Провадження №: 1-кп/336/396/2024
У Х В А Л А

іменем України

17 січня 2024 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора про продовження запобіжних заходів обвинуваченим та клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000840 від 07 червня 2022 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 1 ст. 255-1, ч. 3 ст. 289, ч. 4 ст. 189, ч. 1 ст. 263 КК України,

ОСОБА_4 , у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 3 ст. 289, ч. 4 ст. 189 КК України,

ОСОБА_5 , у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 3 ст. 289, ч. 4 ст. 189 КК України,

ОСОБА_6 , у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 3 ст. 289, ч. 4 ст. 189 КК України,

за участі:

прокурора: ОСОБА_7 ,

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

захисників адвокатів: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

встановив:

17 січня 2024 року до суду від прокурора надійшли клопотання про продовження запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , а також клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту ОСОБА_6 .

Прокурор просив продовжити запобіжні заходи у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_5 , оскільки продовжують існувати ризики передбачені ст. 177 КПК України, визначені в ухвалах слідчого судді, суду при обранні запобіжного заходу у виді тримання під вартою та продовженні цього заходу. Надав до суду клопотання в письмовому вигляді.

Прокурор також просив продовжити запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту щодо обвинуваченого ОСОБА_6 , оскільки продовжують існувати ризики передбачені ст. 177 КПК України, визначені в ухвалах слідчого судді, суду при обранні запобіжного заходу та продовженні. Надав до суду клопотання в письмовому вигляді.

В судовому засіданні подані клопотання підтримав та просив задовольнити.

Будь-яких клопотань щодо ОСОБА_4 та ОСОБА_3 до суду не надходило.

Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник адвокат ОСОБА_10 , заперечували проти задоволення клопотання прокурора щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вважають його необґрунтованим, а заявлені прокурором ризики надуманими та недоведеними. Зазначили, що є всі підстави для зміни запобіжного заходу на більш м`який.

Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник адвокат ОСОБА_11 , заперечували проти задоволення клопотання прокурора щодо продовження запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, вважають його необґрунтованим, а заявлені прокурором ризики надуманими та недоведеними, а тому просять відмовити в його задоволенні, або змінити на більш м`який запобіжний захід.

Заслухавши думку учасників процесу, при вирішенні клопотання прокурора про продовження запобіжних заходів обвинуваченим та клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу у даному кримінальному провадженні, суд виходить з наступного.

Відповідно до положень статті 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

За змістом ст. ст. 131-132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Відповідно ч.1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з ч. 1 та п. 4, 5 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років; до раніше судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Відповідно до обвинувального акта ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 обвинувачуються у вчиненні, зокрема незаконного заволодіння транспортним засобом, поєднане з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я потерпілого.

ОСОБА_5 , згідно з відомостями зазначеними в обвинувальному акті раніше судимий, має зареєстроване місце проживання у Луганській області, ОСОБА_6 раніше не судимий, проте на розгляді Запорізького районного суду Запорізької області перебуває обвинувальний акт, де особа обвинувачується у вчиненні тяжкого та нетяжкого злочину.

За змістом ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів, тяжкість покарання, що загрожує особі, у разі визнання її винуватою, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків, наявність постійного місця роботи, наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, репутацію обвинуваченого, наявність у нього судимостей, дотримання обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів у випадках їхнього попереднього застосування.

Відповідно до ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу та відповідно до ч. 3 ст. 197 КПК України про його продовження, слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчинені підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Із змісту наведених норм випливає, що завданням застосування будь-якого запобіжного заходу є забезпечення належної процесуальної поведінки особи, яка піддана кримінальному переслідуванню, а при обранні того чи іншого запобіжного заходу, достатнього і необхідного у кожному конкретному випадку, крім тяжкості обвинувачення, необхідно враховувати сукупність перелічених в законі обставин.

Відповідно до ст. 197, 199 КПК України, за клопотанням прокурора строк тримання особи під вартою може бути продовжений за наявності обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, строк дії ухвали суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати 60 днів.

Згідно ст.ст. 7-9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки він свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє «прогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства».

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Москаленко проти України» (Заява № 37466/04) від 20.08.2010 року ЄСПЛ вказував, що необхідність забезпечити належний хід провадження також є достатньою підставою для первісного тримання заявника під вартою. Суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.

В судовому засіданні встановлено, що останнім часом потерпілий в судові засідання не з`являвся.

Відповідно до обвинувального акта ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, санкцією якої передбачено покарання від восьми до дванадцяти років позбавлення волі з конфіскацією майна або без такої.

Вказані обставини свідчать про те, що обвинувачений, будучи обізнаним про ступінь тяжкості інкримінованого йому злочину та покарання, яке загрожує йому в разі визнання його винуватим, може здійснити спроби переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за інкримінований йому особливо тяжкий злочин.

Суд приймаючи до уваги суворість покарання, яке передбачено за вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст.289 КК України, може визнати, що негативні наслідки від спроби переховуватись від органів досудового розслідування або суду, створять для нього меншу шкоду, ніж ймовірність бути притягнутим до кримінальної відповідальності з призначенням відповідного покарання.

У кримінальному провадженні існує ризик того, що перебуваючи на волі, обвинувачений ОСОБА_5 матиме змогу незаконно впливати на потерпілого та свідків, оскільки останній обізнаний про анкетні дані та місце мешкання потерпілого, свідків, які наразі ще не допитані.

