Провадження №1-кс/369/3489/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.10.2023 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2

за участі прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

підозрюваного ОСОБА_5

розглянувши клопотання заступника начальника відділення СВ Бучанського РУП ГУНП в Київській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 , за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004239 від 16 жовтня 2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , -

ВСТАНОВИВ:

До Києво-Святошинського районного суду Київської області надійшло клопотання заступника начальника відділення СВ Бучанського РУП ГУНП в Київській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 , за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004239 від 16 жовтня 2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Свої вимоги мотивує тим, що у провадженні СВ Бучанського РУП ГУНП в Київській області перебувають матеріали досудового розслідування кримінального провадження № 0004239 від 16.10.2023 за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

Так, 16.10.2023 до чергової частини відділення поліції №4 Бучанського РУП ГУНП в Київській області надійшла заява від громадянина ОСОБА_7 з приводу того, що 15.10.2023 близько о 22 год. 00 хв. невстановлена особа незаконно заволоділа транспортним засобом, яким він користувався, а саме автомобілем марки «Шкода Октавія», сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 . Подія мала місце за адресою: Київська область, Бучанський район, с. Капітанівка, вул. Лісна, 1.

За даним фактом СВ Бучанського РУП ГУНП в Київській області було внесено відомості до ЄРДР за № 0004239 від 16.10.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

У ході досудового розслідування кримінального провадження 16.10.2022 року о 01 годині 10 хвилин в порядку ст. 208 КПК України працівниками поліції затримано ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , як підозрюваного у вчиненні вищевказаного злочину.

16.10.2023 року з додержанням порядку та строків, встановлених ст.ст. 276-278 КПК України, ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, а саме в незаконному заволодінні транспортним засобом, якщо предметом незаконного заволодіння є транспортний засіб, вартість якого становить від ста до двохсот п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно повідомлення про підозру, 15.10.2023 в денну пору доби ОСОБА_5 спільно розпивав алкогольні напої з наглядно знайомими ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на території готелю «Снайпер», що розташований по вул. Лісна, 1 в с. Капітанівка Бучанського району Київської області. Коли вони ввечері закінчили розпивання алкогольних напоїв, то ОСОБА_7 пішов відпочивати до свого номеру у вищевказаному готелі. Того ж дня, 15.10.2023, у вечірній час доби, близько 20 години 45 хвилин, у ОСОБА_5 , який перебував в стані алкогольного сп`яніння, виник злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом - автомобілем марки «Skoda» моделі «Octavia A5», 2008 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , сірого кольору, яким користувався ОСОБА_7 та який належить на праві власності Представництву «ВАТ «ЄВРО-АЗІАТСЬКА БУДІВЕЛЬНА КОРПОРАЦІЯ «ЄВРАСКОН» (). Даний транспортний засіб на той час був припаркований поблизу готелю «Снайпер». Вказаним автомобілем ОСОБА_5 хотів незаконно заволодіти з метою подальшого його використання у власних потребах, а саме покататися. Для цього він вирішив забрати ключі до вказаного автомобіля із готельного номеру, в якому на той час проживав ОСОБА_7 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом, ОСОБА_5 , 15.10.2023, близько 20 години 45 хвилин, більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння в приміщенні готелю «Снайпер», що розташований по вул. Лісна, 1 в с. Капітанівка Бучанського району Київської області, через незамкнені вхідні двері зайшов до готельного номеру, в якому перебував ОСОБА_7 ,. та скориставшись тим, що останній спав, взяв із полиці ключі від автомобіля марки «Skoda» моделі «Octavia A5», д.н.з. НОМЕР_1 , сірого кольору, після чого вийшов на прилеглу територію готелю, де на той час стояв вищевказаний автомобіль.

Одразу після цього, ОСОБА_9 діючи з прямим умислом, з метою використання транспортного засобу для власних потреб, а саме покататись, скориставшись відсутністю будь-яких сторонніх осіб, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи всупереч волі власника транспортного засобу, ключами, які забрав із готельного номеру, відкрив водійські дверцята та сів за кермо вищевказаного транспортного засобу, та за допомогою наявного ключа в замку запалювання привів у дію його двигун, тобто завів автомобіль. Після цього ОСОБА_5 розпочав рух на вищевказаному транспортному засобі в бік с. Бузова Бучанського району Київської області, тим самим незаконно заволодів транспортним засобом марки «Skoda» моделі «Octavia A5», 2008 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , сірого кольору, вартістю 182 000, 00 грн. (сто вісімдесят дві тисячі гривень 00 коп.), тобто вартість якого становить від ста до двохсот п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, розпорядившись ним на власний розсуд ним.

У подальшому 16.10.2023, близько 01 години 10 хвилин, ОСОБА_5 було виявлено за кермом вищевказаного автомобіля та затримано працівниками поліції на узбіччі дороги навпроти будинку АДРЕСА_1 .

У вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, обґрунтовано підозрюється ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець м. Барвінкове Харківської області, українець, громадянин України, маючий середню освіту, неодружений, тимчасово не працюючий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , до затримання фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_3 , зі слів раніше не судимий.

Підозра ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, обґрунтовується зібраними доказами, а саме: протоколом допиту потерпілого ОСОБА_10 , протоколом допиту свідка ОСОБА_11 , протоколом допиту свідка ОСОБА_12 , протоколом допиту свідка ОСОБА_13 , протоколом допиту свідка ОСОБА_14 , протоколом допиту свідка ОСОБА_8 , протоколом допиту свідка ОСОБА_7 , протоколом допиту свідка ОСОБА_13 , протоколом затримання підозрюваного ОСОБА_5 в порядку ст. 208 КПК України, та іншими доказами в їх сукупності.

Стороною обвинувачення дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні на даний час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного ОСОБА_5 із вчиненням кримінального правопорушення, тобто виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадженні з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України.

ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України за ступенем тяжкості є тяжким злочином та за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років з конфіскацією майна або без такої.

У ході досудового розслідування задля об`єктивного його розслідування в розумні строки, виникла необхідність в застосуванні щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з метою забезпечення виконання ним перед органом досудового розслідування та судом покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, та які вказують, що підозрюваний може:

- переховуватися від органу досудового розслідування та суду;

- незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні;

Зокрема, ризик переховування ОСОБА_5 від органу досудового розслідування та суду обґрунтовується тим, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину покарання за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, у зв`язку з чим, усвідомлюючи невідворотність реального покарання, він з високим ризиком буде намагатись уникнути кримінальної відповідальності за злочин (ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України).

Оцінюючи ризик переховування підозрюваного з позиції практики Європейського суду з захисту прав людини, зазначає наступне:

-підозрюваний немає постійного місця роботи та законного джерела доходів;

-підозрюваний не має міцних соціальних зв`язків;

-підозрюваний зареєстрований в іншій області (Харківській) порівняно із місцем проведення досудового розслідування (Бучанський район Київської області).

Враховуючи ці обставини, існує реальний ризик залишення ним місця проживання з метою переховуватися від органів розслідування та суду в будь-який час задля уникнення кримінальної відповідальності.

Щодо наявності ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, згідно з яким ОСОБА_5 може впливати на свідків у кримінальному провадженні, зазначає наступне.

Даний ризик обґрунтовується тим, що підозрюваний, знаючи про фактичне місце проживання деяких свідків ( ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ), може незаконно впливати на останніх шляхом підбурювання, вмовлянням, залякування цих осіб, змушуючи їх із застосуванням фізичного чи психологічного примусу змінювати свої показання, давати неправдиві показання або відмовитися від дачі будь-яких показань.

З огляду на викладене, сторона обвинувачення вважає, що застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є обґрунтованою та необхідною мірою, оскільки ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у скоєнні умисного тяжкого злочину, максимальним покаранням за який є позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, у зв`язку з чим, на думку сторони обвинувачення, існує ймовірний ризик, що підозрюваний, перебуваючи на волі, може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні. Застосування альтернативного запобіжного заходу, такого як домашній арешт чи особисте зобов`язання, не зможе запобігти всім вищевказаним ризикам, а тому до підозрюваного необхідно застосувати саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

На підставі вищевикладеного, слідчий просив обрати стосовно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у Державній установі «Київський слідчий ізолятор» на строк 60 днів.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримала, просила суд задовольнити його.

