Справа № 737/298/22 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/798/23
Категорія - ч.4 ст.187 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5

з участю: прокурора ОСОБА_6

потерпілого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № №0004017 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Куликівського районного суду Чернігівської області від 18 серпня 2023 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком:

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець с. Устимівка, Київської області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкав у АДРЕСА_2 , не одружений, освіта середня, не працює, раніше неодноразово судимий, останній раз 30.10.2015 Васильківським міськрайонним судом Київської області за ч.2 ст.185, ч.1 ст.187, ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років,

засуджений за:

- ч.4 ст.185 КК України - до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років;

- ч.4 ст.186 КК України - до покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років;

- ч.4 ст.187 КК України - до покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років з конфіскацією всього належного йому майна.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно ОСОБА_9 визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 10 (десять ) років з конфіскацією всього належного йому майна.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_9 ухвалено рахувати з дня його фактичного затримання - з 13 серпня 2022 року.

Запобіжний захід ОСОБА_9 , до набрання вироком законної сили, залишено без змін у виді тримання під вартою.

Стягнуто з ОСОБА_9 на користь держави 1699 грн. процесуальних витрат. Долю речових доказів вирішено у порядку ст.100 КПК України.

Вироком місцевого суду встановлено, що 05 серпня 2022 року, у денний час, ОСОБА_9 , усвідомлюючи, що згідно Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2020 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 на всій території України введено воєнний стан, який указом Президента України № 341/2022 від 17.05.2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено з 05 год 30 хв 25.05.2022 строком на 90 діб, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, проник на територію господарства АДРЕСА_3 , звідки повторно, таємно викрав велосипед марки «Мінськ», вартістю 1360 грн, який належить ОСОБА_7 .

06.08.2022, ОСОБА_9 , перебуваючи у будинку АДРЕСА_4 , в умовах воєнного стану, реалізуючи злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, умисно, повторно, підійшовши до потерпілої ОСОБА_11 , шляхом вільного доступу, з рук, відкрито викрав грошові кошти у сумі 200 грн.

12.08.2022 близько 22 год 30 хв, ОСОБА_9 , в умовах воєнного стану, маючи умисел на напад з метою заволодіння чужим майном, повторно, прибувши до господарства ОСОБА_11 , за вищевказаною адресою, проник до жилого будинку, де погрожуючи застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, здійснив напад на ОСОБА_11 , що виразилося в погрозі у застосуванні предмета схожого на ніж, та шляхом ривку з рук останньої заволодів грошовими коштами в сумі 3800 грн., після чого з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд.

Не погодившись із рішенням суду, захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого подала апеляційну скаргу, в якій просила вирок суду скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції. В обґрунтування скарги послалася на відсутність належних та допустимих доказів винуватості ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень. Вказує, що ні в ході досудового розслідування, ні під час судового розгляду не доведено, що її підзахисний заволодів грошовими коштами ОСОБА_11 в сумі 200 грн. з погрозою насильства. Крім того, потерпіла підтвердила, що сама дала ці гроші обвинуваченому, що свідчить про відсутність в діях останнього складу злочину, передбаченого ч.4 ст.186 КК України. Зазначає, що ОСОБА_9 розбійний напад на потерпілу не вчиняв, оскільки ОСОБА_11 по фотографії не впізнала його, а працівники поліції підказали їй та повідомили, що це саме той чоловік, який погрожував їй ножем та відібрав гроші. Також вказує, що свідок ОСОБА_12 у судовому засіданні підтвердила, що на неї був тиск в ході досудового розслідування, тому вона обмовила обвинуваченого. Крім того, обшук особи та будинку відбувся з порушенням вимог КПК України, оскільки проведений без ухвали слідчого судді та без згоди власника житла. Також ОСОБА_9 не визнає себе винним за ч.4 ст.185 КК України, оскільки потерпілий ОСОБА_7 пояснив, що не бачив хто вкрав велосипед, доступ до господарства Мулача вільний, а свідок ОСОБА_13 його обмовляє, тому що на ст. ОСОБА_14 05.08.2022 він не був.

Згідно з вимогами ч.4 ст.401 КПК України, обвинувачений ОСОБА_9 у судове засідання апеляційного суду не доставлявся, про час і місце судового розгляду був повідомлений належним чином, що підтверджується розпискою ув`язненого від 03.11.2023, заяв про відкладення розгляду справи не подавав.

