Справа № 344/8568/23
Провадження № 11-кп/4808/150/24
Категорія ст.331 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2024 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_3

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали контрольного провадження за апеляційною скаргою захисника адвоката ОСОБА_8 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , на ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 22 січня 2024 року про продовження ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,-

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 22 січня 2024 року задоволено клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_10 . Застосування запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_10 у виді тримання під вартою продовжено до 21 березня 2024 року включно.

Відмовлено у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_8 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_9 на домашній арешт.

Задоволено клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_9 . Застосування запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_9 у виді тримання під вартою продовжено до 21 березня 2024 року включно.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, захисник обвинуваченого ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу. Просить скасувати суду та ухвалити нову ухвалу, якою змінити ОСОБА_9 запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт.

Вважає ухвалу суду необ`єктивною, незаконною, необґрунтованою.

Зокрема, сторона захисту посилається на те, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та суперечать доказам, дослідженим в судовому засіданні. Так, суд в мотивувальній частині оскаржуваної ухвали послався на клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу від 19.01.2024 року, яке є однотипним своєму обґрунтуванні з липня 2023 року. оскаржувана ухвала не містить виклад обставин та доказів, які свідчать про те, що заявлені ризики щодо ОСОБА_9 не тільки не зникли зі спливом часу його перебування під вартою, але й існують взагалі. Суд в котрий раз виходив виключно з тяжкості інкримінованих ОСОБА_9 злочинів, як з єдиної підстави для продовження застосування запобіжного заходу, що суперечить рішенням ЄСПЛ. Крім того, суд не дав оцінки невідповідності клопотання прокурора вимогам ст. 178 КПК України, щодо відсутності в ньому посилання на дані, характеризуючі особу ОСОБА_9 , та вийшов за межі клопотання.

Крім того, захисник вказує на допущені судом істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, оскільки судом при постановленні оскаржуваної ухвали не враховано правові висновки ЄСПЛ, зокрема, щодо питання оцінки наявності чи відсутності ризиків. Також зауважує, що місцевий суд продовжив обвинуваченим ОСОБА_9 та ОСОБА_10 запобіжний захід однією ухвалою при наявності двох окремих щодо кожного з них клопотань сторони обвинувачення.

Вказує, що упередженість місцевого суду виявилась і в тому, що суд при постановленні оскаржуваної ухвали безпідставно відмовив у задоволенні заявленого захистом клопотання про зміну ОСОБА_9 запобіжного заходу та не зазначив, чому не взяв до уваги докази захисту, які могли істотно вплинути на висновки суду.

Під час апеляційного розгляду:

- захисник обвинуваченого ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_8 підтримав вимоги апеляційної скарги;

- прокурор заперечив проти задоволення апеляційної скарги захисника, вважає ухвалу суду законною та обґрунтованою.

Заслухавши доповідь судді, учасників судового провадження, перевіривши матеріали контрольного провадження, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.

В силу вимог ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Статтею 199 КПК України передбачено порядок продовження строку тримання під вартою, а з частини третьої даної норми слідує, що звертаючись до суду з клопотанням про продовження строків тримання під вартою, прокурор має викласти, зокрема обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують продовження тримання особи під вартою.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дотримався зазначених вимог кримінального процесуального закону.

З матеріалів контрольного провадження вбачається, що на розгляді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області перебуває кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст.307, ч. 3 ст. 307 КК України та ОСОБА_12 , ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 307 КК України, а також про обвинувачення ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України.

Під час судового розгляду прокурор заявив клопотання про продовження раніше обраного щодо ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, у зв`язку з тим, що встановлені під час досудового слідства ризики, передбачені ст.177 КПК України, продовжують існувати, а тому підстави для зміни чи скасування запобіжного заходу відсутні.

Крім того, захисник ОСОБА_8 подав до суду клопотання про зміну обвинуваченому ОСОБА_9 запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт. Зокрема, посилався на те, що характеризуючі особу ОСОБА_9 докази, переконливо свідчать про можливість застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу, який забезпечить належну поведінку обвинуваченого протягом всього судового розгляду.

Оскаржуваною ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання захисника, а клопотання прокурора задоволено та продовжено обвинуваченому ОСОБА_9 строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів.

Під час розгляду клопотання про продовження строку запобіжного заходу суд першої інстанції врахував тяжкість кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч.2 ст. 309 КК України, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_9 , які відповідно до ст. 12 КК України, є особливо тяжкими злочинами (ч.3 ст.307 КК України) та нетяжким злочином (ч.2 ст.309 КК України), дані, що характеризують особу обвинуваченого, а саме його вік, стан здоров`я та майновий стан, наявність постійного місця проживання, міцність соціальних зв`язків, репутацію обвинуваченого ОСОБА_9 , що раніше судимий вироком Дарницького районного суду м. Києва від 17.02.2022 за ч.1 ст.309 КК України до покарання у виді штрафу, який сплачено, а також ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, які не зменшилися, а саме: можливість переховування обвинуваченого від суду, можливість незаконного впливу на свідків; можливість перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином; можливість вчинення інших кримінальних правопорушень.

Так, підставами вважати, що ОСОБА_9 , перебуваючи на волі, може переховуватися від суду, є те, що він обвинувачуються у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна, і у разі визнання його винуватими, ризик втечі для нього може бути менш небезпечним, ніж призначене покарання і процедура його відбування.

Суд першої інстанції правильно врахував те, що продовжує бути високим ризик незаконного впливу обвинуваченого на свідків у цьому кримінальному провадженні, оскільки розгляд кримінального провадження триває та ще не допитані свідки.

Колегія суддів також погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що на даний час продовжує існувати ризики того, що обвинувачений може перешкоджати судовому провадженню, зокрема, впливаючи на свідків.

Підставами вважати, що ОСОБА_9 , перебуваючи на волі, може вчинити інше кримінальне правопорушення, є те, що обвинуваченому інкримінується вчинення декількох кримінальних правопорушень упродовж вказаного проміжку часу, а також ОСОБА_9 вже притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, пов`язаного з незаконним обігом наркотичних засобів.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно врахував тяжкість кримінальних правопорушень, в яких обвинувачується ОСОБА_9 , серед яких є особливо тяжкий злочин, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна.

Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

На думку колегії суддів, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що ризики, які існували на час обрання ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою продовжують існувати, що виправдовує його тримання під вартою та унеможливлює застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу, оскільки такий не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

З огляду на вищевказане, апеляційні твердження захисника обвинуваченого щодо відсутності доказів існування ризиків є необґрунтованими, оскільки ризики, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України встановлені в ухвалі суду та підтверджуються матеріалами провадження.

В апеляційній скарзі захисника не наведено переконливих доводів щодо запобігання наявним ризикам в інший спосіб, ніж передбачений відповідним судовим рішенням. При цьому характеризуючі особу ОСОБА_9 дані, на які посилається захисник клопотанні, на думку колегії суддів, є недостатніми для гарантування належної поведінки обвинуваченого та не свідчать про відсутність вказаних ризиків з огляду на конкретні обставини кримінальних правопорушень.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою, врахував ступінь тяжкості інкримінованих обвинуваченому кримінальних правопорушень, дані про його особу, наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, та прийняв відповідне судове рішення, яке не суперечить вимогам закону та загальним засадам кримінального провадження.

Колегія суддів враховує, що при вирішенні питання про необхідність продовження строку тримання під вартою стосовно обвинуваченого необхідно враховувати наявність конкретного суспільного інтересу, який превалює над принципом поваги до свободи особистості з метою забезпечення конституційних засад спрямованих на захист найвищих соціальних цінностей в Україні.

Таким чином, тримання під вартою обвинуваченого в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу щодо обвинуваченого, зважаючи на суспільний інтерес, який з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і основоположних свобод.

Колегія суддів звертає увагу на те, що на стадії судового розгляду кримінального провадження суд самостійно вирішує питання про застосування чи продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з метою забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого, яка дозволить розглянути кримінальне провадження у розумні строки.

Враховуючи наведене, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування, про що порушується питання в апеляційній скарзі, не встановлено, а тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 376,404,405,407,418,419,422-1КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_8 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , залишити без задоволення.

Ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 22 січня 2024 року про продовження ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_3

Судді: ОСОБА_4

ОСОБА_5