Справа № 642/354/23
Провадження: № 1-кс/642/408/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2024 року Ленінський районний суд м. Харкова у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря- ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого - ОСОБА_4 ,

представника власника майна - ОСОБА_5 ,

власника майна ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Ленінського районного суду м. Харкова клопотання слідчого Другого слідчого відділу (із дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві, старшого лейтенанта ОСОБА_4 поданого у кримінальному провадженні за №0000285 від 23 квітня 2022 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, про арешт майна, -

В С Т А Н О В И В :

31 січня 2024 року до Ленінського районного суду м. Харкова звернувся слідчий із клопотанням про арешт майна.

В обґрунтування клопотання зазначив, що Другим слідчим відділом (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000285 від 23.04.2022 за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України та ОСОБА_8 за ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 368 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 18.04.2022 громадянин ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обіймає посаду начальника відділення воєнізованої охорони ЮЖД пожежного потягу Харків Сортувальний, рухався на власному автомобілі марки «Chevrolet» модель «Lacetti» з д.н.з. « НОМЕР_1 » по трасі «Харків-Київ» з м. Харкова до м. Полтави, у зв`язку з передислокацією його робочого місця до залізничної станції «Полтава Південна».

В населеному пункті Коротич Харківської області, ОСОБА_9 був зупинений працівниками поліції. Під час зупинки, поліцейський жестом руки показав автомобілю прийняти праворуч та зупинитися на узбіччі. Після зупинки ОСОБА_9 , до нього підійшов поліцейський вдягнутий у формений одяг у бронежилеті з автоматом, на обличчі якого була одягнута маска. Не представившись, він висунув вимогу пред`явити паспорт громадянина України та технічний паспорт на автомобіль. Після перевірки документів, працівник поліції попросив відчинити багажник для перевірки, після чого був перевірений і він-код автомобіля.

В той же час, працівник поліції повідомив ОСОБА_9 , що від нього йде запах алкоголю та запропонував пройти тест на наявність алкогольного сп`яніння. ОСОБА_9 підійшов до поліцейського автомобілю та сів на переднє пасажирське сидіння. На водійському кріслі вже знаходився співробітник поліції. Поліцейський, який знаходився у автомобілі, також задав йому питання щодо вживання алкоголю в цей день або напередодні, на що ОСОБА_9 повідомив, що алкоголь не вживав. Поліцейський дістав коробок в якому знаходився, нібито, алкотестер (назву пристрою поліцейський не повідомляв), вставив пластикову колбу у пристрій, надав ОСОБА_9 , щоб він подихав. Після цього поліцейський повідомив його, що алкотестер показав наявність у організмі алкоголю - 0,3 проміле. Самі результати тесту він не показав та одразу почав стверджувати, що ОСОБА_9 ввів його в оману. Після заперечень ОСОБА_9 , працівник поліції повідомив, що за вказане правопорушення передбачено стягнення штрафу у розмірі 51000 грн., який він повинен буде сплатити, а до того ж, його автомобіль заберуть у «Тероборону», або заберуть туди і самого ОСОБА_9 . Почувши це, ОСОБА_9 показав йому додаткові документи та повідомив, що не може бути у алкогольному сп`янінні, оскільки зараз прямує на роботу та показав посвідчення працівника воєнізованої охорони ЮЖД, посвідчення рятівника, військовий квиток та посвідчення про відстрочку від призову.

Між собою, поліцейські обговорювали питання необхідності вилучення трьох автомобілів до Територіальної оборони і в подальшому, поліцейський, який знаходився у автомобілі, запропонував ОСОБА_9 надати їм грошові кошти. З`ясувавши, що у ОСОБА_9 відсутня готівка, поліцейський сказав показати баланс картки «ПриватБанк» і сказав, щоб він перевів на вказану ним карту 40 000 гривень. ОСОБА_9 відмовився, проте, поліцейський висунув погрозу про вилучення автомобілю, через що, ОСОБА_9 надав свою згоду на перерахування коштів. Поліцейський продиктував 16 цифр карти, на яку необхідно було здійснити відповідний переказ (при цьому, він знав ці цифри напам`ять). Після перерахування грошей, ОСОБА_9 віддали назад документи та сказали, щоб він швидко їхав.