Відповідно до положень ч.4 ст.405 КПК України участь особи, яка подала скаргу, чи інших осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, в розгляді справи судом апеляційної інстанції, не є обов`язковою. Наведене положення відповідає практиці Європейського суду з прав людини, аналіз якої свідчить про те, що відсутність особи, яка притягується до кримінальної відповідальності, під час розгляду справи судом апеляційної інстанції не може автоматично вважатися порушенням п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Заслухавши доповідь судді; захисника обвинуваченого, яка підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити; прокурора та потерпілого, котрі просили вирок місцевого суду залишити без змін; дослідивши матеріали кримінального провадження та доводи скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

За змістом ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.2 ст.186, ч.4 ст.187 КК України, за обставин, встановлених судом, відповідає фактичним обставинам і підтверджений зібраними у встановленому порядку доказами, які досліджені, належно оцінені судом і детально викладені у вироку суду.

Так, у судовому засіданні місцевого суду обвинувачений ОСОБА_9 свою вину у вчиненні інкримінованих йому злочинів не визнав та наполягав на своїй непричетності до їх скоєння. Також вказав, що матеріали кримінального провадження щодо нього сфабриковані працівниками поліції через те, що він раніше судимий, а показання свідків по справі є неправдивими.

Незважаючи на невизнання вини обвинуваченим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.2 ст.186, ч.4 ст.187 КК України, його винуватість знайшла своє підтвердження в судовому засіданні, вона відображена низкою доказів, яким суд дав належну оцінку.

Вина ОСОБА_9 у відкритому викраденні майна потерпілої ОСОБА_11 та у нападі з метою заволодіння майном ОСОБА_11 , поєднаному з погрозою застосування насильства небезпечного для життя та здоров`я потерпілої, поєднаному з проникненням у житло, вчинені повторно, в умовах воєнного стану, тобто у скоєнні злочинів, передбачених ч.4 ст.186 та ч.4 ст.187 КК України, підтверджуються наступними доказами.

Потерпіла ОСОБА_11 в судовому засіданні місцевого суду пояснила, що точної дати не пам`ятає, на вулиці ще було світло, вона помітила на зупинці ОСОБА_9 , якого до того дня ніколи не бачила. Вона подоїла корову та сіла вдома вечеряти. Двері до її будинку були відчинені. В цей час до хати зайшов ОСОБА_9 і сказав, щоб та дала йому грошей, їй не погрожував. Дозволу зайти до будинку обвинувачений у неї не питав. Потерпіла злякалась, сказала, що дасть йому гроші, якщо той вийде з будинку, взяла з серванту 200 грн. та віддала ОСОБА_9 . Після цього він пішов, сказавши, щоб вона за ним не виходила. ОСОБА_11 відразу ж зателефонувала ОСОБА_15 , який працює в поліції, та повідомила про те, що сталося. ОСОБА_16 наздогнав обвинуваченого та повернув їй 200 грн. Через два дні ОСОБА_9 знову зайшов до її будинку, було вже темно, але вона його впізнала. Обвинувачений світив прожектором, взяв зі стола ніж та вимагав, щоб вона дала йому грошей. Злякавшись, вона дістала гроші в сумі 3800 грн, які були замотані в ганчірку, і віддала їх ОСОБА_9 , після чого він вийшов. Потерпіла відразу зателефонувала ОСОБА_17 , який сказав викликати поліцію, що вона і зробила. Потім приїхали поліцейські, допитали її та знайшли ОСОБА_9 , в якого вилучили 3600 грн.

Допитаний у місцевому суді свідок ОСОБА_18 пояснив, що точної дати він не пам`ятає, йому зателефонувала ОСОБА_11 і повідомила, що якийсь чоловік у військовій формі зайшов до неї та забрав 200 грн., ходить в неї по подвір`ю. Оскільки він знаходився неподалік, то сів в автомобіль та поїхав до потерпілої. Коли він під`їхав, на подвір`ї нікого вже не було. Побачив, що в напрямку с. Виблі йшов чоловік у військовій формі. Він наздогнав його, це був ОСОБА_9 , запитав, чи брав він гроші у баби ОСОБА_19 . Так як обвинувачений мовчав, то ОСОБА_18 запропонував йому сісти в автомобіль та поїхати до потерпілої. Проте ОСОБА_20 дістав з кармана 200 грн. та віддав йому, сказавши, що його «біс попутав» та повідомив, що він з с. Виблі. Оскільки ОСОБА_18 не було відомо, що відбувалося раніше, він забрав у обвинуваченого гроші та відвіз їх до ОСОБА_11 , а той пішов в напрямку с. Виблі. Потім потерпіла розповіла йому, що невідомий чоловік зайшов до неї, сказав давай гроші, та злякалася та віддала йому 200 грн. Він пропонував їй викликати поліцію, але оскільки гроші були повернуті, вона не стала цього робити. Через тиждень чи два ОСОБА_11 знову йому зателефонувала та повідомила, що в неї знову той самий чоловік забрав гроші. Він сказав викликати поліцію. Також він приймав участь у впізнанні обвинуваченого, в ході слідчої дії він упізнав ОСОБА_9 та вказав на нього.

Свідок ОСОБА_12 у місцевому суді пояснила, що вони з ОСОБА_21 співмешкали. 12.08.2022 вони разом вибирали у людей картоплю, після чого у другій половині дня вона поїхала працювати по господарству, а ОСОБА_9 поїхав в с. Горбове. У нього були гроші в сумі близько 100 грн. Вона прийшла до свого батька, ОСОБА_9 ще не було, він прийшов через пару годин в стані алкогольного сп`яніння. Прийшов із значною сумою коштів; вона питала, звідки він їх узяв, але той не відповів. Вночі до їх будинку приїхали працівники поліції, сказали, що було скоєно крадіжку. Свідок бачила, що поліція вилучила гроші, близько 4000,00 грн.

У судовому засіданні суду першої інстанції свідок ОСОБА_22 показав, що приймав участь як понятий під час обшуку за місцем проживання ОСОБА_9 . В його присутності в обвинуваченого було вилучено грошові кошти: 9 купюр номіналом 200 грн. В слідчій дії приймав участь також інший понятий. Зауважень та клопотань з приводу проведення обшуку не було. Слідча дія фіксувалась на відеокамеру. Він ставив свої підписи в протоколі обшуку. Будь якого тиску на ОСОБА_9 з боку працівників поліції не було. На прохання поліцейських обвинувачений добровільно видав грошові кошти. ОСОБА_9 під час обшуку вказав на жакет камуфляжного кольору, який лежав на дивані. Поліція забирала кошти з кишені, ОСОБА_9 вказав на жакет і після цього поліцейський дістав їх. ОСОБА_9 не пояснював походження коштів під час їх виїмки, не казав, що то були його особисті кошти. Заперечень щодо ходу обшуку та протоколу слідчої дії ОСОБА_9 не висловлював.

Свідок ОСОБА_23 у місцевому суді пояснив, що він приймав участь під час обшуку в с. Виблі в якості понятого. В його присутності у ОСОБА_9 з кишені штанів витягнули гроші, 9 купюр, які поліція описала та запакувала. Заяв та зауважень до протоколу, в тому числі й у ОСОБА_9 , не було. Під час проведення обшуку застосовувалася відеозйомка. Після проведення обшуку він підписав протокол. Обвинуваченого запитували чи брав він гроші, на що той відповів ствердно. ОСОБА_9 витягнув гроші з кишені і кинув. Ніякого тиску працівники поліції на обвинуваченого не чинили.

Окрім показань потерпілої та свідків, вина обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст.186 та ч.4 ст.187 КК України, також підтверджується наступними, дослідженими в судовому засіданні доказами:

- протоколом огляду місця події від 13.08.2022, з фототаблицею до нього, згідно якого за згодою власника майна, було проведено огляд за адресою: АДРЕСА_4 . Під час огляду на рамі дверей які суміжні з кухнею та спальнею були виявлені сліди пальців рук (т.1, а.с.183-187);

