УХВАЛА

10 листопада 2023 року

м. Київ

справа № 227/2183/21

провадження № 51-1939 ск 22

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 10 жовтня 2022 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 16 лютого 2023 року щодо нього та ОСОБА_5 ,

встановив:

Вироком Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 10 жовтня 2022 року, залишеним без змін ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 16 лютого 2023 року, ОСОБА_4 засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення на строк 5 років

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 ухвалено обчислювати з моменту приведення вироку до виконання, а саме з моменту його затримання для виконання цього вироку.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 16 лютого 2023 року апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_6 залишено без задоволення, а вказаний вирок - без змін.

Не погодившись із зазначеними судовими рішеннями, засуджений звернувся з касаційною скаргою до якої додано клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження. В обґрунтування клопотання вказує, що апеляційний розгляд відбувся за його відсутності, копію ухвали апеляційного суду йому направлено не було, про постановлене апеляційним судом рішення він дізнався лише 12 квітня 2023 року, коли був затриманий в порядку виконання вироку. Перебуваючи в слідчому ізоляторі ОСОБА_4 звернувся до суду апеляційної інстанції з клопотанням про видачу копії судового рішення постановленого за наслідками апеляційного розгляду, яку отримав 12 травня 2023 року. Таким чином, на переконання засудженого, з урахуванням положень статей 115, 116, 426 КПК України, останнім днем строку на касаційне оскарження було 13 серпня 2023 року.

Перевіривши касаційну скаргу та долучені до неї копії судових рішень, колегія суддів дійшла висновку,що касаційну скаргу необхідно повернути засудженому виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 426 КПК України касаційна скарга на судові рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

За приписами ст. 115 КПК України, строки, встановлені цим Кодексом, обчислюються годинами, днями і місяцями. При обчисленні строків місяцями строк закінчується у відповідне число останнього місяця.

Відповідно до ст. 116 КПК України строк не вважається пропущеним, якщо скаргу або інший документ здано до закінчення строку на пошту або передано особі, уповноваженій їх прийняти, а для осіб, які тримаються під вартою або перебувають у лікувально-профілактичному закладі охорони здоров`я чи закладі з надання психіатричної допомоги, спеціальній навчально-виховній установі, - якщо скаргу або інший документ подано службовій особі відповідної установи до закінчення строку.

Згідно положень ч. 1 ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Як слідує із матеріалів за касаційною скаргою, на момент постановлення ухвали апеляційного суду ОСОБА_4 під вартою не тримався, вказана ухвала проголошена 16 лютого 2023 року, відповідно перебіг строку на касаційне оскарження для засудженого розпочинається з наступного дня після проголошення судового рішення.

Таким чином, з урахуванням положень статей 115, 116, 426 КПК України, останнім днем строку касаційного оскарження для засудженого було 17 травня 2023 року (середа).

Однак, із даною касаційною скаргою засуджений звернувся поштою лише

03 листопада 2023 року (згідно поштового штемпеля на конверті), тобто поза межами строку касаційного оскарження, при цьому порушує питання про поновлення вказаного строку.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК України, касаційна скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку касаційного оскарження і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд касаційної інстанції за заявою такої особи не знайшов підстав для його поновлення.

Частиною 1 ст. 117 КПК Українипередбачено, що пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

За сталою практикою Верховного Суду, під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були, чи є об`єктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк.

Також, суд звертає увагу, що у рішенні від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України», Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається вказувати підстави для поновлення строку. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності).

Наведені засудженим у клопотанні доводи про поновлення йому строку на касаційне оскарження Верховний Суд не може визнати поважними з огляду на таке.

При вирішенні цього питання Суд виходить із того, що визначений процесуальним законом трьохмісячний строк для подання касаційної скарги є досить тривалим і достатнім для реалізації права на касаційне оскарження судових рішень. При цьому особа, яка бажає подати касаційну скаргу має діяти сумлінно для того, щоб ефективно реалізувати своє право. Хоча ст. 117 КПК України містить норму щодо поновлення пропущеного строку, але це можливо лише в разі наявності поважних причин пропуску такого строку. Таким чином, при вирішенні питання про поновлення пропущеного строку, у тому числі й строку на касаційне оскарження, до уваги мають братися: тривалість самого процесуального строку; час, який минув з дати завершення процесуального строку; наявність чи відсутність обставин, які об`єктивно перешкоджали особі реалізувати своє право (повноваження) в межах визначеного процесуального строку; поведінку особи, яка звертається з відповідним клопотанням, зокрема, чи вживала особа розумних заходів для того, щоб реалізувати своє право (повноваження) в межах процесуального строку та якнайшвидше після його закінчення (у разі наявності поважних причин його пропуску) та інші доречні обставини.

Як слідує зі змісту клопотання про поновлення строку, ОСОБА_4 не наводить жодних доводів на обґрунтування поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження, який завершився 17 травня 2023 року.

Його доводи, що вказаний строк закінчився 13 серпня 2023 року є такими, що ґрунтуються на невірному тлумаченні норм кримінального процесуального закону, оскільки засуджений станом на день проголошення ухвали апеляційного суду

(16 лютого 2023 року) під вартою не тримався, а був затриманий лише 12 квітня 2023 року в порядку виконання вироку, а тому перебіг строку на касаційне оскарження для нього розпочинається з наступного дня після проголошення рішення судом апеляційної інстанції.

До того ж, отримання ОСОБА_4 оскаржуваної ухвали лише 12 травня 2023 року жодним чином не впливає на визначений процесуальним законом строк касаційного оскарження.

Окрім цього, клопотання не містить будь-яких обставин, у розумінні статті 117 КПК України, які б не залежали від його волевиявлення та були б пов`язані з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що завадили йому своєчасно та/або якнайшвидше після його закінчення, у тому числі після отримання копії оскаржуваної ухвали 12 травні 2023 року, як він стверджує, звернутися з касаційною скаргою.

Водночас, колегія суддів враховую також, що незважаючи на досить тривалий тримісячний строк на касаційне оскарження, засуджений звернувся із касаційною скаргою більш ніж через 8 місяців після постановлення ухвали апеляційного суду, та більш ніж через 5 місяців з дня отримання, за його твердженням, вказаної ухвали суду.

Враховуючи викладене, суд касаційної інстанції не вбачає підстав для поновлення засудженому ОСОБА_4 пропущеного строку на касаційне оскарження вказаних судових рішень, тому заявлене клопотання не підлягає задоволенню.

За таких обставин, відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК України, Суд вважає, що касаційну скаргу слід повернути засудженому ОСОБА_4 , оскільки вона подана після закінчення строку касаційного оскарження та відсутні підстави для його поновлення.

Керуючись п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК України, Суд

постановив:

Відмовити засудженому ОСОБА_4 у поновленні строку на касаційне оскарження вироку Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 10 жовтня 2022 року та ухвали Дніпровського апеляційного суду від

16 лютого 2023 року щодо нього та ОСОБА_5 , касаційну скаргу повернути разом з усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3