Справа № 751/5378/23 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/729/23
Категорія - ч. 1 ст. 309 КК України. Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 жовтня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участю сторін кримінального провадження

захисника адвоката ОСОБА_6

прокурора ОСОБА_7

Розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000753 від 26 травня 2023 року, за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_6 на вирок Новозаводського районного суду м. Чернігова від 17 липня 2023 року,

щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з базовою загальною освітою, гранатометника 2 мотопіхотної роти мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_1 , який має на утриманні неповнолітню дитину, в силу ст. 89 КК України не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком ОСОБА_8 засуджений за ч. 1 ст. 309 КК України до двох років обмеження волі.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання, якщо протягом іспитового строку один рік не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави 956 грн. процесуальних витрат на залучення експерта.

Питання про долю речових доказів і документів вирішено у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Як установив суд, наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 09.05.2023 № 131 військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації ОСОБА_8 призначено на посаду гранатометника 2 мотопіхотної роти мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_1 .

24 травня 2023 року, близько 22 години, перебуваючи біля будинку АДРЕСА_2 , ОСОБА_8 знайшов та підібрав металеву ємність, всередині якої знаходилась особливо небезпечна психотропна речовина, обіг якої заборонено - PVP (1 -феніл-2-піролідин-1 -іл-пентан-1 -он), тим самим умисно, незаконно придбав її для власного вживання без мети збуту, всупереч положенням Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», яку поклав до своєї кишені, та став незаконно зберігати при собі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP (1- феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он) для власного вживання без мети збуту.

25 травня 2023 року, в період часу з 18 години 28 хвилин по 18 годину 32 хвилини, працівники поліції під час проведення огляду місця події, поблизу будинку № 28 по вулиці Козацькій в місті Чернігові, виявили та в подальшому вилучили у ОСОБА_8 металеву ємність з кристалічною речовиною, яка згідно з висновком експерта № СЕ-19/125-23/5778-НЗПРАП від 07.06.2023 містить в своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), маса якої становить 0,586г, яку ОСОБА_8 , перебуваючи у стані, викликаному вживанням наркотичних засобів, умисно, незаконно зберігав при собі для особистого вживання без мети збуту.

Згідно із постановою Кабінету Міністрів України № 770 від 06 травня 2000 року «Про затвердження переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), віднесено до особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких заборонено (таблиця І, список 2).

В апеляційній скарзі захисник адвокат ОСОБА_6 просить вирок суду в частині призначеного ОСОБА_8 покарання змінити, вказуючи на його суворість та не відповідність особі винного та тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення.

Мотивує тим, що вирок суду практично не можливий до виконання, оскільки ОСОБА_8 є військовослужбовцем та буде позбавлений можливості виконувати покладені на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України. Суд не врахував належним чином той факт, що обвинувачений призваний до лав збройних сил по мобілізації та перебуває в розташуванні військової частини, що позбавить його можливості періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти орган пробації про зміну місця проживання.

У телефонній розмові ОСОБА_8 повідомив свого захисника, що перебуває на виконанні бойового завдання безпосередньо в зоні бойових дій, який час він там перебуватиме невідомо, і де надалі він проходитиме службу також невідомо.

У зв`язку з викладеним, з урахуванням позиції свого підзахисного, захисник просить змінити вирок суду, призначивши мінімально можливе покарання, передбачене санкцією ч. 1 ст. 309 КК України у виді штрафу або ж закрити кримінальне провадження, звільнивши ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності у зв`язку з дійовим каяттям на підставі ст. 45 КК України.

Заслухавши доповідача, захисника, який підтримав доводи апеляційної скарги, просив призначити ОСОБА_8 покарання у виді штрафу, а бо ж звільнити його від кримінальної відповідальності у зв`язку з дійовим каяттям, прокурора, який заперечував проти доводів захисника, вирок суду вважав законним та обґрунтованим, звернув увагу на дані про особу обвинуваченого, який виключно негативно характеризується, вчинив кримінальне правопорушення, перебуваючи на військовій службі, а тому покарання у виді штрафу буде недостатнім покаранням, вирок суду просив залишити без зміни, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 в незаконному придбанні та зберіганні психотропних речовин без мети збуту, відповідають фактичним обставинам у кримінальному провадженні, зібраним доказам, в апеляційній скарзі не оспорюються та колегією суддів не перевіряються.

Розгляд в суді першої інстанції відбувався за правилами ст.ст. 381, 382 КПК України, в спрощеному провадженні.

Відповідно до ст. ст. 50,65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Тобто, кримінально-правовий зміст принципу справедливості полягає в тому, що покарання, яке застосоване до особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, повинно бути справедливим, тобто таким, що відповідає як тяжкості вчиненого кримінального правопорушення так і конкретним обставинам його вчинення, а також особливостям особистості злочинця.

Визначаючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, суд повинен виходити з їх класифікації, що передбачена норами ст. 12 КК України, а також із особливостей конкретного кримінального правопорушення й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета,спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо кримінальне правопорушення вчинене групою осіб характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

Термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної інстанції, а відмінність у такій оцінці принципового характеру.