- протоколом обшуку від 13.08.2022, проведеного слідчим відповідно до ч.3 ст.233 КПК України, дозвіл на який надано ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 16.08.2022, згідно з яким в будинку АДРЕСА_2 , в період часу з 04 год 03 хв до 04 год 58 хв, був проведений обшук, під час якого у ОСОБА_9 виявлено та вилучено грошові кошти в сумі 3400 грн., 2 купюри номіналом 1000 грн. серія ЕА 4754950, ЕА 4754953, 7 купюр номіналом по 200 грн. серія ЗЄ 9596250, УЙ 8811419, ТА 5382379, ЦА 9722455, ХГ 3269752, СК 1010782, СН 4732663, штани та куртку камуфльовані (т.1, а.с.202-207);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 13.08.2022, згідно з яким у присутності понятих проведено слідчий експеримент за участі потерпілої ОСОБА_11 , яка повідомила, що 12.08.2022 близько 22:30 год, знаходилась вдома та відпочивала в кімнаті буд. АДРЕСА_4 . До будинку зайшов невідомий їй раніше чоловік, якого вона попередньо бачила одного разу та світив прожектором, почав вимагати, щоб вона надала йому гроші, які має у наявності; також зазначила, що бачила у нього викрутку, проте звідки він її взяв не бачила; після чого повернувся до іншої кімнати та взяв до рук ніж з дерев`яною ручкою, який знаходився на столі. Цьому чоловіку вона дістала з-під подушки кошти в сумі 3800 грн., які були змотані в ганчірку. Поки чоловік тримав у руках ніж, вона боялася за своє життя та здоров`я. Вказані кошти невідомий чоловік «вирвав» у неї з рук. Надалі потерпіла зазначила, що декілька днів тому невідомий чоловік близько 20 год. 30 хв. зайшов до будинку, вона в той час знаходилась за столом, та почав вимагати кошти, які в подальшому вона у сумі 200 грн. (одна купюра) передала чоловікові у веранді будинку та останній пішов тоді в невідомому напрямку (т.1, а.с.193-196);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 13.08.2022 з якого вбачається, що ОСОБА_9 у присутності захисника розповів та показав на місцевості, яким чином і за яких обставин він 12.08.2022 заволодів грошовими коштами в будинку, який знаходиться на початку с. Горбове, Чернігівського району та області, в сумі 4000 грн. Вказував, що серед вказаних коштів були його особисті кошти в сумі 1020 грн. Також повідомив, що 2-3 дні назад, він вже заходив до вказаної жінки та заволодів грошовими коштами в сумі 200 грн. З відеозапису даної слідчої дії дослідженої судом вбачається, що обвинувачений самостійно, впевнено, послідовно та логічно викладав обставини вчинених ним злочинів щодо потерпілої ОСОБА_11 , детально описав та показав на місці, як він вчиняв злочини. Жодних зауважень та заперечень на дії поліцейських, понятих, інших осіб, які приймали участь в слідчій дії, ані обвинувачений, ані його захисник не заявляли (т.1, а.с.220-223);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 16.08.2022, згідно з яким свідок ОСОБА_18 упізнав чоловіка, який зображений на знімку №2, який 05.08.2022 у вечірній час, перебуваючи в с. Горбове, повернув грошові кошти у сумі 200 грн., які забрав у ОСОБА_11 за місцем її мешкання. Чоловік худорлявої тілобудови, середнього зросту, одягнений у камуфльований одяг. Відповідно до довідки до вказаного протоколу на знімку №2 зображений ОСОБА_9 (т.1, а.с.197-199);

- висновком експерта № СЕ-19/125-22/5629Д від 22.08.2022 з додатком до нього, згідно з яким слід пальця рук розміром 50х18 мм, зафіксований на таблиці до протоколу огляду місця події від 13.08.2022, проведеного за адресою: АДРЕСА_4 , придатний для ідентифікації за ним особи, що його залишила. Слід пальця руки, розмірами 50х18 мм, залишений середнім пальцем правої руки особи, дактилокартка якої заповнена на ім`я ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (т.1, а.с.234-243).

Вина обвинуваченого ОСОБА_9 у таємному викраденні майна потерпілого ОСОБА_7 , поєднаного з проникненням до сховища, вчиненому повторно, в умовах воєнного стану, тобто злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, підтверджуються наступними доказами, які були досліджені судом.

Як пояснив в судовому засіданні апеляційного суду потерпілий ОСОБА_7 , 05.08.2022 він своїм велосипедом приїхав на станцію Муравійка, щоб поїхати електропотягом до м. Чернігова. Свій велосипед він залишив у ОСОБА_24 , який проживає біля залізничної станції. Коли ввечері повернувся назад, то виявив відсутність велосипеда, тому змушений був піти додому пішки. Мулач зателефонував на лінію 102, оскільки бачив, як ОСОБА_9 забрав велосипед потерпілого. В с. Горбове ОСОБА_7 розповіли, що обвинувачений ходив по селу та продавав велосипед за 200 грн., по опису то був вкрадений у нього велосипед, оскільки на велосипеді були дві дощечки для сумки.

Свідок ОСОБА_25 у місцевому суді показав, що він проживає біля залізничної станції Муравійка. У нього на подвір`ї люди часто з його дозволу залишали велосипеди. Точної дати не пам`ятає, у нього була відкрита хата, коли до нього зайшов обвинувачений та попросив води. Той розповів, що його зовуть ОСОБА_26 , він з с. Виблі, сам з Одеської області, раніше був судимий. Останній був у свідка разів 3 або 4. У серпні 2022 року ОСОБА_7 поставив у нього велосипед. Він казав потерпілому, щоб той його пристебнув, але він цього не зробив. Потім ОСОБА_27 повідомив, що велосипед зник. Він бачив, що хтось забирав велосипед, але через подвійні вікна не роздивився хто то був. Це було о 12 чи о 13 годині перед електропотягом, що приходить з м. Чернігова.

Допитана у судовому засіданні суду першої інстанції свідок ОСОБА_28 пояснила, що на початку серпня 2022 року вона була на роботі в магазині на залізничній станції В. Муравійка та чітко бачила як ОСОБА_9 з двору ОСОБА_29 вивів у руках велосипед, який належить ОСОБА_7 , та поїхав у бік траси. Вона пам`ятає як виглядає велосипед потерпілого. ОСОБА_7 знає, він часто ставив свій велосипед у дворі ОСОБА_29 .

Окрім цього, вина обвинуваченого підтверджується наступними, дослідженими в судовому засіданні доказами:

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 14.09.2022, згідно з яким свідок ОСОБА_25 упізнав чоловіка на фото № 2, який 05.08.2022 перебував поблизу будинку № 1 по вул. Вокзальній у с. Вершинова Муравійка та проходив повз будинок з предметом схожим на велосипед. Чоловік худорлявої тілобудови, середнього зросту. Відповідно до довідки до вказаного протоколу на знімку № 2 зображений ОСОБА_9 (т.2, а.с.10-12);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 14.09.2022, згідно з яким свідок ОСОБА_28 упізнала чоловіка на фото №2, який 05.08.2022 у денний час, проїжджав на велосипеді фіолетового кольору повз магазин, у с. Вершинова Муравійка, Чернігівського району. Також повідомила, що чоловік худорлявої тілобудови, середнього зросту, на вигляд 40-45 років. Відповідно до довідки до вказаного протоколу на знімку № 2 зображений ОСОБА_9 (т.2, а.с.13-15);

- висновком експерта № 1838/22-24 від 21.09.2022 згідно з яким ринкова вартість велосипеду марки «Мінськ» на вторинному ринку України станом на 05.08.2022 може складати 1360,00 грн (т.2, а.с.18-20).

Отже, місцевий суд, дослідивши та перевіривши в судовому засіданні всі вищевказані докази в їх сукупності, як такі, що узгоджуються між собою та не викликають сумніву, правильно дійшов висновку про необхідність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_9 за ч.4 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням до сховища, вчинене повторно, в умовах воєнного стану; за ч.4 ст.186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно, в умовах воєнного стану; за ч.4 ст.187 КК України, як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з погрозою застосування насильства небезпечного для життя та здоров`я особи (розбій), поєднаний з проникненням у житло, вчинений повторно, в умовах воєнного стану, з чим погоджується і колегія суддів.

Посилання апелянта на недоведеність поза розумним сумнівом винуватості ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованих йому злочинів, не заслуговує на увагу, оскільки в повному обсязі спростовуються матеріалами кримінального провадження, і на переконання колегії суддів, є лише способом уникнення кримінальної відповідальності.

Так, Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що суди при оцінці доказів керуються критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (рішення у справах «Ірландія проти Сполученого Королівства», «Яременко проти України», «Нечипорук і Йонкало проти України», «Кобець проти України»).

Розумний сумнів - це такий непереборний сумнів, який залишається у слідчого, прокурора, слідчого судді, суду щодо винуватості обвинуваченого чи підсудного після всебічного, повного і об`єктивного дослідження обставин справи. Наявність розумного сумніву щодо обґрунтованості обвинувачення не дозволяє будь-якій неупередженій людині, яка міркує з належним розумом і сумлінням, визнати обвинуваченого винним.

