У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2023 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 07 грудня 2023 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

-

-обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189, ч. 2 ст. 146, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 436-2 КК України.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 07 грудня 2023 року обвинуваченому ОСОБА_6 продовжено строк тримання під вартою до 04 лютого 2024 року включно. В задоволенні клопотання обвинуваченого про зміну запобіжного заходу відмовлено.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та доповнень до неї

Обвинувачений ОСОБА_6 просить ухвалу скасувати, постановити нову ухвалу, якою обрати йому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Обвинувачений ОСОБА_6 , не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, вважає ухвалу суду незаконною та необґрунтованою.

Зазначає, що ухвала про продовження строку тримання під вартою постановлена незаконним складом суду. Також порушено його право на свободу та особисту недоторканість. Просить обрати йому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

На розгляді Ленінського районного суду м. Миколаєва перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189, ч. 2 ст. 146, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 436-2 КК України.

До суду першої інстанції надійшло клопотання прокурора про продовження обвинуваченому строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, яке обґрунтоване тим, що на даний час продовжують існувати передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України ризики переховування обвинуваченого від суду та вчинення інших кримінальних правопорушень, а також незаконного впливу на потерпілого, які існували при застосуванні запобіжного заходу та його продовженні.

Задовольняючи клопотання прокурора, суд дійшов висновку, що на даний час продовжують існувати ризики ухилення обвинуваченого від суду, вчинення інших кримінальних правопорушень та незаконного впливу на потерпілого, які існували при застосуванні та продовженні йому вказаного запобіжного заходу. Зазначене підтверджується тим, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні ряду умисних злочинів, частина з яких належить до особливо тяжких та тяжких, він має достатню обізнаність, щоб розуміти тяжкість покарання, що йому загрожує у випадку визнання винуватим у їх вчиненні, а також особисто знайомий з потерпілим та обвинувачується у вчиненні відносно нього кримінального правопорушення з застосуванням насильства.

Крім того, суд врахував, що обвинувачений, серед іншого, обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, пов`язаного з виправдуванням збройної агресії російської федерації проти України, що в умовах введеного в Україні воєнного стану через таку агресію та ведення активних бойових дій, а також знаходження лінії фронту в безпосередній близькості від міста Миколаєва, може свідчити про те, що після звільнення з-під варти ОСОБА_6 , останній може переховуватися на тимчасово непідконтрольній території України або продовжити вчиняти кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Відмовляючи в задоволенні клопотання обвинуваченого про зміну запобіжного заходу на домашній арешт, суд не погодився з доводами про відсутність ризику незаконного впливу на потерпілого з підстав того, що обвинуваченому не вручалася підозра у кримінальному провадженні, розпочатому за заявою потерпілого про вплив обвинуваченого на нього.

Також судом не встановлені підстави для зміни обвинуваченому запобіжного заходу на більш м`який через незадовільний стан його здоров`я, оскільки суду не надано жодних доказів, які унеможливлюють його перебування в умовах слідчого ізолятора. Навпаки, протягом судового розгляду обвинувачений регулярно подає до суду клопотання, написані ним власноруч, що спростовує його твердження про те, що він має проблеми із рукою, які унеможливлюють перебування його в межах слідчого ізолятора.

Крім того, не може бути підставою для задоволення клопотання обвинуваченого твердження про те, що він має стійкі соціальні зв`язки, постійне місце проживання, характеризується позитивно, до затримання мав роботу та стабільний дохід, раніше не судимий, що кримінальними правопорушеннями не було заподіяно матеріальної шкоди, оскільки вказані вище обставини враховувалися судами при застосуванні та продовженні ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Більш того, вказані обставини, які характеризують особу обвинуваченого, існували на момент вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень, однак це не запобігло їх вчиненню.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти встановленим ризикам.

Позиції учасників судового провадження.

Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав апеляційну скаргу просив її задовольнити. Не заперечував проти розгляду апеляційної скарги без участі захисника.

Прокурор ОСОБА_5 просив апеляційну скаргу обвинуваченого залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши надані матеріали та обговоривши викладені в апеляційній скарзі доводи, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Приймаючи рішення про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою, суд першої інстанції дотримався вимог ч. 3 ст. 331 КПК України, яка передбачає, що за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Положення ч. 2 ст. 422-1 КПК України встановлюють, що суддя-доповідач у разі необхідності перевірки обставин, які підтверджують наявність ризиків, що стали підставою для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, зміни іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або для продовження строку тримання під вартою, невідкладно витребовує з суду першої інстанції: 1) ухвалу про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою; 2) клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, подане під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

Також, зважаючи на те, що приписами ст. 23 КПК України передбачено, що суд досліджує докази безпосередньо та не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом, апеляційний суд у даному випадку позбавлений можливості досліджувати докази, які б на даному етапі судового розгляду справи по суті дають підстави суду апеляційної інстанції робити висновки щодо наявності, або відсутності підстав щодо продовження обвинуваченому запобіжного заходу. Такі обставини досліджуються безпосередньо судом першої інстанції під час судового розгляду та з огляду на перевірені в порядку ст. 89, 94 КПК України докази, які на момент продовження дії запобіжного заходу дають підстави суду прийняти рішення відповідно до положень ст. 331 КПК України.

Суд наголошує, що позбавлений можливості надати правову оцінку доведеності висунутого обвинувачення та інших доводів, про які зазначає апелянт по суті обвинувачення, оскільки, окрім як дослідивши клопотання про продовження строку тримання під вартою, ухвалу суду щодо продовження запобіжного заходу, не має законних на те підстав для дослідження будь-яких доказів, що можуть бути підставою для продовження запобіжного заходу у судовому засіданні.

Водночас, вирішуючи питання про доцільність продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд виходить з наступного.

На розгляді Ленінського районного суду м. Миколаєва перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189, ч. 2 ст. 146, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 436-2 КК України.

Під час досудового розслідування обвинуваченому ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

У період досудового розслідування у відношенні ОСОБА_6 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який неодноразово продовжувався, останній раз було продовжено до 22 грудня 2023 року на підставі ухвали Ленінського районного суду м. Миколаєва від 24 жовтня 2023 року.

До Ленінського районного суду м. Миколаєва прокурором подано клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , в обґрунтування якого зазначено, що ризики, які існували на момент обрання запобіжного заходу обвинуваченому, залишаються та можуть зашкодити виконанню процесуальних обов`язків.

Судом встановлено, що ризики, передбачені п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливості обвинуваченим переховуватися від суду, вчинення інших кримінальних правопорушень продовжують існувати і на даний час запобігти цим ризикам можливо лише шляхом продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Також, наявні підстави, з урахуванням встановлених в судовому засіданні обставин, вважати, що ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливого незаконного впливу обвинуваченого на потерпілого, що на даний час продовжують існувати.

На наявність цих ризиків вказує те, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні ряду умисних злочинів, частина з яких належить до особливо тяжких та тяжких. Він має достатню обізнаність, щоб розуміти тяжкість покарання, що йому загрожує у випадку визнання винуватим у їх вчиненні, а також особисто знайомий з потерпілим та обвинувачується у вчиненні відносно нього кримінального правопорушення із застосуванням насильства

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б були безумовною підставою для скасування ухвали суду першої інстанції, про що просить апелянт, не встановлено. Тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 422-1, 424, 532 КПК України,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 07 грудня 2023 року, якою обвинуваченому ОСОБА_6 продовжено строк тримання під вартою, - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_7