Провадження №1-кп/359/741/2023
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

4 грудня 2023 року м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні без технічної фіксації в спрощеному провадженні без виклику учасників кримінальне провадження №0000539 відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30.07.2023 року, що надійшло до суду 01.12.2023 року з обвинувальним актом та доданими матеріалами, по обвинуваченню

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Перегінське Рожнятівського району Івано-Франківської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, розлученого, офіційно працевлаштованого в ТОВ «Майстер-Інгрідієнт», добровольця ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше не судимого, реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи НОМЕР_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення кримінального проступку, передбаченого ст. 390-1 КК України,

та вивчивши матеріали кримінального провадження

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст. 390-1 КК України, тобто у невиконанні обмежувальних приписів.

Так, рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 15.06.2023 року видано обмежувальний припис ОСОБА_2 та визначено заходи тимчасового обмеження його прав строком на шість місяців у виді: заборони ведення листування та телефонних переговорів з ОСОБА_3 , або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Однак, ОСОБА_2 , маючи умисел на невиконання вищевказаного обмежувального припису, виданого рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 15.06.2023 року (справа №359/5699/23), в порушення встановлених заборон, 26.07.2023 року о 20.00 год., нехтуючи обов`язковими приписами, перебуваючи за місцем проживання дружини ОСОБА_3 , а саме по АДРЕСА_1 , розпочав словесний конфлікт із ОСОБА_3 , в ході якого виражався нецензурною лайкою в бік потерпілої та принижував її гідність, тим самим порушив вимоги обмежувального припису.

Таким чином, ОСОБА_2 обвинувачується в невиконанні обмежувальних приписів, тобто у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ст. 390-1 КК України.

Указані обставини встановлені органом досудового розслідування та, як встановлено судом, не оспорюються учасниками судового провадження.

З цього приводу, в матеріалах кримінального провадження, містяться відомості та докази тому, що обвинувачений ОСОБА_2 в присутності захисника адвоката ОСОБА_4 , надав письмову заяву, відповідно до якої він беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку, передбаченого ст. 390-1 КК України, згідний з встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлений з обмеженнями права апеляційного оскарження вироку суду, передбаченими ч.2 ст.302 КПК України, згідний з розглядом обвинувального акта судом у спрощеному провадженні.

Потерпіла ОСОБА_3 , в свою чергу подала заяву згоду на розгляд даного обвинувального акту в спрощеному провадженні, без проведення судового розгляду в судовому засіданні, згідна з встановленими досудовим розслідуванням фактами, ознайомлена з обмеженнями права на апеляційне оскарження, визначеного ч.2 ст. 302 КПК України.

Судом також встановлено, що під час досудового розслідування підозрюваний беззаперечно визнав свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини, згідний з розглядом обвинувального акту за його відсутності, а прокурор ОСОБА_5 надав клопотання про розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду та виклику учасників судового провадження на підставі ч.1 ст.302 КПК України.

Суд перевіривши матеріали кримінального провадження, вважає, що при проведенні досудового розслідування порушень вимог КПК України вчинено не було, право на захист підозрюваному було роз`яснено та останні дотримані, сумнівів у добровільності відповідної заяви підозрюваного у суду не виникало, перешкод для спрощеного провадження судом не встановлено.

Таким чином, ОСОБА_2 , на думку суду, своїми умисними діями, що виразилися в невиконанні обмежувального припису, виданого судом, скоїв кримінальне правопорушення (проступок), передбачений ст. 390-1 КК України. Вчинення ним даного кримінального проступку не оспорюється.

Зважаючи на викладене, суд вважає за необхідне призначити покарання за вчинене ОСОБА_2 кримінальне правопорушення.

При призначенні обвинуваченому покарання за вчинений кримінальний проступок, суд керується вимогами ст. 65 КК України та виходить з аналізу даних про особу обвинуваченого, суспільної небезпеки вчиненого ним, його відношення до скоєного, наявністю пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих відповідальність обставин, матеріальний та сімейний стан особи тощо.