Під час досудового розслідування, судового та апеляційного розгляду були встановлені і досліджені всі обставини, з`ясування яких мало істотне значення для правильного вирішення кримінального провадження, проведені необхідні слідчі дії, належним чином з`ясовані обставини, що характеризують об`єкт і об`єктивну сторону кримінального правопорушення.

З матеріалів кримінального провадження випливає, що висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, за які він засуджений, зроблені з дотриманням вимог ст.23 КПК України, на підставі об`єктивного з`ясування всіх обставин, підтверджених доказами, які було досліджено та перевірено під час судового розгляду, а також оцінено відповідно до ст.94 КПК України.

Доводи сторони захисту з приводу недоведеності вини ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, посилаючись на показання ОСОБА_11 , що обвинувачений попросив гроші і вона дала їх, є непереконливими і, на думку колегії суддів, є намаганням витлумачити показання потерпілої на користь обвинуваченого.

Як зазначалось вище, потерпіла ОСОБА_11 у місцевому суді надала детальні показання щодо часу, місця та способу відкритого викрадення належного їй майна, підтвердивши, що ОСОБА_9 у вечірній час, без її дозволу, зайшов до її будинку, став вимагати гроші. Злякавшись, вона віддала ОСОБА_9 200 грн, після чого той пішов. Потерпіла відразу ж зателефонувала ОСОБА_18 (працівнику поліції) та повідомила, що сталось.

Крім того, дані показання потерпілої також підтвердив під час слідчого експерименту сам ОСОБА_9 . А свідок ОСОБА_18 зазначив, що після телефонного дзвінка від потерпілої наздогнав ОСОБА_9 , який віддав йому гроші, при цьому вказав «що його попутав біс», що свідчить що обвинувачений усвідомлював неправомірність своїх дій.

Отже, враховуючи характер дій ОСОБА_9 , спрямованих на негайне заволодіння грошовими коштами, його поведінку, оцінку даної події потерпілою, яка відразу ж після залишення обвинуваченим її господарства зателефонувала до свого знайомого за допомогою, місцевий суд обґрунтовано дійшов висновку, що умисел ОСОБА_9 був спрямований саме на відкрите заволодіння коштами потерпілої, а тому кваліфікація його дій за ч.4 ст.186 КК України є правильною.

Твердження захисника про непричетність ОСОБА_9 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України, оскільки потерпіла не впізнала за фотознімками чоловіка, який проник до її будинку та заволодів грошовими коштами, колегія суддів вважає неспроможними, з огляду на таке.

Судом першої інстанції визнано недопустимим доказом протокол пред`явлення для впізнання за фотознімками від 13.08.2022, оскільки за твердженням самої потерпілої вона не змогла впізнати на фотографії особу, працівники поліції показали їй на фотокартку ОСОБА_9 .

Однак, інший протокол пред`явлення для впізнання від 16.08.2022 за участі свідка ОСОБА_18 є належним та допустимим доказом, згідно якого свідок упізнав чоловіка, зображеного на знімку №2, який 05.08.2022 у вечірній час, перебуваючи в с. Горбове, повернув грошові кошти у сумі 200 грн., які забрав у ОСОБА_11 за місцем її мешкання. Чоловік худорлявої тілобудови, середнього зросту, одягнений у камуфльований одяг. Відповідно до довідки до вказаного протоколу на знімку №2 зображений ОСОБА_9 .

Посилання сторони захисту на те, що обшук особи та будинку АДРЕСА_2 був проведений з процесуальним порушенням, та без ухвали слідчого судді, не заслуговують на увагу, з наступних міркувань.

Відповідно до ч.1 ст.233 КПК України ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою, інакше як лише за добровільною згодою особи, яка ними володіє, або на підставі ухвали слідчого судді, крім випадків, установлених частиною третьою цієї статті.

В силу ч.3 ст.233 КПК України, слідчий має право до постановлення ухвали слідчого судді увійти до житла у невідкладних випадках, до яких віднесене безпосереднє переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні кримінального правопорушення.

