Справа №:755/9352/22
Провадження №: 1-в/755/338/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"29" червня 2023 р. суддя Дніпровського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , перевіривши клопотання провідного спеціаліста Дніпровського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» у місті Києві та Київській області ОСОБА_2 , про застосування покарання при наявності декількох вироків стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Гончариха, Черкаської області, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, офіційно непрацевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

УСТАНОВИВ

До Дніпровського районного суду м. Києва надійшло клопотання провідного інспектора Дніпровського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» у місті Києві та Київській області, про застосування покарання при наявності декількох вироків стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ініціатор подання зазначає, що 03 жовтня 2022 року ОСОБА_3 було засуджено за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі та на підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від призначеного покарання з випробуванням строком на 1 (один) рік; на підставі п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Згодом ОСОБА_3 було також засуджено 06 лютого 2023 року Богуславським районним судом Київської області за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років. Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку терміном 2 (два) роки не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки, відповідно до ст. 76 КК України.

У зв`язку з чим, ініціатор клопотання (подання) просить вирішити питання про призначення ОСОБА_3 , покарання за правилами ч. 4 ст. 70 КК України, відповідно до ст.537 п.11, 539 ч.2 п.2 КПК України.

Дослідивши клопотання, та додані до нього матеріали, суд приходить до наступного.

Положеннями п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Разом з тим, до подання не долучено матеріали особової справи засудженого, не має відомостей, де наразі, ОСОБА_3 проживає/відбуває покарання. Зокрема, згідно вироку від 06 лютого 2023 року Богуславського районного суду Київської області, засуджений ОСОБА_3 зареєстрований в АДРЕСА_2 .

Суд зауважує, що відповідно до частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Важливість суворого дотримання правил про підсудність доводиться і практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ). Зокрема, як порушення вимог пункту 1 статті 6 Конвенції ЄСПЛ розглядає порушення правил територіальної підсудності без належного законного обґрунтування, незважаючи на наявність чітких правил підсудності, встановлених КПК.

За усталеною практикою ЄСПЛ, термін «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів, у тому числі й територіальної.

Суд звертає увагу на те, що встановлення правил підсудності має важливе значення для правильного функціонування судової системи, а також для виконання судами покладених на них завдань і визначення суду, компетентного здійснювати кримінальне провадження щодо конкретного кримінального правопорушення. Підсудність є ефективним засобом, який сприяє тому, щоб конкретна кримінальна справа розглядалася і вирішувалася судом законним, компетентним, незалежним і неупередженим, як того вимагають ст. 7 Загальної декларації прав людини та ч. 1 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права.

Слід зазначити, під час виконання вироків суд не має права вирішувати питання про призначення остаточного покарання за сукупністю вироків, а лише може вирішувати питання про застосування покарання за наявності кількох вироків.

Як вбачається з положень пунктів 10, 12 Постанови Пленуму ВСУ № 11 «Про практику застосування судами України процесуального законодавства при вирішенні питань, пов`язаних з виконанням вироків» від 21 грудня 1990 року, коли щодо засудженого є вирок, який не виконано і про який не було відомо суду, що постановив останній за часом вирок (і тому суд не призначив покарання за сукупністю вироків), суд за місцем виконання вироку зобов`язаний визначити порядок застосування покарання за всіма вироками. Суд вправі вирішувати лише ті питання, які не зачіпають суті вироку та не погіршують становище засудженого, звужують або розширюють обсяг обвинувачення, стосуються прогалин і недоліків вироків у частині кваліфікації злочинів, призначення покарання, вирішення цивільного позову.

Як вбачається з роз`яснень, які викладені в п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», за наявності щодо засудженого вироку, який не виконано і про який не було відомо суду, що постановив останній за часом вирок, суд за місцем виконання цього вироку зобов`язаний визначити порядок застосування покарання за всіма вироками.

Також, відповідно до положень кримінального процесуального закону та положень ч. 2 ст. 19 Конституції України, ст. 6 Європейської конвенції захисту прав людини, ч. 2 ст.24, ст. ст. 33 КПК України місцевий суд, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, не може перебирати на себе повноваження суду апеляційної (касаційної) інстанції.

Судом встановлено, що при винесенні вироку від 06 лютого 2023 року Богуславським районним судом Київської області не був врахований вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 03 жовтня 2022 року. Вказані вироки набрали законної сили та відповідно до ч.2 ст.535 КПК України були направленні на виконання.

А отже, за відсутності особової справи ОСОБА_3 , відомостей де наразі проживає/відбуває покарання засуджений, відсутності у тексті клопотання у якій спосіб суд має застосувати положення ч. 4 ст. 70 КК України та чи не призведе це до погіршення становища засудженого, суд позбавлений можливості призначити вказане клопотання до розгляду та його слід повернути.

Керуючись ст. 537, 539 КПК України,

УХВАЛИВ

клопотання провідного спеціаліста Дніпровського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» у місті Києві та Київській області ОСОБА_2 , про застосування покарання при наявності декількох вироків стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - повернути.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1