Провадження №: 1-кп/752/812/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2023 року м. Київ

Голосіївський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001214 від 11 вересня 2014 року, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, котрий народився у м. Ковель Волинської області, має вищу освіту, неодруженого, працюючого директором ПП «Анкон», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 27 ч. 2 ст. 121 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

установив:

1.Формулювання обвинувачення, визнане судом доведеним.

У невстановлені місці та час у ОСОБА_4 , котрий працював начальником відділу післяпродажного обслуговування та гарантій АФ «Грант Автомотив», на ґрунті особистих неприязних відносин до генерального директора АФ «Гранд Автомотив» ОСОБА_8 виник злочинний умисел, направлений на умисне заподіяння останньому тяжкого тілесного ушкодження, з метою усунення його від виконання своїх професійних обов`язків на тривалий термін, шляхом замовлення виконання цього злочину іншій особі, тобто вчинити умисне нанесення тяжких тілесних ушкоджень на замовлення.

Для досягнення та реалізації свого злочинного умислу ОСОБА_4 почав підшуковувати особу, яка б допомогла йому організувати нанесення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_9 . З цією метою у невстановленому місці та в невстановлений час, ОСОБА_4 звернувся до невстановленої досудовим розслідуванням особи із пропозицією знайти виконавців нанесення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_9 шляхом імітування пограбування, поєднаного з нанесенням тяжких тілесних ушкоджень, яким після вчинення злочину він заплатить грошову винагороду у розмірі 6000 (шість тисяч) грн. Саме на такому способі нанесення тяжких тілесних ушкоджень наполягав ОСОБА_4 , щоб приховати справжній мотив злочину.

Погодившись на пропозицію ОСОБА_4 , вступивши з ним у змову, діючи узгоджено, невстановлена досудовим розслідуванням особа на початку вересня 2014 року почала підшуковувати безпосередніх виконавців вчинення злочину.

18 вересня 2014 року вищевказана невстановлена особа, у невстановленому місці та час, виконуючи домовленість з ОСОБА_4 , звернулась до свідка ОСОБА_12 , котрий є працівникрм правоохоронного органу, щодо якого застосовані заходи безпеки, із пропозицією вчинення тяжкого злочину, а саме: нанесення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_7 на замовлення ОСОБА_4 , шляхом імітування пограбування за грошову винагороду у сумі 6000 (шість тисяч) гривень, на що ОСОБА_12 погодився.

18 вересня 2014 року, близько 18:30 ОСОБА_4 , перебуваючи біля супермаркету «Новус», розташованого за адресою: м. Київ, просп. Академіка Палладіна, 7/60, зустрівся з вищевказаною невстановленою досудовим розслідуванням особою та ОСОБА_12 . Під час цієї зустрічі ОСОБА_4 домовився зі свідком ОСОБА_12 , котрий є працівником правоохоронних органів та щодо нього застосовані заходи безпеки, про те, що останній виступить безпосереднім виконавцем спричинення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_7 . При цьому ОСОБА_4 виступив замовником та організатором даного злочину.

ОСОБА_4 з метою реалізації свого злочинного умислу щодо спричинення тяжких тілесних ушкоджень, надав ОСОБА_12 фотокопію паспорта громадянина України на ім`я ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , два фотознімки з зображенням ОСОБА_8 , чотири фотознімки з зображенням автомобіля, яким користується останній, після чого повідомив адресу його проживання та вказав, що саме ОСОБА_7 необхідно спричинити тяжкі тілесні ушкодження. ОСОБА_4 повідомив, що грошову винагороду у сумі 6000 (шість тисяч) гривень ОСОБА_12 отримає одразу після нанесення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_7 та підтвердження виконання замовлення, а саме: надання сумки з-під ноутбука останнього.

Уподальшому, 23 вересня 2014 року близько 20:00 ОСОБА_4 повторно зустрівся з ОСОБА_12 та підтвердив свої наміри нанесення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_7 шляхом імітування пограбування.

29 вересня 2014 року, близько 19:00 між ОСОБА_4 та ОСОБА_12 відбулась ще одна зустріч, під час якої ОСОБА_4 підтвердив свої злочинні наміри на спричинення ОСОБА_9 тяжких тілесних ушкоджень, а також конкретизував свої вимоги щодо умов вчинення злочину, а саме: необхідність спричинення ОСОБА_9 перелому обох кінцівок рук, обох кінцівок ніг, перелому ключиці, носа та пошкодження внутрішніх органів. При цьому збільшив суму грошової винагороди до 10 000 (десяти тисяч) грн.