Законність підстав для проведення обшуку перевірялася слідчим суддею Деснянського районного суду м. Чернігова в порядку ст.ст.233-235 КПК України, внаслідок чого було постановлено ухвалу від 16 серпня 2022 року, згідно якої у слідчого були наявні достатні підстави для проведення обшуку будинку без ухвали слідчого судді і докази, які були здобуті органом досудового розслідування, мали ознаки допустимості, а тому задоволено клопотання та надано дозвіл на проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_2 , який відповідно до довідки з Виблівського старостинського округу Куликівської селищної ради Чернігівського району, належить ОСОБА_30 , яка померла (на даний час будинок не переоформлений), з метою виявлення та вилучення куртки та штанів камуфльованих, а також грошових коштів в сумі 3400 грн (т.1, а.п.202).

За правилами ст.236 КПК України, за рішенням слідчого чи прокурора може бути проведено обшук осіб, які перебувають в житлі чи іншому володінні, якщо є достатні підстави вважати, що вони переховують при собі предмети або документи, які мають значення для кримінального провадження, що здійснюється під час виконання ухвали слідчого судді про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи.

Колегія суддів вважає, що в даному випадку обшук особи належав до невідкладних слідчих дій, а тому проводився без попереднього рішення про це слідчого судді чи самого слідчого. Тому, в даному випадку доводи сторони захисту про незаконність проведення обшуку особи - безпідставні.

Крім того, колегія суддів наголошує, що звернення органів досудового розслідування до слідчого судді через 3 дні після проведення обшуку обумовлено не умисною тяганиною, а тим, що два дні з трьох були вихідними. Порушень процесуальних строків в цьому випадку колегія суддів не вбачає, як не вбачає і грубих порушень з боку слідчого.

В кримінальному провадженні не встановлено жодного належного, переконливого та об`єктивного доказу про застосування відносно свідка ОСОБА_12 заборонених законодавством методів розслідування, не здобуто таких і в ході апеляційного розгляду.

Відтак, підстав вважати, що в процесі досудового розслідування зі сторони органів досудового розслідування на свідка чинився тиск, у колегії суддів немає.

Доводи апеляційної скарги захисника з приводу непричетності ОСОБА_9 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, спростовуються показаннями потерпілого ОСОБА_7 , свідків ОСОБА_25 , ОСОБА_28 та письмовими доказами.

Твердження апелянта на те, що свідок ОСОБА_28 обмовила ОСОБА_9 у крадіжці велосипеда, не заслуговують на увагу, так як підстав не довіряти показанням даного свідка, яка була попереджена про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання та приведена до присяги, у суду не було, а в апеляційній скарзі не вказані ймовірні причини обмови обвинуваченого з боку свідка.

Показання свідка ОСОБА_28 у суді першої інстанції є логічними та послідовними, оскільки вона переконливо повідомила про відомі їй обставини вчиненого кримінального правопорушення, її пояснення повністю узгоджуються з іншими дослідженими місцевим судом доказами.

У той же час, ні обвинуваченим, ні його захисником не було надано доказів, які б спростовували свідчення потерпілих та свідків і доводили б невинуватість ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

Відтак, таку позицію сторони захисту про непричетність ОСОБА_9 до вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.4 ст.186, ч.4 ст.187 КК України, колегія суддів вважає як захисну, з метою уникнення останнім відповідальності за скоєне, так як вона повністю спростовується вищенаведеними доказами, у зв`язку з чим не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги захисника обвинуваченого.

Згідно положень ст.65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила кримінального правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Призначаючи ОСОБА_9 міру покарання, суд першої інстанції з достатньою повнотою врахував ступінь суспільної небезпеки та тяжкість скоєних кримінальних правопорушень; дані про його особу, який раніше неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів, негативно характеризується за місцем проживання, не працює; відсутність обставин, які пом`якшують покарання; обставину, яка обтяжує покарання вчинення злочину щодо особи похилого віку; та дійшов правильного висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання за сукупністю злочинів саме у виді позбавлення волі із застосуванням додаткового покарання у виді конфіскації майна, що буде необхідним і достатнім для його виправлення і попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, оскільки його перевиховання неможливе без ізоляції від суспільства, з чим погоджується і колегія суддів.

Порушень місцевим судом під час розгляду справи вимог кримінального або кримінального процесуального закону, які б давали підставу для зміни або скасування судового рішення, колегією суддів не вбачається.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 - залишити без задоволення, а вирок Куликівського районного суду Чернігівської області від 18 серпня 2023 року щодо ОСОБА_9 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4