Справа №:755/6212/22
Провадження №: 1-кп/755/195/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"12" лютого 2024 р. Дніпровський районний суд м. Києва судом у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши в залі суду у відкритому судовому засіданні заяву обвинуваченого ОСОБА_3 про відвід захисника ОСОБА_4 від участі у розгляді справи у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0001545 від 29.06.2022 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 186 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5 ,

представника потерпілого (дистанційно) ОСОБА_6 ,

захисника (дистанційно) ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшла заява засудженого ОСОБА_3 про відвід адвоката ОСОБА_4 від розгляду даного кримінального провадження, у зв`язку з неузгодженістю позицій стосовно його подальшого захисту. Також висловив недовіру захиснику ОСОБА_4 та просив залучити йому іншого захисника за рахунок держави.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 підтримав подану ним заяву про відвід захисника ОСОБА_4 та просив її задовольнити.

Адвокат ОСОБА_4 не заперечував проти відводу його від розгляду даного кримінального провадження, вказавши про неузгодженість з підзахисним позиції щодо його захисту.

Прокурор заперечував проти заявленого обвинуваченим відводу захиснику ОСОБА_4 , вказавши на зловживання ОСОБА_3 своїх процесуальних прав та не підтвердження ним свого матеріального становища, а саме неможливості самостійного укладення договору із захисником для забезпечення захисту.

Представник потерпілого ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_6 заперечила щодо відводу призначеного обвинуваченому захисника.

Суд заслухавши думку учасників судового провадження з цього питання та проаналізувавши мотиви викладені обвинуваченим, які на його переконання унеможливлюють подальшу участь у справі захисника ОСОБА_4 , приходить до наступного.

Відповідно до ст. 59 Конституції України, кожен має право на захист від обвинувачення та на правову допомогу.

Частиною 1 статті 20 КПК України передбачено, що обвинувачений має право на захист, яке, у тому числі, полягає у наданні йому можливості користуватися правовою допомогою захисника.

Також, статтею 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини визначено, що кожен, чиї права та свободи, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

Недотримання цієї складової права на захист на різних стадіях може призвести до істотних порушень вимог КПК та скасування судового рішення.

Згідно практики ЄСПЛ відображеної, зокрема, у п. 262 рішення ЄСПЛ від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», «право кожного обвинуваченого у вчиненні злочину на ефективний захист, наданий захисником…, є однією з основних ознак справедливого судового розгляду».

У п. 89 рішення ЄСПЛ від 13 лютого 2001 року у справі «Кромбах проти Франції» вказано, що «хоча право кожної особи, обвинувачуваної у вчиненні кримінального правопорушення, на ефективний захист адвокатом не є абсолютним, воно становить одну з головних підвалин справедливого судового розгляду».

Разом із тим, у п. 63 рішення ЄСПЛ від 09 червня 2011 року у справі «Лучанінова проти України», зазначено, що «для здійснення обвинуваченим свого права на захист йому зазвичай повинно бути забезпечено можливість отримати ефективну допомогу захисника із самого початку провадження» (п. 52 рішення ЄСПЛ від 27 листопада 2008 року у справі «Сальдуз проти Туреччини» та пункти 90-91 рішення ЄСПЛ від 12 червня 2008 року у справі «Яременко проти України»).

Тотожні висновки ЄСПЛ містяться, зокрема, у таких рішеннях: від 19 лютого 2009 року у справі «Доронін проти України», «Шабельник проти України», від 16 грудня 2010 року у справі «Боротюк проти України», від 03 листопада 2011 року у справі «Балицький проти України», від 24 листопада 2011 року у справі «Загородній проти України», від 12 січня 2012 року у справах «Тодоров проти України», «Довженко проти України», «Іглін проти України», від 15 листопада 2012 року у справі «Єрохіна проти України» та інші.

Показовим є рішення ЄСПЛ від 12 червня 2008 року у справі «Яременко проти України», де у п. 90 цього рішення ЄСПЛ як на підставу порушення п. 3 (с) ст. 6 Конвенції зазначив той факт, що кожен із двох інших захисників, які представляли заявника найімовірніше здійснювали символічний характер при наданні своїх послуг.

Таким чином, ЄСПЛ поставив під сумнів виконання захисниками ефективного захисту заявника, що становило істотне порушення вимог КПК.

За таких умов, враховуючи зазначене, суд приходить до висновку про задоволення заявленого обвинуваченим ОСОБА_3 клопотання про відвід призначеного йому ухвалою суду захисника ОСОБА_4 , з огляду на неузгодженість позицій стосовно подальшого захисту обвинуваченого від пред`явленого йому обвинувачення.

Окрім того, суд не стверджує факт здійснення захисником ОСОБА_4 непрофесійно своїх обов`язків, проте в ситуації що склалась вбачає за необхідне відвести адвоката ОСОБА_4 від здійснення захисту обвинуваченого ОСОБА_3 у вказаному кримінальному провадженні.

Також, суд виходячи з положень п. 2 ч. 1 ст. 49 КПК України в частині того, що суд зобов`язаний забезпечити участь захисника у кримінальному провадженні у випадках, якщо коли підозрюваний, обвинувачений заявив клопотання про залучення захисника, але за відсутністю коштів чи з інших об`єктивних причин не може його залучити самостійно.

З огляду на наведене суд вважає за необхідне, беручи до уваги те, що ОСОБА_3 заявлено клопотання про залучення захисника, та те, що, згідно наданих ним пояснень при розгляді даних питань про те, що він не має змоги залучити самостійно захисника в силу свого фінансового становища, з урахуванням положень ст.ст. 20, 49 КПК України, Закону України «Про безоплатну правову допомогу», Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах, ст.ст. 6, 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини та враховуючи і застосовуючи практику ЄСПЛ, зокрема, у п. 25 рішення від 20 грудня 2011 року у справі «Максименко проти України», що «забезпечення обвинуваченому у вчиненні злочину безоплатної юридичної допомоги, що є однією з вищезазначених гарантій, здійснюється за двох умов: якщо така особа не має достатньо коштів для оплати юридичної допомоги та якщо інтереси правосуддя вимагають, щоб цій особі була надана така допомога (серед інших прикладів - п. 39 рішення від 25 вересня 1992 року у справі «Фам Хоанг проти Франції»), доручити Регіональному центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у м. Києві призначити обвинуваченому ОСОБА_3 захисника у цій справі.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1-29, 45, 49, 52, 54, 369-372, 376 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву обвинуваченого ОСОБА_3 про відвід захисника - адвоката ОСОБА_4 - задовольнити.

Відвести адвоката ОСОБА_4 від участі у розгляді кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001545 від 29.06.2022 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 186 КК України.

Доручити Регіональному центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у м. Києві призначити обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адвоката/захисника для здійснення захисту за призначенням в порядку, передбаченому ст. 49 КПК України, на стадії розгляду кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001545 від 29.06.2022 року у Дніпровському районному суді м. Києва, у зв`язку із чим відкласти судове засідання до 10.00 години 21 лютого 2024 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Визначити час проголошення повного тексту ухвали - 13.02.2024 року о 15 год. 30 хв.

Суддя: