Провадження №: 1-кп/752/1085/24
У Х В А Л А

19.02.2024 м. Київ

Голосіївський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

у ході проведення в приміщенні суду у місті Києві відкритого судового засідання у кримінальному провадженні№ 0003902 за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Голосіївським районним судом міста Києва здійснюється судовий розгляд кримінального провадження № 0003902 за обвинуваченням ОСОБА_6 нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень (розбій) та умисному вбивстві (умисне протиправне заподіяння смерті корисливих мотивів ОСОБА_8 ).

На підставі постанови Верховного суду у складі Касаційного кримінального суду від 05.07.2023 судом першої інстанції проводиться новий судовий розгляд.

19.02.2024 у судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання обвинуваченого під вартою на 60 днів, яке обґрунтував тим, що ОСОБА_6 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні особливо тяжких злочинів із застосуванням насильства та мотивував наявністю ризиків вчинення обвинуваченим нових кримінальних правопорушень задля забезпечення себе, адже він офіційно працевлаштованим не був, доходів та джерел пасивного доходу не має, характеризується наявністю кримінального минулого, а усвідомлюючи тяжкість покарання, яке йому загрожує, може переховуватися від суду, а також чинити незаконний вплив на свідків, експерта, потерпілого, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Згідно з поданим клопотанням ризик переховування від суду засновується на самих обставинах вчинення кримінального правопорушення: тяжкості отриманих тілесних ушкоджень потерпілим, механізмі їх отримання, їх локалізації, поведінці обвинуваченого після вчинення кримінального правопорушення.

Захисник заперечував проти задоволення клопотання прокурора, просив обрати для обвинуваченого запобіжних захід, не пов`язаний з триманням під вартою, просив зважити на те, що підзахисний перебуває під вартою вже 3,5 роки, переховуватися не в його інтересах, в умовах сьогодення переховування ускладнене, він наразі має місце для проживання не в умовах слідчого ізолятора, чого не було при первісному вирішенні питання про вид запобіжного заходу.

Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав захисника, просив суд зважити на те, що від органів досудового розслідування він не переховувався, одразу прибув на перший виклик слідчого, 22 роки не перебував в місцях позбавлення волі та не притягався до кримінальної відповідальності, має своє житло у АДРЕСА_1 , адже отримав у спадщину будинку від матері, тобто має де жити.

Заслухавши доводи сторін, суд вважає за доцільне задовольнити заявлене прокурором клопотання, заважаючи на наступне.

Частиною 1 ст. 331 КПК України унормовано, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Так, за приписами розділу ІІ КПК України у кримінальному провадженні, з метою його дієвості, можуть бути застосовані заходи забезпечення, до яких, серед іншого, належать запобіжні заходи, у тому числі тримання під вартою.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті (переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується).

Станом на 19.02.2024 відносно ОСОБА_6 діє запобіжний захід у виді тримання під вартою, строком до 25.12.2024 включно. При застосуванні цього запобіжного заходу судом враховано ризики переховування від суду, незаконного впливу на свідків.

Розглядаючи заявлене прокурором клопотання суд враховує стадію кримінального провадження - новий розгляд кримінального провадження спочатку, де у новому складі суду не заслуховувалися показання ні свідків, ні потерпілого, не проводився допит обвинуваченого, а також ризики, озвучені прокурором, зокрема, незаконного впливу на потерпілого і свідків, вчинення нових кримінальних правопорушень за для забезпечення себе, ризик переховування від суду. Такі ризики оцінюються як наявні і триваючі з огляду на тяжкість кримінальних правопорушень, в яких обвинувачується ОСОБА_6 , що поєднані із застосуванням насильства , його особу, який вважається таким, що раніше не судимий в силу ст. 89 КК України, до затримання не був офіційно працевлаштований, не представив доказів наявності у нього міцних соціальних зв`язків, наявності власного житла, про яке зазначив в суді. Відсутність постійного легального джерела доходу або ж будь-якого пасивного джерела доходів обґрунтовано несе ризик за п. 5 ст. 177 КК України.

При цьому, суд враховує, що з 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України у державі запроваджено воєнний стан, тривають бойові дії, працівники правоохоронних структур несуть посилену службу та залучені до заходів із забезпечення обороноздатності держави, що дає підстави вести мову про те, що функція контролю за дотриманням обвинуваченим умов відбуття іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, не зможе мати своєї належної реалізації.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово вказував на те, що наявність підстав для залишення обвинуваченого під вартою слід оцінювати в кожній справі з урахуванням її особливостей і тримання під вартою може бути виправданим заходом у тій чи іншій справі лише за наявності чітких ознак того, що цього вимагає справжній інтерес суспільства, який, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважає інтереси забезпечення права на свободу.

Зважаючи на стадію кримінального провадження, зміну складу суду, виявлені ризики, наявними видаються обставини, які обґрунтовують доцільність подальшого перебування обвинуваченого під вартою в рамках вжиття запобіжного заходу, незважаючи на його утримання від вартою вже не перший рік .

За наведених обставин, суд дійшов висновку, що менш суворі запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, як-то домашній арешт чи особисте зобов`язання, не зможуть забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, які випливають із ч. 5 ст. 194 КПК України, зокрема, прибувати за кожною вимогою до суду та забезпечать його належну процесуальну поведінку.

З мотивів, за яких суд дійшов висновку про доцільність задоволення клопотання прокурора, доводи захисника та вимоги обвинуваченого про обрання іншого запобіжного заходу відхиляються.

На підставі викладеного, керуючись ст. 177, 331, 372, 395 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Продовжити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) діб до 18.04.2024 включно.

2. Відлік строку запобіжного заходу рахувати з 19.02.2024.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Судді ОСОБА_1 (головуюча)

ОСОБА_2

ОСОБА_3