Під час досудового розслідування потерпілим ОСОБА_9 була надана роздруківка з мобільного додатку «Приват24» та квитанція про здійснену транзакцію, завдяки чому було встановлено, переведення 40000 гривень на протиправну вимогу працівників поліції на картку АТ КБ «ПриватБанк» з номером НОМЕР_2 , відкриту на ім`я « ОСОБА_10 ».

З метою отримання відомостей про користувача вказаної банківської карти та номеру його мобільного телефону, прокурором винесено постанову про проведення тимчасового доступу до речей і документів АТ КБ «ПриватБанк». В ході проведеного тимчасового доступу встановлено, що користувачем банківської карти є громадянка ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , що фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 і користується номером мобільного телефону НОМЕР_3 .

В ході тимчасового доступу до виписки про рух грошових коштів по розрахунковому рахунку картки з номером НОМЕР_2 , відкритої на ім`я ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також відеозаписів з камер відеоспостереження, було встановлено, що фактичним користувачем картки є ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Крім того, встановлено, що вказана особа є чоловіком доньки ОСОБА_10 - ОСОБА_11 , а також у період з 09.12.2008 по 27.02.2018 працював в системі МВС України, зокрема, на посаді інспектора дорожньо-патрульної служби батальйону дорожньо-патрульної служби відділу Державтоінспекції з обслуговування м. Харкова та автомобільно-технічної інспекції ГУ МВС України в Харківській області.

Крім того, допитаний під час досудового розслідування громадянин ОСОБА_12 повідомив, що 19.12.2022 він рухався по трасі «Київ-Харків» на власному автомобілі марки «Audi» модель «А4» з д.н.з. « НОМЕР_4 ». Приблизно о 10 год. 30 хв., коли він рухався поблизу населеного пункту Пісочин Харківської області, його зупинив співробітник Національної поліції та під приводом перебування ОСОБА_12 у стані алкогольного сп`яніння (чого в дійсності не було), висунув останньому вимогу перевести на вказаний номер банківської карти НОМЕР_5 , власником якої є громадянка ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . При цьому, у разі не направлення ним грошових коштів, співробітник Національної поліції погрожував вилучити транспортний засіб. Побоюючись безпідставного вилучення транспортного засобу, ОСОБА_12 перевів на вказаний номер банківської карти грошові кошти у сумі 39456 гривень.

В ході тимчасового доступу до речей і документів, а саме - відомостей про рух банківської карти НОМЕР_5 , відкритої на ім`я ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 встановлено, що 24.12.2022, з вказаної банківської карти було переслано всю суму грошових коштів, у тому числі - 39456 грн, що були попередньо відправлені ОСОБА_12 , на банківську карту НОМЕР_6 .

Під час тимчасового доступу до відомостей АТ «УніверсалБанк» щодо банківської карти НОМЕР_6 встановлено, що її власником є громадянка ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Одночасно, в ході проведення негласних слідчих (розшукових) дій отримано відомості, що фактично банківські карти НОМЕР_5 та НОМЕР_6 перебувають у користуванні ОСОБА_8 , який обговорював у телефонному режимі здійснення транзакцій за ними з ОСОБА_7 . При цьому, під час досудового розслідування ОСОБА_12 впізнав ОСОБА_7 , як працівника Національної поліції, що вимагав у нього неправомірну вигоду.

