчивши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню.

Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, 19.10.2023 року слідчий СВ Святошинського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_9 , за погодженням прокурора Святошинської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_6 , звернувся до слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у кримінальному провадженні № 0002575 від 06.07.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, відносно ОСОБА_7 .

На обґрунтування вимог даного клопотання слідчий послався на те, що у провадженні слідчого відділу Святошинського УП ГУ НП у м. Києві знаходиться кримінальне провадження відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.07.2023року за № 0002575, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_7 , не маючи постійного джерела доходів та ніде не працюючи, не пізніше 01.09.2023, з метою покращення свого матеріального становища, вирішив здійснювати збут особливо небезпечної психотропної речовини на території Святошинського району м. Києва.

З метою реалізації свого злочинного умислу, ОСОБА_7 за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, діючи з прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, керуючись корисливим мотивом та метою незаконного збагачення, шляхом вчинення кримінального правопорушення, а саме безпосереднього збуту психотропних речовин шляхом їх передачі покупцям та отримання від останніх грошових коштів.

У подальшому, в період своєї незаконної діяльності, тобто у період, що розпочався не пізніше 01.09.2023, ОСОБА_7 , діючи умисно та керуючись корисливим мотивом та метою незаконного збагачення, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, здійснив придбання особливо небезпечної психотропної речовини - PVP, який зберігав за місцем свого проживання, з метою подальшого збуту.

Так, 01.09.2023, приблизно о 13-50 год, ОСОБА_7 , знаходячись за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , діючи з прямим умислом, керуючись корисливим мотивом та з метою незаконного збагачення, зустрівся з ОСОБА_11 », який є особою, яка погодилась на конфіденційне співробітництво в межах контролю за вчиненням злочину, зі зміненими у передбаченому законом порядку анкетними даними, проводила оперативну закупку. В ході зустрічі ОСОБА_7 з меотю незаконного збуту попередньо придбаної ним особливо небезпечної психотропної речовини - PVP, отримав від ОСОБА_11 грошові кошти в сумі 400 гривень, та передав останньому паперовий згорток з вмістом особливо небезпечної психотропної речовини - PVP.

Цього ж дня, 01.09.2023, в період часу з 14:00 год по 14:20 год., за адресою: м. Київ, вул. Героїв Космосу, 19/В, ОСОБА_11 добровільно видав працівникам поліції один паперовий згорток, який придбав у ОСОБА_7 в рамках проведення оперативної закупки.

Згідно висновку експерта № СЕ-19/111-23/48330-НЗПРАП від 14.09.2023 надана на дослідження кристалоподібна речовина білого кольору містить в своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину - PVP, обіг якої заборонено, масою 0,167г. PVP є особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено.

Таким чином, ОСОБА_7 , обґрунтовано підозрюється у незаконному придбанні та зберіганні особливо небезпечної психотропної речовини з метою збуту, а також у незаконному збуті особливо небезпечної психотропної речовини, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

18.10.2023 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Обґрунтованість повідомленої підозри ОСОБА_7 , у вчиненні інкримінованого йому злочині повністю підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, а саме: рапортами працівників поліції; протоколом огляду місця події від 01.09.2023; висновком експерта № СЕ-19/111-23/48330-НЗПРАП від 14.09.2023; протоколом обшуку від 17.10.2023; протоколом затримання ОСОБА_7 в порядку ст. 208 КПК України; показами свідків та іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування до підозрюваного ОСОБА_12 запобіжного заходу є забезпечення виконання ним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання: спробам його переховування від органів досудового розслідування та суду; вчиненню інших кримінальних правопорушень, за наявністю для застосування стосовно ОСОБА_12 , запобіжного заходу.

19.10.2023 ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва задоволено частково клопотання слідчого та застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, строком на два місяці з дня затримання, тобто до 17.12.2023 року включно, заборонивши йому залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 цілодобово, а також покладено на підозрюваного обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, які визначені даною ухвалою.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до вимог ст. 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених в статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі і ті, які зазначені в ч. 1 ст. 178 КПК України.

З ухвали суду та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні слідчого підстави для застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою перевірялись при розгляді клопотання. При цьому був допитаний підозрюваний, вислухана думка прокурора та захисника, з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя з`ясував питання про те, чи підтверджується наявність зазначених у клопотанні слідчого підстав застосування саме такого запобіжного заходу, передбаченого статтею 183 КПК України.

За висновками слідчого судді, в даному провадженні існують підстави для застосування до підозрюваного більш м`якого, окрім виняткового, запобіжного заходу, враховуючи дані про особу ОСОБА_7 , в їх сукупності, а застосування до підозрюваного такого запобіжного заходу, як цілодобовий домашній арешт зможе запобігти ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України.

Згідно з ч. 3 ст. 176 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не зможе запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.

З урахуванням положень ст. ст. 177, 178 КПК України, п. 1 ст. 5 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, слідчому судді належало з`ясувати чи тримання підозрюваного під вартою є тим запобіжним заходом, який забезпечив би його належну процесуальну поведінку та виконання ним процесуальних обов`язків, та чи не було можливості обмежитися в даному випадку застосуванням менш суворого запобіжного заходу, що, як вважає колегія суддів, було правильно зроблено слідчим суддею.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Як вважає колегія суддів, слідчий суддя прийшов до обґрунтованого висновку про те, що застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту буде достатнім для запобігання ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України та для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_7 покладених на нього процесуальних обов`язків. Під час апеляційного розгляду встановлено, що підозрюваний ОСОБА_7 , виконує покладені на нього оскаржуваною ухвалою обов`язки, тобто обраний запобіжний захід є дієвим.

Що стосується посилань прокурора на те, що під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, то вони не спростовують можливості запобігання їм шляхом застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Згідно ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, дані про особу підозрюваного, розмір майнової шкоди, в заподіянні якого підозрюється особа.

Однак, вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного, враховуючи вимоги п.п. 3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Сама лише тяжкість інкримінованого обвинувачення, хоча і є визначаючим елементом при оцінці ризику ухилення від правосуддя, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою і не має пріоритетної сили перед позитивними даними про особу підозрюваного.

Так, ні в самому клопотанні, ні прокурором в судовому засіданні не було наведено індивідуальних підстав для підтвердження необхідності застосування тримання під вартою. При цьому слідчим суддею враховано міцність соціальних зв`язків підозрюваного ОСОБА_7 , який має постійне місце проживання та реєстрації, дружину, тримісячну дитину.

Разом з тим, клопотання не містить переконливого обґрунтування припущень прокурора про наявність у підозрюваного наміру перешкоджати ходу досудового розслідування у такий спосіб, що застосування більш м`якого запобіжного заходу буде недостатнім для запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

ЄСПЛ наголошує, що стаття 5 Конвенції гарантує основоположне право на свободу та недоторканність, яке є найважливішим у «демократичному суспільстві» у розумінні Конвенції. Кожен має право на захист цього права, що означає не бути позбавленим свободи або мати гарантії від продовження позбавлення свободи, крім випадків, коли таке позбавлення відбувалось за умов, встановлених у пункті 1 статті 5 Конвенції. Цей перелік винятків, встановлений у вищезазначеному положенні, є вичерпним і лише вузьке тлумачення цих винятків відповідає цілям цього положення, а саме - гарантувати, що нікого не буде свавільно позбавлено свободи (див. рішення від 14 жовтня 2010 року у справі «Хайредінов проти України» (Khayredinov v. Ukraine), № 38717/04, пункт 26, з подальшими посиланнями).

За вказаних обставин, проаналізувавши всі надані сторонами докази, слідчий суддя не вбачав підстав для задоволення клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Разом з цим, зважаючи на необхідність дотримання цілей кримінального провадження, принципів публічності, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, слідчий суддя, з метою забезпечення належної процесуальної поведінки, прийшов до висновку про доцільність застосування відносно підозрюваного ОСОБА_7 , запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

З огляду на викладене, зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких прокурор просить скасувати ухвалу суду не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.

Слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності з вимогами ст.ст. 177, 178, 181 КПК України, з урахуванням тяжкості кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , встановлених на даний час фактичних обставин його вчинення, характеризуючих даних про особу підозрюваного, застосував запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, а тому підстав для скасування ухвали слідчого судді, колегія суддів не вбачає.

За таких обставин, апеляційну скаргу прокурора слід залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді, якою застосовано відносно ОСОБА_7 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту - без змін.

Істотних порушень норм КПК України, які б тягнули за собою скасування ухвали слідчого судді, по справі не вбачається, а тому підстав для скасування ухвали слідчого судді, як про це просить прокурор, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 181, 183, 194, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду, -

п о с т а н о в и л а:

Ухвалу слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 19 жовтня 2023 року, - залишити без зміни, а апеляційну скаргу прокурора Святошинської окружної прокуратури ОСОБА_6 , - залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ ________________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4