Підозрюваний та захисник проти вимог клопотання заперечували, просили суд відмовити в задоволенні клопотання та обрати запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі.

Вивчивши клопотання та матеріали, якими воно обґрунтовується, заслухавши думку учасників судового розгляду, слідчий суддя приходить наступних висновків.

Судом встановлено, що у провадженні СВ Бучанського РУП ГУНП в Київській області перебувають матеріали досудового розслідування кримінального провадження № 0004239 від 16.10.2023 за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

У ході досудового розслідування вказаного кримінального провадження 16.10.2022 року о 01 годині 10 хвилин в порядку ст. 208 КПК України працівниками поліції затримано ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , як підозрюваного у вчиненні вищевказаного злочину.

16.10.2023 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

Підозра ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, обґрунтовується зібраними доказами, а саме: протоколом допиту потерпілого ОСОБА_10 , протоколом допиту свідка ОСОБА_11 , протоколом допиту свідка ОСОБА_12 , протоколом допиту свідка ОСОБА_13 , протоколом допиту свідка ОСОБА_14 , протоколом допиту свідка ОСОБА_8 , протоколом допиту свідка ОСОБА_7 , протоколом допиту свідка ОСОБА_13 , протоколом затримання підозрюваного ОСОБА_5 в порядку ст. 208 КПК України, та іншими доказами в їх сукупності.

Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Враховуючи, що відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), слідчий суддя приймає до уваги, що згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Феррарі-Браво проти Італії» не можна ставити питання про те, що арешт є виправданим тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки останнє є завданням попереднього розслідування.

Європейський Суд з прав людини у справі «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства» зазначив, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

Перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя, встановив, що дані які вказують на обґрунтовану підозру, підтверджується долученими до матеріалів клопотання доказами.

Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Вичерпний перелік підстав застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначено у ч. 2 ст. 183 КПК України та розширеному тлумаченню не підлягає.

При розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі "Харченко проти України").

Слідчий суддя, суд, вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі відповідно до ст. 178 КПК України.

Загальною декларацією прав людини (статті 3, 9) та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України (стаття 5), визначено, що кожна людина має право на свободу та особисту недоторканість і ніхто не може зазнавати безпідставного арешту, затримання або вигнання.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, зокрема, у справі «ЛУЦЕНКО ПРОТИ УКРАЇНИ» у остаточному рішенні від 19 листопада 2012 року у пункті 62 зазначено: «Суд наголошує, що стаття 5 Конвенції гарантує основоположне право на свободу та недоторканність, яке є найважливішим у «демократичному суспільстві» у розумінні Конвенції. Кожен має право на захист цього права, що означає не бути позбавленим свободи або мати гарантії від продовження позбавлення свободи, крім випадків, коли таке позбавлення відбувалось за умов, встановлених у пункті 1 статті 5 Конвенції. Цей перелік винятків, встановлений у вищезазначеному положенні, є вичерпним і лише вузьке тлумачення цих винятків відповідає цілям цього положення, а саме - гарантувати, що нікого не буде свавільно позбавлено свободи (рішення від 14 жовтня 2010 року у справі «Хайредінов проти України» (Khayredinov v. Ukraine), № 38717/04, пункт 26, з подальшими посиланнями). Будь-яке свавільне тримання під вартою не може відповідати пункту 1 статті 5 Конвенції. У цьому контексті термін «свавільність» розуміється ширше, ніж лише невідповідність національному законодавству. Як наслідок, законне позбавлення свободи за національним законодавством усе одно може бути свавільним і, таким чином, може порушувати Конвенцію, зокрема, коли з боку державних органів мала місце недобросовісність або введення в оману (рішення від 09 липня 2009 року у справі «Моорен проти Німеччини» (Mooren v. Germany) [ВП], заява № 11364/03, пункти 72, 77 та 78, з подальшими посиланнями), або коли таке позбавлення свободи не було необхідним за конкретних обставин (рішення від 27 лютого 2007 року у справі «Нештак проти Словаччини» (Nestak v. Slovakia), заява № 65559/01, пункт 74)».

Конституція України регламентує право кожної людини на свободу та особисту недоторканість.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі Клоот проти Бельгії (Cloot v. Belgium, § 40) серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших порушень. Однак необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід необхідний в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться.

Досліджуючи матеріали клопотання відносно підозрюваного ОСОБА_5 , суддя вважає, що клопотання не містить переконливого обґрунтування про наявність у підозрюваного наміру перешкоджати ходу досудового розслідування у такий спосіб, що застосування більш м`якого запобіжного заходу буде недостатнім для запобігання ризикам, передбаченими ст. 177 КПК України. Разом з цим, доводи, які зазначені в клопотанні слідчого про застосування запобіжного заходу щодо можливості переховування підозрюваного від органів досудового слідства та суду, не знайшли свого підтвердження, а відтак є непропорційними легітимній меті, яка ставиться до застосування запобіжних заходів.

Долучені до клопотання докази, містять дані виключно щодо обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого діяння, однак не містять обґрунтованих доказів стосовно наявності ризиків вказаних у клопотанні, передбачених ст. 177 КПК України, які б передбачали застосування до підозрюваного виняткового запобіжного заходу.

Крім цього, слідча суддя враховує, що підозрюваний ОСОБА_5 раніше не судимий, має постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_3 , негативні характеристики клопотання не містить.

За таких обставин, оцінюючи зібрані у справі докази, надавши оцінку встановленим фактам щодо особи підозрюваного, наявність ризиків у кримінальному провадженні, суд приходить до висновку, що запобіжний захід на застосуванні якого наполягає сторона обвинувачення не відповідає фактичним обставинам справи.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини, яке згідно ч. 5 ст. 9 КПК України, які є джерелом законодавства, у справі «Бойченко проти Молдови» № 41088/05, рішення від 11 липня 2006 року - «одне тільки посилання судів на відповідну норму закону без вказівки підстав з яких вони вважають обґрунтованими твердження про те, що ніби заявник може перешкоджати провадженню в справі, переховуватися від правосуддя або скоювати нові злочини, не є достатнім для ухвалення рішення про обрання запобіжного заходу». А у справі «Мамедова проти Росії» № 7064/05, рішення від 01 червня 2006 року Європейський суд дійшов такого висновку: «посилання на тяжкість обвинувачення, як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що заявниця переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини є недостатнім, хоча суворість покарання і є визначальний елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів, і що потребує позбавлення волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину».

За вказаних обставин, проаналізувавши всі надані сторонами докази та дані про особу підозрюваного, який раніше не судимий, має постійне місце проживання, слідча суддя не знаходить підстав для задоволення клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Разом з цим, зважаючи на необхідність дотримання цілей кримінального провадження, принципів публічності, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, слідчий суддя, з метою забезпечення виконання підозрюваним, покладених на нього процесуальних обов`язків, у зв`язку з тим що в ході розгляду клопотання доведено обґрунтованість підозри та наявність існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, приходить до висновку про наявність підстав для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді нічного домашнього арешту.

Такий запобіжний захід є співмірним з існуючими ризиками, відповідає особі підозрюваного та тяжкості пред`явленої йому підозри, може забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 29 Конституції України, ст. 107, 176, 177, 178, 179, 183, 184, 193, 194, 196, 202, 205, 309, 532, 534 Кримінального процесуального кодексу України,

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання - відмовити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м.Барівнкове Харківської області, маючого середню освіту, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше несудимого, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з забороною залишати місце свого проживання в період доби з 23.00 год. вечора по 06.00 год. ранку наступного дня за адресою: АДРЕСА_3 , в межах строків досудового розслідування, а саме до 14 грудня 2023 року, включно.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;

не відлучатися зі свого місця проживання за адресою: АДРЕСА_3 , в період часу з 23.00 год. вечора до 06.00 год. ранку наступного дня;

утримуватись від спілкування із свідками, потерпілим у даному кримінальному провадженні.

Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.

Строк дії ухвали про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді домашнього арешту та покладення обов`язків відповідно до ч. 5 ст. 194 КК України визначити строком до 14 грудня 2023 року, включно в межах строків досудового розслідування.

Ухвала може бути оскаржена до Київського Апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали суду проголошено 20 жовтня 2023 року о 12:00 год.

Слідчий суддя ОСОБА_1