КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 листопада 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участі секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

підозрюваного ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7 , ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу з доповненнями захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 та доповненнями підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 19 жовтня 2023 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 19.10.2023 задоволено клопотання старшого слідчого другого відділу Управління з досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених працівниками правоохоронних органів та суддями, Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_9 , погоджене прокурором першого відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Генеральної інспекції Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 , та застосовано до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у виді домашнього арешту, із забороною цілодобово залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , за виключенням необхідності отримання медичної допомоги та/або необхідності забезпечення особистої безпеки у період дії воєнного стану, шляхом перебування у захисних спорудах

_____________________________________________________________________________________

Справа № 757/47004/23-к Слідчий суддя ОСОБА_10

Апеляційне провадження № 11-сс/824/6759/2023 Суддя-доповідач - ОСОБА_1

(бомбосховищах) на випадок оголошення повітряної тривоги, до 18.12.2023 включно.

Зобов`язано підозрюваного ОСОБА_6 виконувати процесуальні обов`язки, визначені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора або суду;повідомляти слідчого, прокурора, слідчого суддю, суд про зміну свого місця проживання; утриматися від спілкування із свідками, потерпілими особами та особами, визначеними слідчим або прокурором; здати на зберігання у відповідні органи державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Зобов`язано прокурора у кримінальному провадженні передати ухвалу про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту щодо підозрюваного ОСОБА_6 для виконання органу Національної поліції за його місцем проживання.

Обов`язок контролю за виконанням ухвали слідчого судді покладено на прокурора у кримінальному провадженні.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, захисник ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою залишити без задоволення клопотання слідчого, посилаючись на те, що слідчим суддею не досліджено матеріали кримінального провадження, на які посилався прокурор та просила дослідити сторона захисту.

На переконання захисника, у доданих до клопотання слідчого матеріалах відсутні докази причетності ОСОБА_6 до інкримінованих кримінальних правопорушень.

07.11.2023 від захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 надійшли доповнення до апеляційної скарги, в яких він просив скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, із покладенням необхідних процесуальних обов`язків.

У доповненнях до апеляційної скарги захисник навів доводи, аналогічні доводам раніше поданої апеляційної скарги та вказував на відсутність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 362, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 372 КК України.

Зокрема, ОСОБА_6 не був обізнаний про те, що слідчим ОСОБА_11 раніше, а саме 16.09.2017, у кримінальному провадженні №0001368 повідомлено про підозру іншій особі.

Підозрюваний з червня 2017 року по 27.11.2017 включно був відряджений до Запорізької обласної прокуратури та не перебував за місцем дислокації Запорізької місцевої прокуратури № 2.

Також апелянт зазначав, що 30.11.2017 безпосереднім керівником ОСОБА_6 - ОСОБА_12 були розписані матеріали кримінального провадження №0001368 разом з повідомлення про підозру ОСОБА_13 у цьому кримінальному провадженні, які надійшли із Запорізького РВП ДВП ГУНП в Запорізькій області. У матеріалах зазначеного кримінального провадження перебували докази винуватості ОСОБА_13 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України. Кримінальне провадження не містило матеріалів щодо можливої причетності іншої особи до вчинення цього кримінального правопорушення.

Одночасно з цим, слідчим ОСОБА_11 забезпечено явку ОСОБА_13 та його захисника - адвоката ОСОБА_14 до Запорізької місцевої прокуратури № 2. При спілкуванні з ОСОБА_13 останній повідомив, що він підтверджує фактичні обставини вчинення ним кримінального правопорушення, був обізнаний щодо дати, часу та місця його вчинення, визнавав свою вину.

Вивчивши вказане кримінальне провадження, ОСОБА_6 погоджено повідомлення про підозру ОСОБА_13 у вказаному кримінальному провадженні.

В подальшому, після виконання вимог ст. 290 КПК України, слідчим ОСОБА_11 складено обвинувальний акт відносно ОСОБА_13 , який погоджено ОСОБА_6 та скріплено ОСОБА_12 гербовою печаткою Запорізької місцевої прокуратури № 2.

При цьому ОСОБА_6 не погоджувалось повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри, яке міститься в матеріалах кримінального провадження № 0000064, а тому таке посилання у повідомленні про підозру ОСОБА_6 є безпідставним. Підпис у вищевказаному документі в графі слідчий та прокурор поставлений іншою особою, а не ОСОБА_6 .

Крім того, як убачається із повідомлення про підозру ОСОБА_6 , саме слідчим ОСОБА_11 у період з 24.11.2017 по 30.11.2017 допитано повторно свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 про причетність ОСОБА_13 до вчинення кримінального правопорушення. При цьому, попередні допити цих свідків слідчим ОСОБА_11 не були долучені до матеріалів кримінального провадження № 0001368.

Таким чином, на переконання захисника, зазначені обставини прямо підтверджують той факт, що саме 30.11.2017 ОСОБА_6 вперше надані матеріали кримінального провадження та умисно не надано інші матеріали, які б ставили під сумнів причетність ОСОБА_13 до вчинення кримінального правопорушення.

Органом досудового розслідування не надано доказів, які об`єктивно пов`язують ОСОБА_6 із завідомо неправдивим повідомленням про підозру ОСОБА_13 , а також докази внесення ним до Єдиного реєстру досудових розслідувань даних щодо повідомлення про підозру ОСОБА_13 та його причетності до підроблення документів.

Апелянт вказував на те, що стороною захисту подано клопотання органу досудового розслідування щодо проведення почеркознавчої експертизи, з метою спростування доводів щодо причетності ОСОБА_6 до підписання процесуальних документів у кримінальному провадженні № 0001368.

Слідчим суддею не обґрунтовано наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, обґрунтовуючи наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, орган досудового розслідування безпідставно послався на наявність у ОСОБА_6 закордонного паспарту, оскільки, як убачається із Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.2023 № 69, встановлено обмеження щодо перетину державного кордону прокурорами, інакше як з метою службового відрядження.

Листами від 12.06.2023 та 28.06.2023 на виклики слідчого, ОСОБА_6 підтвердив свою готовність до участі у слідчих діях та з огляду на наявність об`єктивних причин, які унеможливлювали його прибуття до м. Києва, запевнив орган досудового розслідування, що з`явиться для проведення слідчих дій.

Також стороною обвинувачення не надано доказів того, що посада, яку займає підозрюваний, надає йому можливість переховування від органів досудового розслідування.

Крім того, переховуватись від органів досудового розслідування на території, яка є найбільш наближеною до лінії фронту, об`єктивно не можливо, як і виїзд за межі Запорізької області без обґрунтування причин та перевірки документів.

Доводи щодо можливості ОСОБА_6 впливати на колег або поліцію є лише припущеннями.

Апелянт зазначав, що ОСОБА_6 не може знищити, сховати або спотворити будь-які речі та документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки обіймає посаду першого заступника керівника Шевченківської окружної прокуратури міста Запоріжжя, юрисдикція якої поширюється на Комунарський та Шевченківський райони міста Запоріжжя, а останнім місцем перебування кримінального провадження відносно ОСОБА_13 є Запорізька місцева прокуратура № 2, яка станом на цей час реорганізована в Запорізьку окружну прокуратуру Запорізької області, а тому він не має доступу до даного провадження.

Стороною обвинувачення не доведено можливість підозрюваного незаконно впливати на осіб у даному кримінальному провадженні або іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, а також не надано доказів про вчинення таких дій ОСОБА_6 з листопада 2017 року.

На думку апелянта, органом досудового розслідування не доведено, а слідчим суддею не перевірено недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж цілодобовий домашній арешт, для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні слідчого.

Слідчим суддею не враховано те, що ОСОБА_6 раніше не судимий, є інвалідом III групи з дитинства та потребує постійного лікарського нагляду, має міцні соціальних зв`язки в місці постійного проживання, зокрема наявність в нього родини та перебування на його утриманні батьків-пенсіонерів, які є тимчасово переміщеними особами з Херсонської області, а також не надано оцінки доказам наявності у нього постійного місця роботи та не досліджено докази його репутації.