Отже, справедливість розглядається як рівновага між вчиненим кримінальним правопорушенням і наслідками для особи, яка його вчинила, тобто між вчинком і покаранням.

На несправедливість призначеного вироком суду першої інстанції покарання має вказувати істотна (очевидна) диспропорція (порушення рівноваги) між визначеним судом видом та розміром покарання, і видом та розміром покарання, яке б мало бути призначено, з урахуванням усіх обставин, що повинні враховуватись при призначенні покарання.

Як убачається з мотивувальної частини вироку, призначаючи ОСОБА_8 покарання, суд правильно врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України належить до кримінальних проступків, відомості про особу винного, який на даний час проходить військову службу за призовом, притягувався до адміністративної відповідальності, за місцем проживання характеризується позитивно, є особою молодого віку та має на утриманні неповнолітнього сина, врахував обставини, які пом`якшують покарання - щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, а також обставину, яка його обтяжує - вчинення кримінального правопорушення особою, яка перебуває у стані, викликаному вживанням наркотичних засобів.

Саме встановлені судом пом`якшуючі обставини та відомості про особу винного, який проходить військову службу захищаючи територіальну цілісність нашої держави, мир та спокій її громадян, і дали суду можливість для призначення покарання в межах санкції ч. 1 ст. 309 КК України у виді обмеження волі з подальшим звільненням ОСОБА_8 від його відбування на підставі ст. 75 КК України.

Призначення мінімального покарання у виді штрафу, на думку колегії суддів, є неможливим з урахуванням обставин вчинення кримінального правопорушення та особи винного.

Так, ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення на той час, коли вже був призваний для несення військової служби за призовом під час мобілізації, що не зупинило його не тільки від вживання наркотичних засобів, але і від їх придбання.

Більш того, ОСОБА_8 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, а тому чітко усвідомлював наслідки своїх кримінально карних дій. Лише за травень 2023 року щодо обвинуваченого був складений 21 протокол про вчинення адміністративного правопорушення, в тому числі і за керування транспортним засобом особою, яка перебуває в стані алкогольного/наркотичного сп`яніння.

За час проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_2 на посаді стрільця-помічника гранатометника ОСОБА_8 зарекомендував себе з негативного боку, до виконання вимог статутів Збройних Сил України, службово-посадових обов`язків, наказів командирів та начальників ставився з неналежним розумінням, був схильний до порушень військової дисципліни, потребував постійного контролю з боку командирів та начальників, за характером неврівноважений.

ОСОБА_8 був переведений в іншу військову частину НОМЕР_1 на підставі наказу командира на посаду стрільця-санітара, де за час несення служби знову ж таки зарекомендував себе з негативної сторони.

Такі дані про особу обвинуваченого вказують на правильність висновків суду про призначення покарання у виді обмеження волі зі звільненням від його відбування у разі виконання покладених обов`язків, оскільки посткримінальна поведінка ОСОБА_8 повинна бути під контролем, про що у своїх характеристиках вказували командири двох різних військових частин, в яких обвинувачений проходив та на даний час проходить військову службу.

Вказуючи на неможливість виконання вироку в частині виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, захисник помиляється.

У разі виявлення факту призову засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням, на військову службу під час дії особливого періоду ІНФОРМАЦІЯ_2 надає уповноваженому органу з питань пробації повну інформацію про військову частину, в якій засуджений проходить військову службу, її місце знаходження та витяг з відповідного наказу.

Отримання такої інформації надасть уповноваженій особі органу пробації вирішити питання щодо контролю за поведінкою засудженого безпосередньо з керівництвом військової частини. При цьому, ч. 1 ст. 163 КВК України нагляд за поведінкою військовослужбовців, звільнених від відбування покарання з випробуванням, протягом визначеного судом іспитового строку здійснюється командирами військових частин.

Проходження ОСОБА_8 військової служби жодним чином не перешкодить виконанню вироку, оскільки ні під час судового розгляду, ні під час апеляційного перегляду, ні в апеляційній скарзі не наведено жодних об`єктивних даних про можливість призначення ОСОБА_8 більш м`якого покарання, ніж визначив суд першої інстанції, з огляду на дані про його особу.

Факт проходження військової служби не зменшує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та не вказує на позитивні зміни в поведінці самого обвинуваченого, який будучи елітою держави, виконуючи обов`язок по захисту нашої держави, її громадян та територіальної цілісності, негативно характеризується командирами двох військових частин, що спростовує можливість його виправлення без здійснення контролю за його поведінкою, хоча б і настільки мінімального, який можливий з урахування того, що ОСОБА_8 проходить військову службу, але відсутність покарання спровокує засудженого на відчуття безкарності за вчинене.

Підстав для звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 45 КК України не встановлено, адже в діях винного не вбачається дійового каяття після вчинення кримінального правопорушення.

За таких обставин, коли рішення суду першої інстанції є обґрунтованим та відповідає вимогам кримінального та кримінально-процесуального законів, підстав для його зміни чи скасування, колегія суддів не вбачає.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-405, 407, 532 КПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Новозаводського районного суду м. Чернігова від 17 липня 2023 року щодо ОСОБА_8 , без змін.

Ухвала набуває законної сили після її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4