В ході виконання доручення слідчого про проведення слідчих (розшукових) дій, оперативними співробітниками другого оперативного відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, встановлено, що до вчинення кримінального правопорушення може бути причетний громадянин ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 , та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_5 . Згідно отриманої інформації, за місцем проживання ОСОБА_14 та в його автомобілях можуть зберігатися банківські карти, грошові кошти, здобуті злочинним шляхом та мобільні телефони.

30.01.2024 на підставі ухвали слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 від 23.01.2024 проведено обшук квартири АДРЕСА_6 , в ході якого були виявлені та вилучені:

- банківська картка № НОМЕР_7 ;

- банківська картка № НОМЕР_8 ;

- банківська картка № НОМЕР_9 ;

- мобільний телефон марки «Samsung» ІМЕІ НОМЕР_10 ; ІМЕІ 2 НОМЕР_11 , sn НОМЕР_15

- мобільний телефон марки «Iphone» 14 Pro Max» ІМЕІ НОМЕР_12 ; ІМЕІ 2 НОМЕР_13 ;

- металевий предмет, ззовні схожий на пістолет із маркуванням «Ekol Majarov cal. 9mm P.A.K. № НОМЕР_14.

Так, вилучені предмети відповідають ознакам речових доказів, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України, оскільки являють собою матеріальні об`єкти, що зберегли на собі сліди кримінального правопорушення та містять інші відомості, що можуть бути використані, як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, оскільки вилучені банківські карти могли використовуватися для пересилання неправомірної вигоди співробітниками Національної поліції, мобільні телефони могли використовуватися для спілкування з ними, а предмет, схожий на пістолет, є предметом вилученим з обігу і потребує проведення відповідної судово-балістичної експертизи.

З огляду на це, постановою слідчого від 30.01.2024 виявлені предмети, речі і документи визнано речовими доказами.

Слідчий в судове засідання надав заяву, в якій клопотання підтримав та просив суд його задовольнити.

Представник власника майна в судове засідання надав заперечення, в яких просив відмовити в задоволенні клопотання в повному обсязі.

За таких обставин, в силу вимог ч.1 ст.172 КПК України неприбуття осіб не є перешкодою для розгляду клопотання та відповідно до положень ч.4 ст.107 КПК України фіксування кримінального провадження за допомогою технічних засобів не здійснювалось.

Дослідивши клопотання, копії матеріалів, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого є обґрунтованим та таким, що підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного:

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Згідно ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до п. 1 ч.2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 98 КПК України, документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

Згідно з ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених п.п. 3, 4 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 4 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження. 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, яка його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до положення абзацу першого частини третьої ст.170 КПК України, які в контексті співвідношення з положеннями ст.98 КПК України, як критеріями для визначення речей чи документів речовими доказами, встановлює, що окрім віднесення певного предмету до речового доказу, він обов`язково має відповідати критеріям, визначеним в ч.3 ст.170 КПК України, тобто має бути предметом матеріального світу, який перебуває у власності суб`єкта права та відповідати вимогам ст.190 ЦК України.

Метою арешту майна є забезпечення кримінального провадження, забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні, забезпечення конфіскації або спеціальної конфіскації. Арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається підозрюваний, обвинувачений, засуджений, треті особи, юридична особа, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру за рішенням, ухвалою суду, слідчого судді.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Слідчий суддя при постановленні ухвали про накладення арешту на майно, враховує підстави та обставини, передбачені ст.ст. 167-173 КПК України.

Відповідно до п.п. 1, 3 ч. 2 ст. 167 КПК України, тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони є підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом.

30.01.2024 на підставі ухвали слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 від 23.01.2024 проведено обшук квартири АДРЕСА_6 , в ході якого були виявлені та вилучені:

- банківська картка № НОМЕР_7 ;

- банківська картка № НОМЕР_8 ;

- банківська картка № НОМЕР_9 ;

- мобільний телефон марки «Samsung» ІМЕІ НОМЕР_10 ; ІМЕІ 2 НОМЕР_11 , sn НОМЕР_15

- мобільний телефон марки «Iphone» 14 Pro Max» ІМЕІ НОМЕР_12 ; ІМЕІ 2 НОМЕР_13 ;

- металевий предмет, ззовні схожий на пістолет із маркуванням «Ekol Majarov cal. 9mm P.A.K. № НОМЕР_14.