У даному кримінальному провадженні відсутня майнова шкода.

Сама по собі тяжкість кримінального правопорушення не може бути безумовною підставою для застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту.

Місто Запоріжжя є прифронтовим містом та потребує оперативного реагування органів правопорядку, а застосований запобіжний захід перешкоджає ОСОБА_6 виконувати свої посадові обов`язки першого заступника керівника окружної прокуратури та призводить до порушення нормального функціонування вказаного органу правопорядку.

Слідчим суддею відмовлено у задоволенні клопотання про відсторонення ОСОБА_6 від займаної посади та станом на 06.11.2023 органом досудового розслідування не розглянуто клопотання про надання дозволу на перебування за межами місця мешкання з метою виконання посадових обов`язків на робочому місці.

Захисник вказував на те, що підозрюваний на займаній посаді належним чином виконував покладені на нього посадові обов`язки з забезпечення законності в умовах воєнного стану, має численні подяки від органів місцевого самоврядування міста Запоріжжя та військових.

Крім того, з дня постановлення оскаржуваної ухвали процесуальна поведінка ОСОБА_6 була належною, ним дотримувались умови застосованого запобіжного заходу, а тому, на думку захисника, можливо змінити запобіжний захід на особисте зобов`язання з метою забезпечення конституційного права особи на працю.

Також 07.11.2023 від підозрюваного ОСОБА_6 надійшли доповнення до апеляційної скарги, в яких він просив скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою застосувати щодо нього запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, із покладенням необхідних процесуальних обов`язків.

У доповненнях до апеляційної скарги підозрюваний вказував на те, що допитані у якості свідків прокурор ОСОБА_18 та заступник керівника прокуратури ОСОБА_12 повідомили про те, що саме він 30.11.2017 погодив обвинувальний акт щодо ОСОБА_13 та скерував його до суду, однак останні не вказують на його обізнаність про вручення ОСОБА_19 підозри та про внесення змін слідчим ОСОБА_11 до Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо підозрюваних.

Підозрюваний зазначав, що саме ним 30.11.2017 погоджено складене слідчим ОСОБА_11 повідомлення про підозру ОСОБА_13 та затверджено обвинувальний акт щодо останнього, оскільки старший групи прокурорів ОСОБА_20 був відсутній у зв`язку із відпусткою чи з інших причин.

Всі інші допитані у кримінальному провадженні свідки не надали показань щодо нього, а лише вказали на подію злочину, до якої він не причетний.

На переконання підозрюваного, органом досудового розслідування не доведено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України. Підозрюваний самостійно прибув до органу досудового розслідування для отримання повідомлення про підозру та до суду на розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу. З 01.01.2022 жодного разу не виїздив за межі України.

Події, що є предметом розслідування даного кримінального провадження, мали місце шість років тому, а саме досудове розслідування проводиться понад п`ять з половиною років, що спростовує твердження органу досудового розслідування про наявність ризику, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Інші доводи, викладені в доповненнях підозрюваного ОСОБА_6 , є аналогічними доводам раніше поданої апеляційної скарги з доповненнями захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 .

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення підозрюваного ОСОБА_6 та його захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу з доповненнями з наведених у ній підстав, прокурора ОСОБА_5 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга з доповненнями не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як убачається із матеріалів судового провадження, Головним слідчим управлінням Державного бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000064 від 15.02.2018, за підозрою ОСОБА_21 , ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 362, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 372 КК України та за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 364 КК України.

Згідно даних клопотання, органом досудового розслідування встановлено, що наказом Запорізької обласної прокуратури від 15.12.2015 № 544к ОСОБА_6 призначено на посаду прокурора Запорізької місцевої прокуратури № 2 Запорізької області.