Перевірка доведеності пред`явленого обвинувачення здійснюється судом під час його розгляду по суті. За змістом ст.ст. 23, 95 КПК показання потерпілих та свідків у кримінальному провадженні суд отримує усно безпосередньо в судовому засіданні і саме такими показаннями може обґрунтовувати свої висновки.

Оскільки наразі лише оголошено обвинувальний акт та визначено обсяг та порядок дослідження доказів, проте не перейшли до допиту потерпілого та свідків, залишається існувати ризик незаконного впливу ОСОБА_5 на свідків та потерпілого, який, на переконання суду, з урахуванням конкретних обставин вчинення інкримінованого кримінального правопорушення є суттєвим. Потерпілий ще не допитувався.

ОСОБА_5 раніше судимий, відбував покарання в місцях позбавлення волі, що свідчить про можливість вчинення інших злочинів.

Слідчим суддею було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 , який в подальшому неодноразово продовжувався судом у зв`язку з чим є підстави вважати, що заявлені прокурором ризики, які обґрунтовують тримання ОСОБА_5 під вартою, не зменшилися і він, перебуваючи на волі, може продовжити злочинну діяльність.

Водночас, враховуючи дані про особу обвинуваченого, який не має стійких соціальних зав`язків, раніше судимий, відбував покарання у місцях позбавлення волі, наразі обвинувачується у вчиненні особливо-тяжких злочинів, суд доходить висновку, що раніше встановлені ризики продовжують існувати, їх рівень не зменшився.

Ці обставини у сукупності із обґрунтованістю підозри і складають ризики, передбачені ст.177 КПК, а тому запобіжний захід у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 слід продовжити.

З урахуванням позиції сторони захисту, те що особа більше року тримається під вартою, враховуючи його особу, суд вважає за необхідно визначити альтернативний запобіжний захід у вигляді застави в сумі 110 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 295240,00 грн., що визначено в ухвалі суду від 24 листопада 2023 року та покласти обов`язки передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, що на думку суду забезпечить належну поведінку ОСОБА_5 в ході судового розгляду.

Відповідно до обвинувального акта ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, санкцією якої передбачено покарання від восьми до дванадцяти років позбавлення волі з конфіскацією майна або без такої.

Відповідно до обвинувального акта ОСОБА_6 раніше не судимий, проте на розгляді Запорізького районного суду м. Запоріжжя перебуває обвинувальний акт, де особа обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину.

Слідчим суддею було обрано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту щодо ОСОБА_6 при цьому слідчим суддею було враховано тяжкість покарання, що загрожує останньому у разі визнання його винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.289 КК України (санкція зазначеної статті передбачає позбавлення волі на строк від 8 до 12 років позбавлення волі з конфіскацією майна), також враховано обставини, перераховані у ст.178 КПК України, та характеризуючи матеріали.

Судом не встановлено даних про зменшення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, у зв`язку з чим запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту обвинуваченому ОСОБА_6 слід продовжити.

Клопотання обвинуваченого та захисника про зміну запобіжного заходу є недоведеним, а тому задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 181-183, 197, 199, 331, 372 КПК України, суд -

постановив:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу, щодо обвинуваченого ОСОБА_5 , у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу, щодо обвинуваченого ОСОБА_6 , у вигляді цілодобового домашнього арешту задовольнити.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , на строк 60 днів до 16 березня 2024 року включно.

Одночасно визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, визначених КПК України у межах 110 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто в сумі 295240,00 грн. у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самим обвинуваченим так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Шевченківського районного суду м. Запоріжжя (отримувач платежу: ТУ ДСАУ в Запорізькій області, , розрахунковий рахунок UA0001205, Державна казначейська служба України, м. Київ, МФО 820172, призначення платежу: Застава за ОСОБА_5 , номер провадження).

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали.

У разі внесення застави, покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 :

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу прокурора, або суду;

- повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади;

- утримуватися від спілкування з обвинуваченими ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , з потерпілим ОСОБА_12 та свідками у даному кримінальному провадженні.

Термін дії покладених судом обов`язків, у разі внесення застави, визначити до 16 березня 2024 року.

Роз`яснити обвинуваченому, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документа з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок Шевченківського районного суду м. Запоріжжя коштів, має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа місця ув`язнення має негайно здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_5 з-під варти та повідомити усно і письмово прокурора та суддю Шевченківського районного суду м. Запоріжжя.

Перевірка документа, що підтверджує внесення застави, не може тривати більше одного робочого дня.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , строк дії запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 , строком до 16 березня 2024 року.

Копію ухвали для контролю за поведінкою ОСОБА_6 направити до відділу поліції № 3 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_6 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

- не відлучатися за межі м. Запоріжжя, без дозволу слідчого, прокурора або суду, що обґрунтовується необхідністю полегшення працівникам поліції профілактичного нагляду за ОСОБА_6 задля недопущення вчинення ним інших кримінальних правопорушень;

- повідомляти прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування з потерпілим та свідками по даному кримінальному провадженню: ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 .

В задоволенні клопотання ОСОБА_6 та його захисника про зміну запобіжного заходу відмовити.

Копію ухвали направити начальнику Державної установи «Запорізький слідчий ізолятор» для виконання.

Ухвала підлягає негайному виконанню, в частині продовження строку тримання під вартою може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її винесення безпосередньо до Запорізького апеляційного суду, обвинуваченими, які тримаються під вартою-в той же строк з дня вручення копії ухвали.

Ухвала суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, може бути оскаржена в апеляційному порядку обвинуваченим, його захисником, законним представником, прокурором.

Суддя: