Номер провадження: 11-сс/813/209/24
Справа № 496/7776/23 1-кс/496/2421/23
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.01.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

представника власників майна ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу представника власників майна ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Біляївського райсуду Одеської обл. від 15.11.2023 про арешт майна у к/п №0000856, від 09.11.2023 за ознаками злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.

Зазначеною ухвалою слідчого судді в межах к/п №0000856, внесеного до ЄРДР 09.11.2023 за ознаками злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України було задоволено клопотання слідчого СВ ОРУП №2 ГУНП в Одеській обл. ОСОБА_8 та було накладено арешт на майно, а саме мобільний телефон марки IPhone 14 ProMax, в чохлі прозорого кольору, бузкового кольору, який на момент проведення обшуку був заблокований; мобільний телефон марки IPhone 13 ProMax, ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , з сім картою мобільного оператора ПрАТ «Київстар» НОМЕР_3 ; дві зубних щітки блакитно - білого кольору; два одноразових станки для гоління, які були вилучені 09.11.2023 в ході обшуку за адресою: АДРЕСА_1 ; мобільний телефон марки «Нокіа» НОМЕР_4 , з сім картою мобільного оператора ПрАТ «Київстар» НОМЕР_5 ; мобільний телефон марки «HTC» чорного кольору, без будь яких номерів; тримач від сім карти мобільного оператора ПрАТ «Київстар»; сім карту мобільного оператора ПрАТ «Київстар», на якій маються числові позначення « НОМЕР_6 », які були вилучені 09.11.2023 в ході обшуку автомобіля марки BMW 525D VIN НОМЕР_7 , р.н. НОМЕР_8 ., із забороною відчуження, користування, розпорядження.

Обґрунтовуючи прийняте рішення про арешт майна, слідчий суддя вказував на те, що у вказаному провадженні існує необхідність в забезпеченні його збереження для подальшого проведення експертних досліджень, окрім того зауважив, що вилучене майно відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.

Не погодившись із ухвалою слідчого судді представник ОСОБА_7 , в інтересах ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій вказує на те, що вона є необґрунтованою та такою, що істотно порушує права власників майна з таких підстав:

- ОСОБА_9 є власникам мобільних телефонів IPhone 14 Pro Max, в чохлі прозорого кольору, бузкового кольору та IPhone 13 Pro Max, яке набуто ними у встановленому законом порядку на підставі цивільно-правової угоди, мобільні телефони та їх власники будь-якого відношення до обставин, які розслідуються та підлягають доказуванню не мають;

- ОСОБА_9 не має будь-якого процесуального статусу у вказаному провадженні, окрім того, слідчим суддею під час розгляду клопотання не були враховані зауваження до протоколу обшуку;

- слідчий суддя розглянув клопотання про арешт майна з порушенням строків, передбачених ч.1 ст. 172 КПК України, без належного повідомлення власників майна про дату та час розгляду клопотання слідчого про арешт майна;

- вилучені речі не відповідають критеріям, передбаченим ч.2 ст. 167 КПК України. За відомими обставинами, відомості до ЄРДР були внесені за заявою ОСОБА_10 , в якій він просить вжити заходи до невідомих осіб, які 09.11.2023, шляхом механічного пошкодження стіни, проникли до торгового павільйону за адресою: АДРЕСА_2 , звідки таємно, умисно, викрали сейф, з грошовими коштами, точна сума яких на даний час встановлюється (ЄО 17912 від 09.11.2023). Водночас, будь-яких належних і допустимих доказів того, що ОСОБА_9 або члени його родини, або ж речі, вилучені у ході проведення обшуку будь-яким чином задіяні у провадженні;

- слідчий суддя задовольнив клопотання всупереч приписів ст. 132 КПК України, відповідно до яких арешт накладається лише у разі, якщо слідчий, прокурор доведе, що потреби досудового розслідування у такому ступені виправдовують втручання у права особи. Окрім того, вилучені у ході обшуків речі, а саме мобільні телефони, зубні щітки, станки для гоління є неспівставними з обставинами, які досліджуються органом досудового розслідування;

Посилаючись на викладені обставини, представник ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді від 15.11.2023 та постановити нову ухвалу, якою відмовити слідчому у задоволенні його клопотання про арешт майна.

У судовому засіданні представник ОСОБА_7 підтримав апеляційну скаргу у повному обсязі та просив її задовольнити, натомість прокурор ОСОБА_6 заперечувала проти її задоволення.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового розгляду, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд дійшов висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.

Частина 1 ст. 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно ст. 131, ч. 1 ст. 170 КПК України засобом забезпечення кримінального провадження є арешт майна, який полягає у тимчасовому, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

При застосуванні будь-якого заходу забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою, гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є серед іншого щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

У теоретичному аспекті «належна правова процедура» - це форма здійснення правосуддя, яку утворюють сукупність гарантій прав людини процесуального характеру, спрямовані на досягнення процедурної справедливості правосуддя. До гарантій, які у своїй сукупності формують належну правову процедуру, відносяться право на судовий захист, право на ефективне розслідування; право на швидкий суд; право на публічний суд; право на неупереджений суд; право на суд неупереджених присяжних; право на змагальний процес; презумпція невинуватості; право не свідчити проти себе; право на допит в суді свідків обвинувачення; право на допомогу адвоката під час судового розгляду; право бути вислуханим; право не піддаватися двічі покаранню за один й той самий злочин; право на безпосередній процес; право на безперервний процес; право на оскарження.

Застосування належної процедури є одним із складових елементів принципу верховенства права та передбачає, у тому числі, щоб повноваження органів публічної влади були визначені приписами права, і вимагає, щоб посадовці мали дозвіл на вчинення дії, і надалі діяли в межах наданих їм повноважень.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога ст. 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

При застосуванні будь-якого заходу забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою, гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Так, ст. 172 КПК України встановлює порядок розгляду клопотання про арешт майна, зокрема, ч. 1 зазначеної статті передбачає, що клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Як вбачається з мотивувальної частини ухвали, слідчий суддя зазначених вище вимог кримінального процесуального закону та практики ЄСПЛ не дотримався.

З матеріалів провадження вбачається, що 10.11.2023 до Біляївського райсуду Одеської обл. надійшло клопотання слідчого ОСОБА_8 про арешт майна у к/п №0000856, внесеному до ЄРДР 09.11.2023 за ознаками злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 10.11.2023 вказане клопотання надійшло в провадження слідчому судді ОСОБА_1 .

У подальшому, 15.11.2023 слідчий суддя за відсутності учасників судового розгляду задовольнив клопотання слідчого, зазначивши в ухвалі про те, що учасники процесу у судове засідання не з`явилися (а.п. 25).

Натомість, в матеріалах судової справи не має жодних належних доказів сповіщення судом власників майна чи їх представника, окрім того в ухвалі не зазначено про те, що вони взагалі викликалися.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що до клопотання слідчого про арешт майна долучена копія протоколу обшуку, зі змісту якого вбачається, що при його проведенні був присутній представник адвокат ОСОБА_7 ..

Таким чином, викладене безумовно свідчить про те, що у розпорядженні слідчого судді були відомості про контактні дані представника власників майна, що безумовно свідчить про допущені порушень кримінального процесуального законодавства.

Апеляційний суд наголошує, що виконання вимог кримінального процесуального закону забезпечуються дотриманням кримінальної процесуальної форми, тобто пов`язана із дотриманням гарантій прав і свобод учасників кримінального провадження щодо будь-яких дій та рішень владних суб`єктів кримінального провадження, зокрема: щодо гарантій оскарження та можливості перевірки законності таких рішень, перевірки безсторонності та об`єктивності владних суб`єктів.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя при постановленні ухвали допустився істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, розглянувши клопотання прокурора без належного повідомлення власника майна про дату, час та місце проведення розгляду, всупереч вимогам ч. 1 ст. 172 КПК України, що призвело до безпідставного обмеження його прав, що, як наслідок, тягне за собою скасування ухвали слідчого судді та призначення нового розгляду клопотання слідчого іншим слідчим суддею.

Оскільки апеляційним судом встановлені істотні порушення кримінального процесуального закону, які тягнуть за собою безумовне скасування ухвали слідчого судді, колегія суддів не розглядає інші доводи апеляційної скарги представника власника майна, щодо обґрунтованості клопотання слідчого.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 409 КПК України передбачено, що підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

При цьому, ч. 1 ст. 412 КПК України наголошує на тому, що істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

Враховуючи викладене, апеляційний суд доходить висновку про існування підстав для часткового задоволення апеляційної скарги представника власників майна ОСОБА_7 , скасування ухвали слідчого судді, як постановленої з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, та призначення нового судового розгляду клопотання слідчого ОСОБА_8 про накладення арешту на майно в суді 1-ої інстанції, іншим слідчим суддею.

Керуючись ст.ст. 24, 170-173, 370, 404, 405, 407, 409, 412, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу представника власників майна ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Біляївського райсуду Одеської обл. від 15.11.2023, про арешт майна, яке було вилучено 09.11.2023 в ході обшуку автомобіля марки BMW 525D VIN НОМЕР_7 , р.н. НОМЕР_8 та в ході обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , перелік якого зазначений у мотивувальній частині ухвали у к/п №0000856 від 09.11.2023 за ознаками злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою призначити новий розгляд клопотання слідчого СВ ОРУП №2 ГУНП в Одеській обл. ОСОБА_8 про арешт майна, яке було вилучене 09.11.2023 в ході обшуку автомобіля марки BMW 525D VIN НОМЕР_7 , р.н. НОМЕР_8 та 09.11.2023 та в ході обшуку за адресою: АДРЕСА_1 у к/п №0000856 від 09.11.2023 в суді 1-ої інстанції, іншим слідчим суддею.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4