Під час проведення контролю за вчиненням злочину у формі імітування обстановки злочину 30 вересня 2014 року ОСОБА_12 , діючи відповідно до розробленого ОСОБА_4 плану, направив CMC-повідомлення з відповідним текстом, яким повідомив ОСОБА_4 , що його замовлення виконано.

01 жовтня 2014 року приблизно о 15:00 ОСОБА_4 , знаходячись за адресою: м. Київ, вул. Голосіївська, 2, зустрівся з ОСОБА_12 . Під час даної зустрічі ОСОБА_12 згідно домовленості в якості підтвердження спричинення ОСОБА_9 тяжких тілесних ушкоджень продемонстрував сумку з-під ноутбука потерпілого.

Будучи впевненим що його замовлення заподіяти тяжкі тілесні ушкодження ОСОБА_9 виконано, ОСОБА_4 передав ОСОБА_12 грошові кошти в сумі 10000 (десяти тисяч) гривень, як оплату за нанесення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_7 .

Таким чином, ОСОБА_4 , будучи переконаним у доведенні свого злочинного умислу до кінця, виконав усі необхідні дії як організатор та замовник злочину, проте кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, що не залежали від його волі.

2.Обставини здійснення судового провадження.

Вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 26 вересня 2017 року ОСОБА_4 визнано невинуватим у висунутому обвинуваченні за ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 27 ч. 2 ст. 121 КК України та виправдано, оскільки не доведено, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення. Запобіжний захід у виді застави скасовано, а суму застави в розмірі 182 700 грн повернуто заставодавцю.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 09 жовтня 2020 року апеляційну скаргу прокурора залишено без задоволення, а виправдувальний вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_4 - без зміни.

Постановою Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 31 березня 2021 року касаційну скаргу прокурора задоволено частково. Ухвалу Київського апеляційного суду від 09 жовтня 2020 року щодо ОСОБА_4 скасовано з підстав істотного порушення апеляційним судом вимог кримінального процесуального закону під час розгляду апеляційної скарги прокурора на виправдувальний вирок суду і призначено новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 07 липня 2021 року вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 26 вересня 2017 року щодо ОСОБА_4 скасовано з підстав істотного порушення судом першої інстанції вимог кримінального процесуального закону, що призвело до передчасного висновку про виправдання ОСОБА_4 .

3.Статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

Відповідно до ч. 2 ст. 121 КК України передбачено кримінальну відповідальність за умисне тяжке тілесне ушкодження, вчинене способом, що має характер особливого мучення, або вчинене групою осіб, а також з метою залякування потерпілого або інших осіб, чи з мотивів расової, національної або релігійної нетерпимості, або вчинене на замовлення, або таке, що сприщило смерть потерпілого.

Відповідно до ч. 3 ст. 27 КК України організатором є особа, яка організувала вчинення кримінального правопорушення (кримінальних правопорушень) або керувала його (їх) підготовкою чи вчиненням. Організатором також є особа, яка утворила організовану групу чи злочинну організацію або керувала нею, або особа, яка забезпечувала фінансування чи організовувала приховування кримінально протиправної діяльності організованої групи або злочинної організації.

Відповідно до ч. 2 ст. 15 КК України замах на вчинення кримінального правопорушення є закінченим, якщо особа виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, але кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, які не залежали від її волі.

4.Позиції сторін та інших учасників судового провадження.

Прокурор в судовому засіданні вказала, що вина ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 27 ч. 2 ст. 121 КК України підтверджується зібраними під час досудового розслідування та дослідженими в судовому засіданні доказами. Просила призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років.

Потерпілий просив визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення. Не наполягав на призначенні обвинуваченому суворого покарання. Підтримав пред`явлений в межах кримінального провадження цивільний позов та просив його задовольнити.

Захисник стверджував, що стороною обвинувачення не доведено, що було вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується ОСОБА_4 , та не доведено винуватості ОСОБА_4 у його вчиненні. Вказав на недопустимість зібраних під час досудового розслідування та досліджених в судовому засіданні доказів, які у своїй сукупності є недостатніми для ухвалення обвинувального вироку. Просив за результатами судового розгляду визнати ОСОБА_4 невинуватим та виправдати за пред`явленим йому обвинуваченням на підставі п. 1 ч. 1 ст. 373 КПК України, оскільки не доведено, що вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа. Також просив відмовити у задоволенні цивільного позову.

Обвинувачений підтримав захисника. Вину у вчиненні кримінального правопорушення не визнав. Цивільний позов не визнав. Від дачі показань відмовився.

5.Докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_7 повідомив, що працював з обвинуваченим у фірмі, яка займалась продажем і обслуговуванням автомобілів, де обіймав посаду керівника філії. Обвинуваченого взяв на роботу в якості підлеглого - керівника відділу сервісу. Одного вечора в кінці вересня до потерпілого підійшли працівники поліції, повідомили, що на нього є замовлення на покалічення. 30 вересня 2014 року він передав працівникам поліції свої особисті речі з метою інсценування нападу. Ворогів чи фінансових зобов`язань він не мав. Пізніше зрозумів, що мотивом замовлення було те, що обвинувачений, будучи керівником відділу сервісу, з метою особистого збагачення укладав фіктивні договори з гарантійного обслуговування автомобілів клієнтів фірми, та не хотів бути викритим. У той час ситуація на роботі була такою, що всі повноваження з питань сервісу, доступ до контролюючих програм були лише у обвинуваченого. Потерпілий делегував обвинуваченому двох працівників, однак той не допускав їх до інформації. Потерпілий неодноразово ініціював проведення аудитів, проте обвинувачений їх відтягував. У кінці жовтня мав бути проведений аудит, який би викрив незаконні дії обвинуваченого. Після 30 вересня 2014 року з обвинуваченим не спілкувався. 17 жовтня 2014 року о 20:14 отримав повідомлення з телефону обвинуваченого, в якому останній повідомив, що наробив помилок та кається. Вказав, що фотографії та його паспортні дані обвинувачений передав третім особам з метою його ідентифікації для виконання замовлення. Документацію на комп`ютері обвинуваченого щодо укладення фіктивних договорів було виявлено на початку жовтня 2014 року після затримання останнього. Після вказаних подій обвинуваченого звільнили з роботи. Потерпілий у листопаді 2014 року теж звільнився з роботи, оскільки був відповідальним за дії свого підлеглого. Надання роботодавцем позитивної характеристики на обвинуваченого пояснив відсутністю у нього впливу на керівництво компанії.

Допитаний в судових засіданнях 03 листопада 2016 року судом першої та 19 вересня 2019 року судом апеляційної інстанції свідок ОСОБА_12 , щодо якого застосовано заходи безпеки, повідомив, що знайомий організував зустріч з обвинуваченим, котрий замовив йому нанесення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_7 за грошову винагороду в сумі 10 000 грн. Обвинувачений надав йому фото потерпілого та фото його автомобіля. Згідно домовленості ОСОБА_12 повинен був напасти на потерпілого, нанести йому тілесні ушкодження, зокрема поламати руки, ноги, ключицю, пошкодити селезінку, інше аби потерпілий шість місяців пролежав у лікарні, отримав інвалідність та на роботу більше не з`являвся, але при цьому щоб залишився живим. З обвинуваченим у нього було 3-4 зустрічі, він пообіцяв обвинуваченому виконати замовлення. Про виконання повідомив обвинуваченого СМС-повідомленням, після чого наступного дня вони зустрілись. На підтвердження виконання замовлення свідок ОСОБА_12 віддав обвинуваченому сумку від ноутбука потерпілого, а обвинувачений передав свідку гроші в якості винагороди. Уподальшому сумку від ноутбука вони викинули. ОСОБА_12 повідомив, що він є працівником поліції. Під час його зустрічей з обвинуваченим здійснювався відео і звукозапис за допомогою обладнання, виданого йому в межах проведення негласної слідчої дії.

Експерт Державної спеціалізованої установи «Головне бюро судового-медичної експертизи МОЗ України» ОСОБА_16 в якості спеціаліста в судовому засіданні надав пояснення, що тілесні ушкодження, про які йшла мова в показаннях свідка ОСОБА_12 , відносяться до тяжких тілесних ушкоджень.

Відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання від 19 вересня 2014 року свідок ОСОБА_12 впізнав обвинуваченого як особу, яка 18 вересня 2014 року замовила йому нанесення тяжких тілесних ушкоджень чоловіку, фото та дані якого надала під час спілкування.

Відповідно до протоколу від 25 вересня 2014 року про результати контролю за вчиненням злочину, 24 вересня 2014 року з 19:30 до 20:30 відбулася зустріч обвинуваченого зі свідком ОСОБА_12 , під час якої учасники планували час, місце та спосіб заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень. Зокрема, обвинувачений просив свідка зробити так щоб потерпілий довго лежав на ліжку з поламаними руками, поламаними ногами, щоб у нього не було бажання підніматися, при цьому просив не позбавляти потерпілого життя.

Відповідно до протоколу огляду речей і документів від 30 вересня 2014 року слідчим було проведено огляд наданих 30 вересня 2014 року свідком ОСОБА_12 фотокопій сторінок паспорта потерпілого, фотознімків з зображенням потерпілого, фотознімків з зображенням автомобіля потерпілого, які свідку надав обвинувачений.

Відповідно до протоколу від 01 жовтня 2014 року про результати контролю за вчиненням злочину, 29 вересня 2014 року з 19:20 до 19:50 відбулася зустріч обвинуваченого зі свідком ОСОБА_12 , під час якої обвинувачений повідомив, що потерпілий заважає йому поводити «певні маніпуляції», тому потрібно, щоб він навіть не думав вставати з ліжка. Попросив свідка зламати потерпілому дві ноги, дві руки, ребра, ключицю, пошкодити селезінку, щелепу, ніс, завдати максимальних тілесних ушкоджень, щоб потерпілий вибув до шести місяців, чим довше, тим краще, але при цьому щоб залишився живим. Пообіцяв винагороду в розмірі 10 000 грн.

Відповідно до протоколу від 01 жовтня 2014 року про результати контролю за вчиненням злочину, 01 жовтня 2014 року з 15:15 до 15:30 відбулася зустріч обвинуваченого зі свідком ОСОБА_12 , під час якої свідок повідомив обвинуваченому, що виконав замовлення, як доказ надав сумку потерпілого.

Зазначені у протоколах про результати контролю за вчиненням злочину обставини підтверджуються дослідженими в судовому засіданні відеозаписами, які міститься на носії інформації micro CD 16GB, інв. № 929т.

Відповідно до протоколу від 06 жовтня 2014 року про результати візуального спостереження за особою в публічно допустимих місцях, 01 жовтня 2014 року близько 15:00 обвинувачений на перехресті проспекту Науки та вулиці Голосіївська зустрівся зі свідком ОСОБА_12 , у дворі будинку АДРЕСА_2 , свідок передав обвинуваченому чорну сумку.

Відповідно до протоколу огляду місця події від 01 жовтня 2014 року за адресою: м. Київ, вул. Голосіївська, 2 о 15:10 в присутності понятих було виявлено обвинуваченого, котрий на запитання слідчого повідомив, що він передав гроші в сумі 10 000 грн. чоловіку на ім`я ОСОБА_17 за своє прохання полякати людину, нанести легкі тілесні ушкодження та добровільно видав речі, які були при ньому.

Відповідно до протоколу огляду місця події від 01 жовтня 2014 року за адресою: м. Київ, вул. Голосіївська, 2 о 16:20 в присутності понятих було виявлено свідка ОСОБА_12 , котрий повідомив, що отримав від обвинуваченого 10 000 грн за нанесення тяжких тілесних ушкоджень потерпілому, та добровільно видав пакунок з грошовими коштами по 200 грн на загальну суму 10 000 грн. Крім того, під час проведення огляду місця події у баку для сміття було виявлено та вилучено чорну сумку «PICOTA», в середині якої містились належні потерпілому речі.

Відповідно до протоколу затримання від 01 жовтня 2014 року обвинуваченого було затримано о 18:20 01 жовтня 2014 року.

Відповідно до протоколу огляду від 06 жовтня 2014 року слідчим було оглянуто речі та предмети, які були виявлені та вилучені у обвинуваченого 01 жовтня 2014 року під час огляду місця події, зокрема мобільний телефон «BleckBerry9780», в середині якого знаходиться сім-карта мобільного оператора «МТС», абонентський номер якої НОМЕР_1 , а також мобільний телефон «Nokia6303», в середині якого знаходиться сім-карта мобільного оператора «Київстар», абонентський номер якої НОМЕР_2 .

Відповідно до протоколу огляду від 06 жовтня 2014 року слідчим було оглянуто речі та предмети, які були виявлені та вилучені 01 жовтня 2014 року під час огляду місця події, а саме:

наданий свідком ОСОБА_12 мобільний телефон «SAMSUNG» з сім-картою мобільного оператора «Київстар», абонентський номер якої НОМЕР_3 , у папці «Вхідні» за період часу з 23.09.2014 по 01.10.2014 виявлено 11 дзвінків з абонентського номера НОМЕР_2 , а також 13 вхідних повідомлень СМС з цього ж номера;

виявлену у баку для сміття сумку чорного кольору марки «DICOTA» з належними потерпілому речами;

поліетиленовий пакет з згорнутими у аркуш паперу формату А4 грошовими коштами, купюрами номіналом по 200 грн, на загальну суму 10 000 грн.

Відповідно до протоколу обшуку від 07 жовтня 2014 року за адресою: АДРЕСА_3 , за місцем проживання обвинуваченого виявлено ноутбук «DELL LITITUDE E7240» чорного кольору, на якому зберігались файли з фотознімками автомобіля потерпілого, які були продемонстровані учасникам слідчої дії. Вказані фотознімки відповідають тим, які надав слідчому свідок ОСОБА_12 .

Відповідно до протоколу огляду від 08 жовтня 2014 року слідчим було оглянуто речі та предмети, які були вилучені під час проведення обушку 07 жовтня 2014 року за місцем проживання обвинуваченого, зокрема повторно оглянуто файли з фотознімками автомобіля потерпілого, які зберігались на ноутбуці обвинуваченого.

Відповідно до протоколу тимчасового доступу від 21 жовтня 2014 року слідчий отримав від представника ПрАТ «Київстар» CD-R диск з інформацією, що містить дані відносно абонентського номера НОМЕР_4 за період часу з 01 серпня 2014 року по 02 жовтня 2014 року.

Відповідно до протоколу огляду від 21 жовтня 2014 року слідчим оглянуто CD-R диск з вищевказаною інформацією та встановлено, що у період з 23.09.2014 по 01.10.2014 з абонентського номера НОМЕР_2 , яким користувався обвинувачений, на абонентський номер НОМЕР_3 , яким користувався свідок ОСОБА_12 , було здійснено 11 вихідних викликів.

Відповідно до протоколу тимчасового доступу від 27 жовтня 2014 року слідчий отримав від представника ПрАТ «МТС Україна» CD-R диск з інформацією, що містить дані відносно абонентських номерів НОМЕР_5 та НОМЕР_6 за період часу з 01 серпня 2014 року по 02 жовтня 2014 року.

Відповідно до протоколу огляду від 27 жовтня 2014 року слідчим оглянуто CD-R диск з вищевказаною інформацією та встановлено, що 18.09.2014 та 23.09.2014 мали місце неодноразові з`єднання абонентського номера НОМЕР_1 , яким користувався обвинувачений, з абонентським номером НОМЕР_3 , яким користувався свідок ОСОБА_12 .

Відповідно до висновку судово-психатричного експерта № 898 від 23.10.2014 на час вчинення кримінального правопорушення та на час проведення експертизи ОСОБА_4 будь-яким психічним захворюванням не страждав, за своїм психічним станом міг усвідомлювати свої дії та керувати ними.

Дослідивши докази, надавши їм оцінку, суд дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 27 ч. 2 ст. 121 КК України, а саме в організації закінченого замаху на заподіяння потерпілому тяжкого тілесного ушкодження, вчиненого на замовлення.

Доводи сторони захисту про недопустимість всіх зібраних стороною обвинувачення доказів та недостатність їх для доведення висунутого обвинувачення є необґрунтованими.

Обставин, які би свідчили про підбурювання обвинуваченого до вчинення кримінального правопорушення, судом не встановлено.

Як убачається з матеріалів справи, відомості про початок досудового розслідування у даному кримінальному провадженні було внесено до ЄРДР 11 вересня 2014 року на підставі рапорту старшого оперуповноваженого в ОВС УБОЗ ГУМВС України у м. Києві ОСОБА_18 , який повідомив про наявність у нього даних щодо підготовки та вчинення тяжкого злочину насильницького характеру відносно потерпілого ОСОБА_7 . Підстав вважати, що кримінальне провадження 11 вересня 2014 року було розпочато незаконно, у суду немає. Доводи захисника щодо безпідставного, на його думку, проведення оперативно-розшукових заходів до початку досудового розслідування, не впливають на доведеність винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, оскільки при прийняті рішення суд бере до уваги лише ті докази, які були зібрані після початку досудового розслідування.

