Номер справи137/1388/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.01.2024

Літинський районний суд Вінницької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілих: ОСОБА_4 ,

ОСОБА_5 ,

ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань у смт. Літин кримінальне провадження №0000710 від 09.09.2023 за обвинуваченням ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , із середньою освітою, вдівця, пенсіонера, раніше не судимого, у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_8 09.09.2023 близько 15 години 00 хвилин, керуючи технічно справним автомобілем «ВАЗ 21063», державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись автодорогою М-30 сполученням «Стрий - Тернопіль - Кропивницький - Знам`янка - Луганськ - Ізварине» в напрямку м. Вінниця правою смугою руху, навпроти будинку №35 по вул. Хмельницьке шосе в с. Лукашівка Вінницького району Вінницької області, не врахував дорожню обстановку, а саме: наявність заокруглення дороги праворуч по напрямку його руху, а також стан транспортного засобу, не обрав безпечної швидкості, внаслідок чого втратив змогу контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним, що призвело до зіткнення автомобіля з металевим огородженням дороги, розташованим праворуч по напрямку його руху. Внаслідок дорожньо-транспорної пригоди пасажир автомобіля ОСОБА_9 загинула на місці пригоди, а пасажири ОСОБА_5 та ОСОБА_6 отримали середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Згідно з висновком судово-медичної експертизи №770 від 10.10.2023 у ОСОБА_9 виявлено сполучну травму тіла у вигляді закритої черепно-мозкової травми (рана лобної ділянки, крововиливи в м`які тканини голови, розлиті субарахноїдальні крововиливи конвекситальної поверхні обох лобових часток), закритої травми грудної клітки (синець на шкірі бічної поверхні грудної клітки праворуч, крововиливи в корені легень, зливні крововиливи реберних та діафрагмальних поверхонь обох легень, множинні переломи ребер); закритої тупої травми живота та заочеревинного простору (гематома в паранефральну клітковину обох нирок та малий таз, розрив лівої нирки, множинні радіальні розриви печінки); рант правої нижньої кінцівки. Смерть ОСОБА_9 настала від вказаної сполучної травми тіла, що підтверджується виявленими під час секції трупа ОСОБА_9 ознаками та результатами судово-медичної гістології. Між сполучною травмою тіла та смертю ОСОБА_9 є причинний зв`язок. Сполучна травма тіла виявлена у ОСОБА_9 утворилася від дії твердого тупого предмета (предметів) та, згідно п. 2.1.3. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», має ознаки тяжкого тілесного ушкодження, як така, що небезпечна для життя в момент спричинення. Характеристика сполучної травми тіла виявленої у ОСОБА_9 , локалізація та особливості її складових, вказують на можливість їх утворення в швидкій послідовності 09.09.2023 за умов дорожньо-транспортної пригоди вказаної в обставинах постанови.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №873 від 09.11.2023 у ОСОБА_6 виявлені тілесні ушкодження: закритий уламковий перелом обох кісток правого передпліччя на межі середньої та нижньої третин зі зміщенням; забійні рани, міжтканинна гематома та садна правого плеча.

Вказані тілесні ушкодження у ОСОБА_6 виникли від травматичної дії тупого твердого предмета (предметів), давністю утворення, можливо, в строк, вказаний в постанові про призначення експертизи - 09.09.2023; за ступенем тяжкості належать до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, оскільки не являлися небезпечними для життя в момент спричинення і не супроводжувалися загрозливими для життя явищами, за своїм характером перелом кісток передпліччя спричинили тривалий (більше 21 дня) розлад здоров`я (п. 2.2.1. "в" «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом № 6 МОЗ України 17.01.1995).

Згідно з висновком судово-медичної експертизи №838/839 від 10.11.2023 у ОСОБА_5 виявлені тілесні ушкодження у вигляді сполученої травми тіла: відкритий перелом кісток носу із незначним зміщенням, забійно рвана рана в ділянці кореня носа, розрив нижньої носової раковини справа, забійна рана верхньої повіки зліва; закрита травма грудної клітки - забій м`яких тканин лівої половини грудної клітки, перелом задніх відрізків 7, 8, 9 ребер зліва без зміщення, обмежений посттравматичний лівобічний гідропневмоторакс; компресійний перелом тіла 5-го грудного хребця І ступеня. Вказані тілесні ушкодження у ОСОБА_5 виникли від травматичної дії тупого твердого предмета (предметів), давністю утворення, можливо, в строк, вказаний в постанові про призначення експертизи - 09.09.2023; за ступенем тяжкості належать до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, оскільки не являлися небезпечними для життя в момент спричинення і не супроводжувалися загрозливими для життя явищами, за своїм характером переломи ребер та 5-грудного хребця спричинили тривалий (більше 21 дня) розлад здоров`я (п. 2.2.1. "в" «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом № 6 МОЗ України 17.01.1995).

Згідно з висновком судової автотехнічної експертизи №СЕ-19/102- 23/16930-ІТ від 02.10.2023 в даній дорожній обстановці дії водія автомобіля «ВАЗ 21063», державний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_8 з технічної точки зору регламентувались вимогами п.12.1 Правил дорожнього руху. Водій автомобіля «ВАЗ 21063», державний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_8 з технічної точки зору мав технічну можливість уникнути дорожньо-транспортної пригоди. В ситуації, яка склалася, в діях водія автомобіля «ВАЗ 21063», державний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_8 вбачаються невідповідності вимогам п.12.1 Правил дорожнього руху, які з технічної точки зору перебувають у причинному зв`язку з наслідками даної дорожньо-транспортної пригоди. Таким чином, водій ОСОБА_8 за вищевикладених обставин порушив вимоги п.12.1 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (зі змінами та доповненнями), згідно з якими: «Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним». Порушення водієм ОСОБА_8 вимог п.12.1 Правил дорожнього руху знаходяться у безпосередньому причинному зв`язку з наслідками дорожньо-транспортної пригоди, а саме із настанням смерті ОСОБА_9 та отриманням середньої тяжкості тілесних ушкоджень ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Вказаними діями, ОСОБА_8 , скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.286 КК України, а саме, порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили потерпілим середньої тяжкості тілесні ушкодження та смерть потерпілого.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, визнав повністю, щиро розкаявся та детально розповів про обставини скоєного правопорушення, згідно з яким він за часу, місця, обставин та способу, встановлених судом, вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху, що спричинило середньої тяжкості тілесні ушкодження його сватам та смерть дружини. При обранні йому міри покарання просив суворо не карати.

Потерпілі ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснили, що вони не мають до обвинуваченого жодних моральних та матеріальних претензій, шкоду відшкодовано в повному обсязі і просили обвинуваченого суворо не карати.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_8 свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав повністю, інші учасники провадження не оспорюють фактичні обставини справи і судом встановлено, що такі правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, заслухавши думку присутніх учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження у порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, та роз`яснивши їм положення ч.3 ст.349 КПК України про наслідки застосування обмеженого дослідження доказів, а саме про позбавлення їх у такому випадку права подальшого оспорювання цих обставин провадження в апеляційному порядку, суд визнає недоцільним дослідження інших доказів відносно тих обставин провадження, які ніким не оспорюються.

На підставі вищенаведеного, суд допитавши обвинуваченого та з`ясувавши позицію потерпілих, дослідивши матеріали кримінального провадження, дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_8 у вчинені ним кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена у судовому засіданні повністю.

Таким чином, проводячи судовий розгляд в межах висунутого обвинувачення відповідного до вимог ст.337 КПК України, обвинувачення, висунуте ОСОБА_8 відповідно до обвинувального акта, визнається судом доведеним, воно ніким не оспорюється, а тому суд кваліфікує дії ОСОБА_8 за ч.2 ст.286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили потерпілим середньої тяжкості тілесні ушкодження та смерть потерпілого.

При призначенні ОСОБА_8 покарання, суд, згідно з вимогами ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, ОСОБА_8 вчинив неумисний закінчений тяжкий злочин.

Як особа ОСОБА_8 за місцем проживання та останнього місця роботи характеризується позитивно, є пенсіонером за віком, на обліку в закладах з надання психіатричної або наркологічної допомоги не перебуває, раніше не судимий.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття, добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого, відсутні.

Із врахуванням всіх обставин кримінального провадження та особи обвинуваченого, який вчинив неумисний закінчений тяжкий злочин, внаслідок якого настала смерть людини та двом потерпілим завдано середньої тяжкості тілесні ушкодження, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами в межах санкцій ч.2 ст.286 КК України. Однак, оскільки обвинувачений повністю визнав вину у вчиненому, щиро розкаявся, характеризується позитивно, вперше притягається до кримінальної відповідальності, відшкодував усі матеріальні збитки, заподіяні кримінальним правопорушенням, зважаючи не те, що внаслідок скоєного праовопрушення настала смерть дружини обвинуваченого та заподіяно середньої тяжкості тілесні ушкодження його сватам, а також зважаючи на їх думку та думку потерпілого (сина померлої), які просили ОСОБА_8 суворо не карати, претензій морального та матеріального характеру не мають, а також думку сторони обвинувачення та сторони захисту щодо можливості виправлення обвинуваченого із застосуванням положень ст.75 КК України, суд приходить до висновку про можливість виправлення ОСОБА_8 і попередження нових злочинів без відбування основного покарання і вважає за можливе, застосувавши ст.75 КК України, звільнити обвинуваченого від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком із покладенням на нього обов`язків, передбачених п.1,2 ч.1 ст.76 КК України.

Підстави до застосування положень ст.69 КК України при призначенні покарання не встановлені.

Разом з тим, приймаючи до уваги зміст санкції ч.2 ст.286 КК України щодо можливості призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого, суд, враховуючи характер вчиненого злочину, пов`язаного з правом керування транспортними засобами, особи обвинуваченого, який є людиною похилого віку, пенсіонером, проживає у сільській місцевості, має посвідчення водія, зважаючи на характер допущеного порушення Правил дорожнього руху України, вважає за можливе призначити додаткове покарання у мінімальному розмірі, визначеному санкцією ч.2 ст.286 КК України.

Зазначене покарання, на думку суду, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та буде цілком відповідати тяжкості вчиненого кримінального правопорушення і особі обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Згідно ч.2 ст.124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта. З матеріалів кримінального провадження вбачається, що витрати на проведення судових експертиз по даному кримінальному провадженню становлять 2390,00грн, відтак суд приходить до висновку про наявність фактичних та правових підстав для стягнення з обвинуваченого витрат, пов`язаних з проведенням експертизи.

Відповідно до ч.4 ст.174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Долю речових доказів суд вирішує згідно з вимогами ст.100 КПК України.

Керуючись ст.2, 7, 100, 124, 174, 349, 351, 358, 368-371, 373, 374, 376, 392-395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування призначеного основного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 2 (два) роки.

Відповідно п.1,2 ч.1 ст.76 КК України на час іспитового строку покласти на ОСОБА_8 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь держави процесуальні витрати за проведення експертиз в сумі 2390,00 (дві тисячі триста дев`яносто гривень 00 копійок)грн.

Скасувати арешт на: автомобіль «ВАЗ 21063», державний номер НОМЕР_1 , який поміщено на спеціальний майданчик для утримання транспортних засобів ГУНП у Вінницькій області; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 від 04.06.1987 року на автомобіль «ВАЗ 21063», державний номер НОМЕР_1 , яке приєднано до матеріалів кримінального провадження; посвідчення водія серії НОМЕР_3 від 19.05.1982 року на ім`я ОСОБА_8 , яке приєднано до матеріалів кримінального провадження, який був накладений ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 12.09.2023 справа №127/27915/23.

Речові докази у кримінальному провадженні: автомобіль «ВАЗ 21063», державний номер НОМЕР_1 , який поміщено на спеціальний майданчик для утримання транспортних засобів ГУНП у Вінницькій області; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 від 04.06.1987 року на автомобіль «ВАЗ 21063», державний номер НОМЕР_1 , яке приєднано до матеріалів кримінального провадження, повернути законному володільцю ОСОБА_8 .

Речовий доказ у кримінальному провадженні: посвідчення водія серії НОМЕР_3 від 19.05.1982 року на ім`я ОСОБА_8 , яке приєднано до матеріалів кримінального провадження, залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений протягом тридцяти днів з моменту його проголошення до Вінницького апеляційного суду.

Поряд з цим, вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, котрі ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження котрих було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, а іншим учасникам судового провадження роз`яснити, що вони мають право отримати його копію в суді.

Суддя: ОСОБА_1