Комінтернівський районний суд м.Харкова
Номер провадження № 1-кс/641/76/2024 Справа № 641/2610/20
УХВАЛА
15 лютого 2024 року м. Харків
Слідчий суддя Комінтернівського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
Враховуючи наведене, відсутні підстави для продовження арешту на майно зазначене в ухвалі слідчого судді Комінтернівського районного суду м. Харкова від 28.05.2020 року, у зв`язку з чим заявник був вимушений звернутися до суду із вказаним клопотанням.
Захисник ОСОБА_3 до судового засідання не з`явився, просив справу розглядати за його відсутності.
Представник відділу поліції № 2 Харківського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській області до судовому засіданні не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.
Прокурор Слобідської окружної прокуратури м. Харкова до судовому засіданні не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.
Як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментарія Сандерс С.А. проти Іспанії» заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Обов`язком заінтересованої сторони є прояв особливої старанності при захисті своїх інтересів (рішення Європейського суду з прав людини від 04 жовтня 2001 року у справі «Тойшлер проти Германії» (Тeuschler v. Germany).
Дослідивши матеріали клопотання, слідчим суддею встановлено наступне.
Так, 06.09.2018 року до Немишлянського ВП ГУНП в Харківській області надійшла заява від заступника директора з загальних питань ТОВ «Салтівський м`ясокомбінат» ОСОБА_7 . У своїй заяві останній вказує на те, що невстановлені особи вчинили самоправні дії відносно законних прав та інтересів ТОВ «Салтівський м`ясокомбінат» щодо розпорядження об`єктом нерухомого майна, а саме нежитловою будівлею літ. «Ж» загальною площею 28,4 кв.м., яка розташована за адресою: м. Харків, просп. Гагаріна, 179, внаслідок чого за ПП «ТКФ «Дана» також було зареєстровано право власності на цей об`єкт.
Крім того, 25.11.2019 року до Немишлянського ВП ГУНП в Харківській області надійшла заява від ОСОБА_4 про те, що невстановлені особи ПП «ТКФ «Дана», діючи умисно, заволоділи належним йому майном, а саме: нежитловими приміщеннями № 83, № 84 в цокольному поверсі в буд. Літ. «А-5», що розташована за адресою: АДРЕСА_1 у великих розмірах, а саме шляхом подання недостовірних відомостей для проведення державної реєстрації права власності на майно ОСОБА_4 з метою подальшої реалізації третім особам.
В квітні 2018 року ПП «Торгово-комерційна фірма «Дана» звернулася до Комінтернівського районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_4 .
В обґрунтування заявлених позовних вимог ПП «Торгово-комерційна фірма «Дана» посилалася на те, що на підставі договору купівлі продажу від 22.03.1997 року є власником приміщень №№ 1-39, розташованих за адресою: м. Харків, просп. Гагаріна 179.
28.05.2015 року після завершення реконструкції приміщень ПП «Торгово - комерційна фірма «Дана» отримано свідоцтво про право власності на реконструйовані приміщення за вказаною адресою, а саме: приміщення цокольного поверху № 1-22, 4а, 26-31, 33, 35, 39, 73-88 загальною площею 607,8 кв.м. в літ. «А-5» по просп. Гагаріна в м. Харкові.
Через деякий час ПП «ТКФ «Дана» дізналося, що додатковим рішенням Московського районного суду м. Харкова від 31 серпня 2012 року за фізичною особою ОСОБА_9 визнано право власності на нежитлову будівлю в літ. «Ж» загальною площею 28,4 кв.м. по АДРЕСА_1 .
Вказане рішення суду було прийняте без залучення до участі у справі ПП «ТФК «Дана».
Рішенням апеляційного суду Харківської області від 17.11.2015 року зазначене додаткове рішення суду скасовано і прийняте нове, яким відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_9 до Харківської міської ради про визнання права власності на нежитлову будівлю в літ. «Ж» загальною площею 28,4 кв.м. по пр- ту Гагаріна в м. Харкові.

18.03.2015 року ОСОБА_10 продав спірну нежитлову будівлю частинами (по 1/2) ТОВ «Салтівський м`ясокомбінат».

Постановою Харківського апеляційного господарського суду позов ПП «ТФК «Дана» до ТОВ «Салтівський м`ясокомбінат» задоволено. Витребувано на користь ПП «ТФК «Дана» нежитлові приміщення №№ 83, 84 в цокольному поверсі в літ. «А- 5» по пр-ту Гагаріна 179 в м. Харкові у ТОВ «Салтівський м`ясокомбінат», які зареєстровані як нежитлова будівля в літ. «Ж» по пр-ту Гагаріна 179 в м. Харкові.

Однак, 08.02.2018 року ТОВ «Салтівський м`ясокомбінат» за нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу продав вказані нежитлові приміщення ОСОБА_4 .

Посилаючись на вказані обставини, а також на вимоги ст.ст. 388,392 ЦК України в остаточно уточнених 09.08.2018 року позовних вимогах позивач просив: витребувати на користь ПП «ТФК «Дана» нежитлові приміщення №№ 83, 84 в цокольному поверсі в літ «А-5» по АДРЕСА_1 , загальною площею 26,1 кв.м. із володіння ОСОБА_4 , які зареєстровані в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, як нежитлова будівля в літ «Ж» по АДРЕСА_1 та визнати за ПП «Торгово-комерційна фірма «Дана» право власності на нежитлові приміщення №№ 83, 84 в цокольному поверсі в літ «А-5» по АДРЕСА_1 , загальною площею 26,1 кв.м., які зареєстровані в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, як нежитлова будівля в літ «Ж» по пр-ту Гагаріна, 179 в м. Харкові.

Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 20.09.2018 року до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача залучено ТОВ «Салтівський м`ясокомбінат».

15.01.2016 року ТОВ «Салтівський м`ясокомбінат» у Департаменті ДАБІ у Харківській області була зареєстрована декларація про початок виконання будівельних робіт об`єкту по пр-ту Гагаріна 179 в м. Харкові. Відповідно до технічного паспорту на громадський будинок літ. «Ж» № 179 по пр-ту Гагаріна в м. Харкові, який належить ТОВ «Салтівський м`ясокомбінат» станом на 22.01.2016 року загальна площа об`єкту нерухомого майна становить 26,1 кв.м.

Таким чином, внаслідок здійснення реконструкції об`єкта нерухомого майна ТОВ «Салтівський м`ясокомбінат» було створено по суті нову річ інший об`єкт нерухомого майна, зважаючи на наявність зареєстрованої декларації про готовність об`єкта до експлуатації, а також факт державної реєстрації нерухомого майна у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а тому ТОВ «Салтівський м`ясокомбінат» був єдиним законним власником нерухомого майна.

08.02.2018 року між ТОВ «Салтівський мясокомбінат» та ОСОБА_4 було укладено договір купівлі-продажу нежитлової будівлі літ «Ж», загальною площею 26,1 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , який не був обізнаний про належність спірного майна іншій особі, а отже відповідач є добросовісним набувачем спірного нерухомого майна.

Крім цього, оскільки станом на 2006 та на 2011 роки у позивача був відсутній документ, який надає право виконувати будівельні роботи, а також зважаючи на відсутність діючого договору оренди землі, побудоване майно є самочинним будівництвом, а отже позивач не набув на нього права власності у встановленому законом порядку. Посилаючись на вказані обставини представник відповідача просив в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

27.11.2018 року Комінтернівським районним судом м. Харкова винесено рішення, відповідно до якого позовні вимоги приватного підприємства «Торгово-комерційна фірма «Дана» до ОСОБА_4 про витребування майна та визнання права власності задоволено та визнано за приватним підприємством «Торгово-комерційна фірма «Дана» право власності на нежитлові приміщення №№ 83, 84 в цокольному поверсі в літ «А-5» по АДРЕСА_1 , загальною площею 26,1 кв.м., які зареєстровані в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, як нежитлова будівля в літ «Ж» по АДРЕСА_1 .

Не погодившись з даним рішенням ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу.

12.03.2019 року Харківським апеляційним судом винесена постанова, відповідно до якої апеляційну скаргу ОСОБА_4 задоволено, рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова скасовано.

06.11.2019 року Верховний суд України, розглянувши касаційну скаргу приватного підприємства «Торгово-комерційна фірма «Дана» на постанову Харківського апеляційного суду від 12.03.2019 року своєю постановою касаційну скаргу приватного підприємства «Торгово-комерційна фірма «Дана» задовольнив частково.

Постанову Харківського апеляційного суду від 12.03.2019 року у частині вирішення позовних вимог про витребування з володіння ОСОБА_4 на користь приватного підприємства «Торгово-комерційна фірма «Дана» нежитлових приміщень №№83,84 на цокольному поверсі приміщення літ. «А-5» по АДРЕСА_1 , загальною площею 26,1 кв.м., які зареєстровані у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно як нежитлова будівля літ. «Ж-1» по АДРЕСА_1 , скасував.

Рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 27.11.2018 року у вказаній частині залишено в силі.

Під час розслідування кримінального провадження в якості свідка допитаний ОСОБА_11 , який пояснив, що з 2008 року він працював у ТОВ «Салтівський м`ясокомбінат» на посаді керівника транспортного цеху. Крім того, він зареєстрований як фізична особа - підприємець.

Приблизно в травні 2012 року, він звернувся з позовною заявою до Московського районного суду м. Харкова про визнання за ним права власності на означене нежитлове приміщення.

Додатковим рішенням Московського районного суду м. Харкова за ним було визнано право власності на нежитлову будівлю літ. "Ж" загальною площею 28,4 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , та яка на той час знаходилась в оренді ТОВ «Салтівський м`ясокомбінат».

У зв`язку зі скрутним матеріальним становищем, в березні 2015 року він продав, шляхом підписання нотаріально посвідченого Договору купівлі- продажу, зазначену вище нежитлову будівлю ТОВ «Салтівський м`ясокомбінат».