Підстав недовіряти послідовним показанням потерпілого щодо обставин організації замаху на нього у суду не має.

Відносно свідка ОСОБА_12 , котрий є працівником правоохоронних органів, застосовано заходи безпеки, передбачені Законом України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві» від 23 грудня 1993 року № 3782-XII, а тому на підстві п. 9, п. 10 ч. 2 ст. 65, ст. 352 КПК України суд приймає показання цього свідка в якості доказу незалежно від можливості встановити дійсні дані про його особу. Також, з огляду на об`єктивну неможливість під час нового судового розгляду втретє здійснити допит свідка ОСОБА_12 безпосередньо в судовому засіданні, враховуючи ,в тому числі приписи ст. 225 КПК України, суд вважає за можливе покласти в основу обвинувального вироку дослідженні в судовому засіданні послідовні показання, які цей свідок давав під час його допиту за участю сторін 03 листопада 2016 року в суді першої та 19 вересня 2019 року в суді апеляційної інстанції.

Негласна слідча (розшукова) дія - контроль за вчиненням злочину у формі імітування обстановки злочину з використанням аудіо- та відеозапису, фотографування та застосування спеціальних технічних засобів для спостереження, з залученням працівників УБОЗ ГУ МВС України у м. Києві до виконання ролі співучасників обвинуваченого та виконавців імітування вчинення запланованого злочину, у період з 24 вересня 2014 року по 01 жовтня 2014 року, була проведена на підставі постанови прокурора від 19 вересня 2014 року, яка міститься в матеріалах справи. На виконання вказаної постанови під час контролю за вчиненням злочину свідок ОСОБА_12 здійснював аудіо- та відеозапис виключно свого спілкування з обвинуваченим, тому підстав вважати результати вказаної процесуальної дії недопустимим доказом у зв`язку з відсутністю дозволу слідчого судді на втручання у приватне спілкування обвинуваченого у суду не має.

Також ухвалами Апеляційного суду міста Києва від 23 вересня 2014 року надано дозвіл на проведення негласних слідчих (розшукових) дій, які полягають у втручанні у приватне спілкування обвинуваченого, а саме на спостереження за обвинуваченим у публічно доступних місцях та зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж строком на 2 місяці.

Разом із цим, суд погоджується з доводами захисника щодо недопустимості в якості доказу результатів контролю за вчиненням злочину, проведеного 14 вересня 2019 року, оскільки вказана негласна слідча (розшукова) дія в цей період проводилась за відсутності відповідної постанови прокурора.

Під час проведення на стадії досудового розслідування інших слідчих дій (зокрема процедури впізнання свідком ОСОБА_12 обвинуваченого; огляду слідчим місця події за адресою: м. Київ, вул. Голосіївська, 2, де було виявлено обвинуваченого, свідка ОСОБА_12 та належну потерпілому сумку, що була надана свідком обвинуваченому в якості підтвердження виконання замовлення; огляду слідчим речей і документів, щодо яких є рішення про визнання їх речовими доказами, обшуку житла обвинуваченого, під час якого виявлено фото автомобіля потерпілого), істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які діяли на час проведення вказаних процесуальних дій та були би підставою для визнання результатів таких дій недопустимими доказами, судом не встановлено.

6.Мотиви зміни обвинувачення.

Підстав для зміни обвинувачення чи визнання частини обвинувачення необґрунтованою судом не встановлено.

7.Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, не встановлено.

8.Мотиви призначення покарання, звільнення від відбування покарання.

Згідно зі ст. 50, ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

При призначенні покарання суд зважає на тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України є тяжким злочином, ступінь участі обвинуваченого у його вчиненні, ступінь здійснення кримінально протиправного наміру та причини, внаслідок яких кримінальне правопорушення не було доведено до кінця, дані про особу обвинуваченого, котрий до кримінальної відповідальності притягається вперше, на обліках у лікарів нарколога, психіатра не перебуває, за місцем проживання та роботи характеризується позитивно.