Як зазначено в клопотанні, ОСОБА_6 , не зважаючи на обов`язок неухильно дотримуватися норм чинного законодавства, здійснюючи функції представника влади, будучи працівником правоохоронного органу, займаючи посаду прокурора Запорізької місцевої прокуратури № Запорізької області і, відповідно до вимог зазначеного законодавства та ч. 2 ст. 19 Конституції України, зобов`язаним діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, знехтував вимогами законодавства і умисно притягнув завідомо невинну особу до кримінальної відповідальності за попередньою змовою групою осіб, склав і видав завідомо неправдиві офіційні документи за попередньою змовою групою осіб вчинив несанкціоновану зміну інформації, яка оброблюється в автоматизованій системі за попередньою змовою групою осіб.

18.10.2023 ОСОБА_6 вручено повідомлення про підозру у притягненні завідомо невинного до кримінальної відповідальності слідчим, прокурором, поєднане з фальсифікацією, вчиненому за попередньою змовою групою, з попередньою правовою кваліфікацією таких дій за ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 372 КК України; у складанні та видачі завідомо неправдивих офіційних документів, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, з попередньою правовою кваліфікацією таких дій за ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 366 КК України; у несанкціонованій зміні інформації, яка оброблюється в автоматизованій системі особою, яка має право доступу до неї, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, з попередньою правовою кваліфікацією таких дій за ч. 3 ст. 362 КК України.

19.10.2023 старший слідчий другого відділу Управління з досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених працівниками правоохоронних органів та суддями, Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_9 звернувся до слідчого судді Печерського районного суду міста Києва із клопотанням, погодженим прокурором першого відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Генеральної інспекції Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 , в якому просив застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у виді домашнього арешту, із забороною цілодобово залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , за виключенням необхідності отримання медичної допомоги строком на 2 місяці, та покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КК України, зокрема: прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора або суду; не відлучатися за межі міста Запоріжжя без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання та місця роботи; утриматися від спілкування із свідками, потерпілими особами та особами, визначеними слідчим або прокурором; здати на зберігання у відповідні органи державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 19.10.2023 задоволено клопотання слідчого та застосовано до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у виді домашнього арешту, із забороною цілодобово залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , за виключенням необхідності отримання медичної допомоги та/або необхідності забезпечення особистої безпеки у період дії воєнного стану, шляхом перебування у захисних спорудах (бомбосховищах) на випадок оголошення повітряної тривоги, до 18.12.2023 включно, із зобов`язанням підозрюваного ОСОБА_6 виконувати процесуальні обов`язки, визначені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора, слідчого суддю, суд про зміну свого місця проживання; утриматися від спілкування із свідками, потерпілими особами та особами, визначеними слідчим або прокурором; здати на зберігання у відповідні органи державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

З такими висновками погоджується і колегія суддів.

Як убачається з ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Застосовуючи щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, слідчим суддею встановлено, що матеріали провадження містять достатні дані, які підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 362, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 372 КК України, та обґрунтовано визнано доведеними вказані у клопотанні слідчого ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема можливість підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити речі та документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків у цьому провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Врахувавши тяжкість та конкретні обставини кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_6 , суворість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватості, та дані про особу підозрюваного, слідчий суддя дійшов вірного висновку про необхідність застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, із покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

На переконання колегії суддів, такий запобіжний захід є пропорційним тим завданням, які має досягти орган досудового розслідування, співрозмірним із тяжкістю інкримінованих підозрюваному кримінальних правопорушень та їх наслідками, у повній мірі зможе забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_6 та запобігти встановленим в ході судового розгляду ризикам.

З наведених підстав, колегія суддів погоджується із висновком слідчого судді, та не убачає підстав для застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання, про яке порушено питання в апеляційній скарзі, оскільки, на переконання колегії суддів, такий запобіжний захід буде недостатнім стримуючим засобом, та не здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Викладені в апеляційній скарзі доводи про необґрунтованість повідомленої ОСОБА_6 підозри, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки слідчий суддя правильно встановив, що наведені у клопотанні дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 362, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 372 КК України.

Враховуючи, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх належності і допустимості, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на вищенаведені дані, у колегії суддів наявні підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

Для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення винуватості чи її відсутності у особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

У розумінні положень, що наведені у численних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21.04.2011, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №№12244/86,12245/86, 12383/86 від 30.08.1990, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28.10.1994 та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити це правопорушення.

Більш того, у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.07- Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Крім того, колегія суддів враховує правову позицію Європейського Суду з прав людини, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

У відповідності до змісту ст. 368 КПК України, питання щодо наявності чи відсутності події та складу кримінального правопорушення в діянні, винуватості особи в його вчиненні, у тому числі наявності або відсутності умислу в діях особи, вирішуються судом під час ухвалення вироку, тобто на стадії судового провадження.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій, доведеність його винуватості, у тому числі правильність кваліфікації його дій, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, а дослідження та оцінка доказів, встановлення наявності або відсутності події та складу кримінального правопорушення, та достатності доказів для доведеності винуватості особи, відноситься до стадії судового розгляду по суті, та не вирішується на стадії досудового розслідування.

З наведених підстав, доводи захисника в апеляційній скарзі про те, що ОСОБА_6 не був обізнаний про повідомлення слідчим 16.09.2017 про підозру у кримінальному провадженні № 0001368 іншій особі, та матеріали даного провадження не містили відомостей щодо можливої причетності іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також про те, що ОСОБА_6 умисно не надано інші матеріали, які б ставили під сумнів причетність ОСОБА_13 до вчинення злочину, посилання захисника на відсутність доказів вчинення ОСОБА_6 інших інкримінованих йому дій, а також посилання на неналежність та недопустимість зібраних у справі доказів, зокрема пояснень свідків, є передчасними та такими, що підлягають вирішенню під час розгляду кримінального провадження по суті.

Сукупність зібраних доказів та матеріалів судового провадження, на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі, є достатньою для продовження щодо підозрюваного запобіжного заходу.

Посилання в апеляційній скарзі з доповненнями на недоведеність наявності ризиків, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, є безпідставними, оскільки слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу, при цьому дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

Перевіряючи доводи клопотання сторони обвинувачення на предмет наявності ризиків переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду; знищення, сховання або спотворення речей та документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на свідків у цьому провадженні; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про їх наявність з огляду на тяжкість та конкретні обставини кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_6 , на тяжкість покарання, яке загрожує останньому у разі визнання його винуватим, та особу підозрюваного.

При цьому, доводи апелянтів про те, що підозрюваний не має наміру переховуватися від органів досудового розслідування та суду, самостійно прибував за викликом слідчого та суду, та підтвердив свою готовність до участі у слідчих діях, а також послання на дані про особу підозрюваного, самі по собі не забезпечують впевненості у належній процесуальній поведінці підозрюваного, у випадку застосування щодо нього запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання.

Посилання захисника в апеляційній скарзі про те, що ОСОБА_6 раніше не судимий, є інвалідом III групи з дитинства та потребує постійного лікарського нагляду, має міцні соціальні зв`язки в місці постійного проживання, має на утриманні батьків-пенсіонерів, які є тимчасово переміщеними особами з Херсонської області, має постійне місце роботи, не є достатньою підставою для відмови у задоволенні клопотання слідчого чи застосування щодо ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу, ніж цілодобовий домашній арешт.

Інші доводи апеляційної скарги висновків слідчого судді не спростовують.

Ухвала слідчого судді відповідає вимогам ст. 372 КПК України, та містить у собі відомості, передбачені ст. 196 КПК України.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.

За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому колегія суддів не вбачає підстав для її скасування, та задоволення апеляційної скарги захисника в інтересах підозрюваного.

Ураховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 176-178, 181, 376, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу з доповненнями захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 та доповненнями підозрюваного ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 19 жовтня 2023 року, - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

____________ ___________ ___________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3