Аналізуючи дані про особу обвинуваченого, суд встановив, що: ОСОБА_2 раніше не судимий, до лікаря психіатра за амбулаторною допомогою не звертався; офіційно працевлаштований; являється добровольцем добровольчого формування ІНФОРМАЦІЯ_2 , має постійне місце проживання, характеристика відсутня, тощо.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_2 судом не встановлено, про них не зазначив і прокурор в обвинувальному акті.

Таким чином, при призначенні обвинуваченому покарання, необхідного та достатнього для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, суд вважає, що ОСОБА_2 має бути призначене за вчинений кримінальний проступок покарання у виді обмеження волі строком один рік.

Разом з тим, виходячи із фактичної тяжкості вчиненого ОСОБА_2 кримінального правопорушення, зокрема, характеру діяння, обстановки, способу і місця його вчинення, з урахуванням форми, виду, ступеня вини, обставин, обставин, що безпосередньо пов`язані із вчиненням кримінального правопорушення, та характеризують поведінку останнього після вчинення кримінального правопорушення, та індивідуальних особливостей обвинуваченого, зокрема способу життя, характеризуючі його данні, його вік, наявність офіційного працевлаштування, а також наявність обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд приходить до висновку, що зазначене свідчить про можливість призначення покарання з іспитовим строком, оскільки на думку суду, перевиховання ОСОБА_2 можливе без ізоляції від суспільства, безпосередньо під наглядом державних органів влади, з урахуванням того, що раніше ОСОБА_2 правопорушень не вчиняв.

Зазначене у своїй сукупності утворює підставу для висновку суду про можливість застосування до ОСОБА_2 положень ст. 75 та ст. 76 КК України, призначивши покарання з іспитовим строком терміном в один рік з визначенням відповідних обов`язків судом, передбачених ч.1 та 2 ст. 76 КК України, оскільки таке покарання буде відповідати вимогам закону та особі винного.

Підсумовуючи все вище зазначене, суд вважає, що саме дана міра покарання відносно обвинуваченого є необхідною і достатньою для виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів, враховуючи тяжкість вчиненого злочину та особу обвинуваченого.

Призначення ж іншого виду покарання, на думку суду, є неможливим, зважаючи на відношення останнього до скоєного, наявність офіційного заробітку та місця роботи, перебування останнього у складі ДФТГ Золочівського ОТГ, щоб дозволяло застосування до нього покарання у виді арешту на певний строк.

Саме таке покарання, на думку суду, має на меті не лише покарання, а і виправлення обвинуваченого, з урахуванням обставин вчиненого ним, його матеріального та сімейного становища тощо.

Речові докази та процесуальні витрати у кримінальному провадженні не встановлені. Цивільний позов не заявлено.

На підставі викладеного та керуючись ст. 5, 53, 65-67, 390-1 КК України, ст. 368, 370-374, 381-382 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_2 визнати винним у вчинені кримінального правопорушення злочину, передбаченого ст. 390-1 КК України, та призначити покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_2 від відбування призначеного покарання у виді обмеження волі з іспитовим строком терміном в 1 (один) рік та визначенням згідно ч.1, 2 ст. 76 КК України обов`язків: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

Іспитовий строк ОСОБА_2 рахувати з моменту проголошення вироку судом, тобто 06.12.2023 року.

Вирок суду може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Бориспільський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з урахуванням особливостей, передбачених ст. 394 КПК України.

Вирок суду набирає законної сили по завершенню строку на його апеляційне оскарження, а у разі оскарження вироку в апеляційному порядку - після постановлення судом апеляційної інстанції рішення за наслідками перегляду такого вироку суду.

Копію вироку надіслати учасникам судового провадження не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення.

Суддя Бориспільського міськрайонного суду ОСОБА_1