На підставі ухвали слідчого судді Комінтернівського районного суду м. Харкова в Департаменті земельних відносин Харківської міської ради був отриманий тимчасовий доступ та вилучені належним чином завірені копії Договору оренди землі від 30.06.2005 з додатками. Відповідно до даного договору, укладеному з представником Харківської міської ради Харківської області та приватним підприємством «Торгово-комерційна фірма «Дана», останньому в оренду передана земельна ділянка загальною площею 0,0102 га. Однак, відповідно до плану земельної ділянки за кадастровим №:05:015:0048, нежитлова будівля літ. «Ж-1» по АДРЕСА_1 , розташована на іншій земельній ділянці та використовується ними без відповідного договору.

На підставі ухвали слідчого судді Комінтернівського районного суду м. Харкова в Департаменті земельних відносин Харківської міської ради був отриманий тимчасовий доступ та вилучені належним чином завірені копії Договору оренди землі від 30.06.2005 з додатками. Відповідно до даного договору, укладеному з представником Харківської міської ради Харківської області та приватним підприємством «Торгово-комерційна фірма «Дана», останньому в оренду передана земельна ділянка загальною площею 0,0102 га. Однак, відповідно до плану земельної ділянки за кадастровим №:05:015:0048, нежитлова будівля літ. «Ж-1» по АДРЕСА_1 , розташована на іншій земельній ділянці та використовується ними без відповідного договору.

Відповідно до інформації, що міститься в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 209084783 від 15.05.2020 встановлено, що земельна ділянка за кадастровим номером :05:015:0133, площею 0.0047, яка призначена для обслуговування нежитлової будівлі літ "Ж" (торгівельного призначення) на підставі договору оренди землі, серія та номер: б/н, виданий 17.11.2015, видавник: Харківська міська рада належить ТОВ «Салтівський м`ясокомбінат» строком до 01.10.2020 року.

Крім того, нежитлова будівля літ. "Ж", площею 26.1 кв.м. станом на 15.05.2020 року на праві приватної власності належить ОСОБА_4 , на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер: 289, виданого 08.02.2018 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області ОСОБА_5

15.05.2020 року в рамках зазначеного кримінального провадження винесена постанова про визнання нежитлової будівлі літ. "Ж", площею 26.1 кв.м., яка розташована по АДРЕСА_1 речовим доказом.

Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова 28.05.2020 року було накладено арешт на нежитлову будівлю літ. «Ж», площею 26.1 кв.м., яка розташована по АДРЕСА_1 та на праві приватної власності належить ОСОБА_4 , ІПН НОМЕР_1 шляхом заборони її відчуження.

Постановою старшого слідчого слідчого відділу відділу поліції № 2 Харківського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській області капітана поліції ОСОБА_6 від 03.04.2021 року кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002117 від 07.09.2018 року закрито у зв`язку з встановленням відсутності складу кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 190, 356 КК України.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Порядок звернення до суду за судовим захистом у кримінальному провадженні врегульований Кримінальним процесуальним кодексом України. Зокрема, подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора під час досудового розслідування передбаченого ст. 303 КПК України.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадженні слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Так, одними із основоположних засад кримінального провадження, визначеними статтею 7 КПК України, є верховенства права та недоторканність права власності.

Згідно статті 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду.

Статтею 41 Конституції України гарантовано, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, який ратифікований Верховною Радою України 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Також положеннями п. 166 рішення Європейського суду з прав людини у справі "East/West Alliance Limited" проти України" встановлено, що згідно з усталеною практикою Суду стаття 1 Першого протоколу до Конвенції містить три окремі норми: перша, що виражається в першому реченні першого абзацу та має загальний характер, закладає принцип мирного володіння майном. Друга норма, що міститься в другому реченні того ж абзацу, охоплює питання позбавлення права власності та обумовлює його певними критеріями. Третя норма, що міститься в другому абзаці, визнає право договірних держав, серед іншого, контролювати використання майна в загальних інтересах. Друга та третя норми, які стосуються конкретних випадків втручання у право мирного володіння майном, повинні тлумачитися у світлі загального принципу, закладеного першою нормою). Пункт 168 приведеного вище рішення говорить про те, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар.

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до приписів ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Враховуючи, що провадження по кримінальному провадженню № 0002117 від 07.09.2018 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190, ст. 356 КК України закрито, суд вважає, що доводи, наведені заявником у клопотанні про скасування арешту майна обґрунтовані, та відповідно потреба в застосуванні арешту майна відпала.

Приймаючи до уваги викладене, суд дійшов висновку про те, що клопотання захисника ОСОБА_3 про скасування арешту майна обґрунтоване та підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 174-176, 372 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна, накладеного на підставі ухвали Комінтернівського районного суду м. Харкова від 28 травня 2020 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002117 від 07.09.2018 року задовольнити.

Скасувати арешт майна накладений ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова 28 травня 2020 року на нежитлову будівлю літ. «Ж», площею 26.1 кв.м., яка розташована по АДРЕСА_1 та на праві приватної власності належить ОСОБА_4 , ІПН НОМЕР_1 .

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її оголошення.

Слідчий суддя- ОСОБА_1