Слідчий суддя зазначає, що належних доказів на підтвердження того, що банківська картка № НОМЕР_9 та - мобільний телефон марки «Iphone» 14 Pro Max» ІМЕІ НОМЕР_12 ; ІМЕІ 2 НОМЕР_13 - були знаряддям вчинення конкретного кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження № 0000285 від 23 квітня 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, чи є предметами, що були об`єктом кримінально протиправних дій, грошима, цінностями та іншими речами, набутими кримінально протиправним шляхом або отримані фізичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення, - тобто можуть вважатися речовими доказами в даному кримінальному провадженні- на даному етапі органом досудового розслідування не надано, а слідчим суддею таких обставин зі змісту матеріалів клопотання не встановлено.

Слідчий суддя звертає також увагу на те, що сам по собі факт надання дозволу на проведення обшуку з метою виявлення та вилучення певних речей та документів, предметів і грошових коштів ще не вказують на те, що вилучені речі, предмети та документи відповідають критеріям, визначеним ч. 2 ст. 167, ст. 98 КПК України та сам факт визнання цих грошових коштів речовими доказами (п.1 ч.2 ст. 170 КПК України), не може бути правовою підставою для їх арешту.

Водночас, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II).

Крім того, у справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 р.) ЄСПЛ встановив, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий і надмірний тягар для особи».

Аналіз відповідних норм КПК України, що регламентують питання арешту майна, свідчить про те, що арешт майна може бути накладений щодо будь-якого майна, навіть майна осіб не причетних до вчинення злочину, якщо вказане майно містить ознаки речового доказу, може бути використане стороною обвинувачення в процесі доказування.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, слідчий суддя приходить до висновку про те, що в поданому до суду клопотанні про арешт майна слідчим не доведено наявність передбачених процесуальним законом підстав для накладення арешту на банківську картку № НОМЕР_9 та - мобільний телефон марки «Iphone» 14 Pro Max» ІМЕІ НОМЕР_12 ; ІМЕІ 2 НОМЕР_13 , перелік яких відповідно до вимог чинного КПК України є вичерпним.

Відповідно до ч.3 ст.173 КПК України, відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частин тимчасово вилученого майна.

Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав до арешту майна, вказаного в клопотанні сторони обвинувачення, враховує можливість використання його як доказу у даному кримінальному провадженні, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження завданням кримінального провадження,а тому клопотання про арешт майна підлягає частковому задоволенню.

Застосування заходу забезпечення у вигляді арешту майна у вказаний спосібвідповідає належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 131-132, 167, 170-171 КПК України,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого Другого слідчого відділу (із дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві, старшого лейтенанта ОСОБА_4 поданого у кримінальному провадженні за №0000285 від 23 квітня 2022 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України про арешт майна - задовольнити частково.

Накласти арешт на майно, вилучене 30.01.2024 під час проведення обшуку квартири АДРЕСА_6 , а саме:

- банківську картку № НОМЕР_7 ;

- банківську картку № НОМЕР_8 ;

- мобільний телефон марки «Samsung» ІМЕІ НОМЕР_10 ; ІМЕІ 2 НОМЕР_11 , sn НОМЕР_15

- металевий предмет, ззовні схожий на пістолет із маркуванням «Ekol Majarov cal. 9mm P.A.K. № НОМЕР_14.

В іншій частині в задоволенні клопотання - відмовити.

Визначити місцем зберігання арештованого майна - камеру зберігання речових доказів Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві (м. Полтава, вул. Гоголя, 25).

Арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію ухвали негайно після її постановлення вручити прокурору та слідчому.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1