Справа 756/1443/21 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/4691/2023 Доповідач у ІІ інстанції ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

07 листопада 2023 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченої ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 на вирок Оболонського районного суду м. Києва від 11 квітня 2023 року, щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Чорнобиль Київської області, зареєстрованої та жительки АДРЕСА_1 , такої, що має вищу освіту, розлученої, маючої на утриманні двох малолітніх дітей: ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , офіційно непрацевлаштованої, судимої:

- вироком Броварського міськрайонного суду Київської області від 09.02.2018 за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 69 цього Кодексу до покарання у виді штрафу в розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 грн (справа №361/575/18);

- вироком Київського апеляційного суду від 12.09.2022 до покарання: - за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України - у виді штрафу в розмірі 1 000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян; - за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України - у виді позбавлення волі на строк 1 рік. На підставі ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік. На підставі ст. 79 КК України звільненої від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 1 рік та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України (справа №754/14663/20);

- вироком Деснянського районного суду міста Києва від 26.09.2022, залишеним без зміни ухвалою Київського апеляційного суду від 24.01.2023: до покарання у виді позбавлення волі: - за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України - на строк 1 рік 6 місяців; - за ч. 2 ст. 185 КК України - на строк 2 роки. На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки. Ухвалено рішення про самостійне виконання вироку Київського апеляційного суду від 12.09.2022 щодо ОСОБА_7 (справа №754/1083/21);

обвинуваченої у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Оболонського районного суду м. Києва від 11 квітня 2023 року ОСОБА_7 визнано винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань за цим вироком та попереднім вироком Деснянського районного суду міста Києва від 26.09.2022 ОСОБА_7 визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки 2 (два) місяці.

На підставі ст. 72 КК України в строк покарання, визначеного остаточно за сукупністю злочинів, зараховано покарання частково відбуте ОСОБА_7 за вироком Деснянського районного суду міста Києва від 26.09.2022.

Вирок Київського апеляційного суду від 12.09.2022 щодо ОСОБА_7 , яким останню засуджено до покарання: - за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України - у виді штрафу в розмірі 1 000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян; - за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України - у виді позбавлення волі на строк 1 рік та на підставі ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік зі звільненням від його відбування з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 1 рік та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, на підставах ст. 79 КК України, -ухвалено виконувати самостійно.

Вирішено питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні.

Вироком суду ОСОБА_7 визнана винною у вчиненні закінченого замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), повторно, за обставин, коли остання виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від її волі, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, за наступних обставин.

30.10.2020 приблизно о 12:20 ОСОБА_7 перебувала в торгівельній залі супермаркету «СІЛЬПО» у місті Києві (просп. Оболонський, 21б), де у неї раптово виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, що належить ТОВ «СІЛЬПО - ФУД» (), вчиненого повторно, реалізуючи який, того ж дня у той же час ОСОБА_7 , перебуваючи у відділі з продуктовими товарами вищевказаного супермаркету, переконавшись у тому, що за її злочинними діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає, діючи таємно умисно з корисливих мотивів з метою власного збагачення, шляхом вільного доступу взяла зі стелажів магазину наступний товар, що належить ТОВ «СІЛЬПО - ФУД» (), а саме: - ковбаса Московська СК АЛАН (арт. 35211), вагою 0,697 кг, вартістю 308,91 грн. (без урахування ПДВ); - ковбаса Московська в/c с/к ГЛОБИНО (арт. 56404), вагою 0,972 кг, вартістю 399,69 грн. (без урахування ПДВ); - цукерки жувальні ELVAN TOFFIX МІКС (арт. 767747), вагою 0,190 кг, вартістю 15,05 грн. (без урахування ПДВ); - батончик BOUNTY з м`якоттю кокосу у молочному шоколаді (арт. 597935), у кількості 2 одиниці, вартістю 66,38 грн. (без урахування ПДВ); - сир SPOMLEK РАДАМЕР 45% (арт. 47330), вагою 0,508 кг, вартістю 113,38 грн. (без урахування ПДВ), а всього на загальну суму 903,40 грн. (без урахування ПДВ), який поклала до сумки чорного кольору, яка була при ній того дня.

Виконавши всі дії, які ОСОБА_7 вважала необхідними для таємного викрадення чужого майна, вчиненого повторно, маючи при собі несплачений товар, пройшла лінію кас супермаркету «СІЛЬПО» та направилась на вихід з нього, однак свій злочинний умисел до кінця не довела з причин, що не залежали від її волі, оскільки була зупинена працівниками охорони супермаркету.

Внаслідок вчинення злочину в разі доведення його до кінця ОСОБА_7 могла спричинити ТОВ «СІЛЬПО - ФУД» () матеріальну шкоду на загальну суму 903,40 грн (без урахування ПДВ).

В апеляційній скарзі захисник, вказуючи на те, що вирок в частині призначеного ОСОБА_7 покарання суворий та не відповідає особі винної і до неї можливе застосування меншого строку покарання, просить на підставі ч.4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань за цим вироком та попереднім вироком Деснянського районного суду м. Києва від 26.09.2022 року, визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки та 1 місяць. Вказує, що ОСОБА_7 повністю визнала вину у скоєному кримінальному правопорушенні та щиро розкаялась, має на утриманні двох неповнолітніх дітей.

Захисник, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляд справи, в судове засідання не з`явився, клопотань про відкладення від нього не надходило.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який заперечив проти апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні закінченого замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), повторно, за обставин, коли остання виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від її волі, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичнимобставинам кримінального провадження і підтверджуються наявними доказами, в їх сукупності, які за згодою учасників судового провадження досліджувались у порядку передбаченому ч.3 ст. 349 КПК України, а тому, згідно із ч.2 ст. 394 КПК України апеляційному оскарженню та перегляду не підлягають.

Перевіряючи вирок суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги захисника в частині призначення обвинуваченій більш м`якого покарання, колегія суддів враховує наступне.

Відповідно до ст.ст. 50, 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Дотримання загальних засад призначення покарання є гарантією обрання винній особі необхідного й доцільного заходу примусу, яке би ґрунтувалося на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяло досягненню справедливого балансу між правами і свободами людини та захистом інтересів держави й суспільства.

Відповідно до ч.2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Згідно із загальними засадами призначення покарання, що регламентовані ст. 65 КК України, суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених ч. 2 ст. 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Призначаючи ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції повністю дотримався вимог вищезазначених норм кримінального закону. Зокрема, суд врахував ступінь тяжкості злочину, що відповідно до ст. 12 КК України відноситься до нетяжких злочинів, дані про особу обвинуваченої, зокрема, її вік, те, що остання має вищу освіту, неодружена, має на утриманні двох малолітніх дітей ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , має постійне місце реєстрації та місце проживання на території України (м. Бровари Київської області), за місцем проживання формально посередньо характеризується, на спеціальних обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, що свідчить про її осудність. Обставиною, що пом`якшує покарання відповідно до ст. 66 КК України суд визнав щире каяття з огляду на те, що обвинувачена, висловивши самозасудження своєї кримінально караної поведінки та зазначивши про готовність нести кримінальну відповідальність, вину у вчиненні злочину визнала повністю та під час допиту в суді зазначила, що шкодує про свій вчинок і розкаюється, що свідчить про наявність обставини, що пом`якшує покарання, - щире каяття, обставин, що обтяжують покарання, не встановив.

Врахувавши зазначені обставини, суд першої інстанції дійшов висновку, що необхідним й достатнім для виправлення та попередження вчинення обвинуваченою нових злочинів буде покарання у виді позбавлення волі в межах санкції інкримінованої статті, з яким погоджується і колегія суддів, оскільки саме таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами вчиненого і особою винної.

Також колегія суддів погоджується з призначеним обвинуваченій на підставі ч.4 ст. 70 КК України остаточного покарання у виді 2 років 2 місяців позбавлення волі.

На переконання колегії суддів, таке покарання відповідатиме вимогам статей 50, 65 КК України та принципам законності, індивідуалізації та справедливості.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої внаслідок суворості, які були б безумовними підставами для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не наведено, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а вирок суду першої інстанції без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Вирок Оболонського районного суду м. Києва від 11 квітня 2023 року щодо ОСОБА_7 - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженою, яка тримається під вартою, - в той самий строк, з дня вручення їй копії судового рішення.

Суддя Суддя Суддя