При цьому, вину у вчиненні кримінального правопорушення обвинувачений не визнав, шкоду потерпілому добровільно не відшкодував.

Враховуючи вказані обставини, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у межах санкції ч. 2 ст. 121 КК України у виді позбавлення волі.

9.Підстави для задоволення цивільного позову або відмови у ньому.

Потерпілий ОСОБА_7 пред`явив цивільний позов в межах кримінального провадження, в якому просив стягнути з обвинуваченого моральну шкоду в сумі 182 700 грн, яка полягає у погіршенні фізичного і морального стану у зв`язку з вчиненням відносно нього кримінального правопорушення.

Вивчивши доводи, зазначені у позовній заяві, суд керується наступним.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

З огляду на обставини даного кримінального правопорушення, яке є умисним тяжким злочином, суд вважає, що заявлений потерпілим розмір моральної шкоди на суму 182 700 грн є пропорційним глибині спричинених йому душевних страждань, які настали у зв`язку з вчиненням кримінального правопорушення, відповідає вимогам розумності і справедливості, а тому цивільний позов підлягає задоволенню.

10. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Процесуальні витрати відсутні.

Долю речових доказів слід вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Враховуючи належне виконання обвинувачений своїх процесуальних обов`язків, в тому числі щодо явки в судові засідання, а також відсутність відповідного клопотання з боку сторони обвинувачення, підстав для обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу до набрання вироком законної сили суд не вбачає.

Керуючись статтями 368, 370, 371, 374, 376, 615 КПК України, суд

ухвалив:

Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 27 ч. 2 ст. 121 КК України, та призначити покарання за ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 27 ч. 2 ст. 121 КК України у виді позбавлення волі на строк 8 років.

Початок строку відбування покарання обчислювати з моменту затримання ОСОБА_4 після набрання вироком законної сили.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII від 26.11.2015 зарахувати у строк покарання обвинуваченого період його попереднього ув`язнення з 01 жовтня 2014 року по 06 жовтня 2014 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирати.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь потерпілого ОСОБА_7 182 700 грн в рахунок відшкодування заподіяної кримінальним правопорушенням моральної шкоди.

Речові докази:

фотокопії паспорта громадянина України на ім`я потерпілого; фотознімки з зображенням потерпілого; фотознімки з зображенням автомобіля потерпілого; два CD-R диски з інформацією, що містить дані відносно абонентських номерів НОМЕР_4 , НОМЕР_5 та НОМЕР_6 за період часу з 01 серпня 2014 року по 02 жовтня 2014 року - залишити в матеріалах справи;

сім-карту мобільного оператора «МТС» з абонентським номером НОМЕР_7 ; мобільний телефон «Iphon5s» у чохлі сірого кольору з написом «MASERATI»; мобільний телефон «Nokia6303», в середині якого знаходиться сім-карта мобільного оператора «Київстар», з абонентським номером НОМЕР_2 ; мобільний телефон «BleckBerry9780», в середині якого знаходиться сім-карта мобільного оператора «МТС», з абонентським номером НОМЕР_1 , що 01 жовтня 2014 року були вилучені у обвинуваченого та передані до камери зберігання речових доказів ГУМВС України в м. Києві (квитанція № 0000109 від 14.10.2014); ноутбук «DELL LITITUDE E7240» чорного кольору з зарядним пристроєм до нього, що був вилучений під час обшуку за місцем проживання обвинуваченого та переданий до камери зберігання речових доказів ГУМВС України в м. Києві (квитанція № 0000110 від 14.10.2014),- повернути обвинуваченому;

мобільний телефон «SAMSUNG», в середині якого знаходиться сім-карта мобільного оператора «Київстар», з абонентським номером НОМЕР_3 , що був вилучений у свідка ОСОБА_12 та переданий йому на зберігання, залишити у останнього;

грошові кошти в сумі 10 000 грн, що були вилучені у свідка ОСОБА_12 та передані на відповідальне зберігання до управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ГУМВС України в м. Києві (квитанція № 000311 від 10.10.2014) - конфіскувати в дохід держави;

сумку чорного кольору марки «DICOTA» з належними потерпілому ОСОБА_7 речами, яку було вилучено під час огляду місця події та передано на зберігання потерпілому ОСОБА_7 , залишити у потерпілого.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо його не буде скасовано.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Голосіївський районний суд м. Києва.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1