ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 644/171/24 (1-кс/644/28/24) Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/818/159/24 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: домашній арешт
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6

підозрюваного - ОСОБА_7

захисника - ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 09 січня 2024 року про застосування запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту стосовно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 115 КК України,-

УСТАНОВИЛА:

Оскаржуваною ухвалою постановлено:

Клопотання слідчої СВ ВП № 1 ХРУП № 2 ГУНП в Х/о про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_7 задовольнити частково.

Застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 .

Зобов`язати ОСОБА_7 прибувати за першою вимогою до органу досудового розслідування, прокурора чи суду, повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

ОСОБА_7 підозрюється в тому, що в ніч з 05.01. на 06.01.2024 знаходячись у квартирі АДРЕСА_2 , в ході конфлікту з ОСОБА_9 завдав останньому два удари ножем, чим спричинив потерпілому колото-різане поранення шиї та проникаючу колото-різану рану черевної порожнини.

В обґрунтування прийнятого рішення слідчим суддею зазначено, що ризик переховування від суду підозрюваного існує, проте запобігання даному ризику цілком можливе у спосіб застосування до ОСОБА_7 цілодобового домашнього арешту. Ризики того, що підозрюваний може впливати на потерпілого чи свідка є, наразі, лише припущенням органу досудового розслідування.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківській слідчий ізолятор» сторокм на 60 діб, без визначення розміру застави.

В обґрунтування своєї вимоги зазначає, що на цей час досудове розслідування триває, на теперішній час не допитано всіх свідків та очевидців події, інші обставини кримінального провадження, а знаходячись на волі, ОСОБА_7 , який є сусідом потерпілого ОСОБА_10 та свідка ОСОБА_11 , дає йому змогу вчинити дії, спрямовані на здійснення незаконного психологічного або навіть фізичного впливу на осіб, які є потерпілими та свідками у цьому кримінальному провадженні, тому в даному випадку існують ризики, передбачені п.3 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме незаконний вплив на потерпілих та свідків, з метою зміни їх показів.

Зазначає, що підставою для застосування запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 115 КК України є особливо тяжким злочином, за вчинення якого можливе покарання у вигляді реального позбавлення волі строком від 7 до 15 років, а також наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3 ч.1 ст. 177 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який просив задовольнити апеляційну скаргу, підозрюваного та його захисника які вважали ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, дослідивши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно зі ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.

Кримінальним процесуальним кодексом України не визначено поняття обґрунтованої підозри, тому Суд, в силу вимог ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», керується практикою Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права. Так, відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, обґрунтована підозра є нижчим стандартом доведення, ніж переконання поза розумним сумнівом, та вимагає меншої ваги доказів, ніж для ухвалення обвинувального вироку. Однак таке переконання суду має бути засновано на об`єктивних фактах. Європейський Суд визначає, що «розумна підозра передбачає існування фактів або інформації, які повинні задовольнити об`єктивного спостерігача в тому, що особа, щодо якої розглядається питання, вчинила злочин. Те, що позначено словом "обґрунтована" залежатиме від усіх обставин» (справа «Фокс, Кемпбел і Хартлі проти Сполученого Королівства», 30 August 1990, § 32).

При цьому, як національним законодавством, так і практикою Європейського суду з прав людини визначено, що висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухиляння від органів влади), поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Відповідно до вимог ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Частина 4 ст.194 КПК України встановлює, що якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Згідно ст.181 КПК України домашній арешт може бути застосований до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Крім того, як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні в справі "Манчіні проти Італії", за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей статті 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

На думку колегії суддів при вирішенні питання щодо застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді домашнього арешту, слідчим суддею вищезазначені вимоги Закону дотримані в повному обсязі.

З мотивувальної частини ухвали вбачається, що слідчий суддя зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону виконав та врахував їх при постановленні ухвали, а доводи апеляційної скарги прокурора є необґрунтованими.

З матеріалів провадження вбачається, що 06.01.2024 за № 0000039 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено данні про вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України.

06.01.2024 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України.

Так слідчим суддею встановлено, що є ризик того, що підозрюваний, під важкістю відповідальності, переховуватиметься від органів досудового розслідування та/або суду або вчинить інше кримінальне правопорушення, проте запобігання даному ризику цілком можливе у спосіб застосування до ОСОБА_7 цілодобового домашнього арешту.

В той же час, як встановив суд не надано доказів того, що існують ризики, що підозрюваний може незаконно впливати на свідків та потерпілого, про що зазначено в оскаржуваній ухвалі.

У розумінні положень п. 4 ч. 1 ст. 184, п. 2 ч. 1 ст. 194 КПК України доведення обставин, які свідчать про існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, покладається саме на слідчого та прокурора.

В той же час, як вбачається з апеляційної скарги прокурора, її автор обґрунтовує доведеність існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, тими ж аргументами, що були висловлені у клопотанні про обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу.

Натомість, такі аргументи, якщо вони не ґрунтуються на доказах, визначених у ст. 84 КПК, не можуть вважатися належною метою обрання запобіжного заходу у розумінні ч. 1 ст. 177 КПК, оскільки по суті є припущенням.

Доводи, на які посилається в апеляційній скарзі прокурор щодо нездатності застосованого запобіжного заходу забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного з огляду на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні останнім інкримінованих йому кримінальних правопорушень та нездатність запобігти доведеним у ході розгляду клопотання ризикам, на думку колегії суддів, є непереконливими, оскільки слідчий суддя при розгляді клопотання повно та об`єктивно дослідив всі обставини, з якими закон пов`язує застосування запобіжних заходів, при цьому вислухавши та врахувавши пояснення всіх учасників судового розгляду дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді домашнього арешту з покладенням на нього зобов`язання прибувати до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою та належним чином мотивував своє рішення.

Таким чином, під час апеляційного розгляду не встановлено обставин, за яких би підлягала задоволенню апеляційна скарга прокурора про застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки не доведено, що для забезпечення дієвості кримінального провадження виключно такий запобіжний захід є необхідним.

Разом з цим, за наявності нових підстав орган досудового розслідування має право звернутись до суду з клопотанням про зміну запобіжного заходу.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку про законність та обґрунтованість ухвали слідчого судді та відсутності підстав для її скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі прокурора.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 09 січня 2024 року про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту стосовно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий -

Судді: