Справа № 357/9728/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.10.2023 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання Білоцерківського міськрайонного суду Київської області кримінальне провадження № 0002491, внесеному до ЄРДР 19.05.2023 року, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Борова, ярославська області російської федерації, громадянки України, з середньо-технічною освітою, вдови, пенсіонерки, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_4 ,

захисник ОСОБА_5 ,

обвинувачена ОСОБА_3 ,

У С Т А Н О В И В:

Відповідно до статті 12 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» (далі по тексту - Закон), якою передбачено, що обіг наркотичних засобів, психотропних речовин, включених до таблиці 2 «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 6 травня 2000 року № 770 (далі по тексту - Перелік), в тому числі і «метадону» (фенадону), включеного до таблиці ІІ вказаного Переліку, допускається для використання у медичній практиці за призначенням лікаря, а також у цілях, передбачених статтями 19, 20 та 23 цього Закону, а саме:

-використання наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів у експертній і оперативно-розшуковій діяльності (ст. 19 Закону);

-діяльність з використання наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів у наукових та навчальних цілях, яка дозволяється лише юридичним особам за наявності відповідної ліцензії (ст. 20 Закону);

-використання наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів у ветеринарній медицині (ст. 23 Закону).

В порушення вищевказаних вимог Закону, ОСОБА_3 , 11.05.2023 року приблизно о 16 год. 36 хв. домовилась по телефону з засудженим ОСОБА_6 , який відбуває покарання в державній установі «Білоцерківська виправна колонія № 35», по вул. В.Симоненка, 16 в м. Біла Церква, Київської області, про передачу останньому наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон (фенадон). Після чого, за невстановлених досудовим слідством місці, обставин та часі ОСОБА_3 , з метою подальшого збуту наркотичного засобу, обіг якого обмежено - метадону (фенадону) у місця позбавлення волі, у невстановленої досудовим розслідуванням особи (матеріали щодо якого внесені до єдиного реєстру досудових розслідувань) незаконно придбала наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон (фенадон), загальною масою 0,256 г., який у подальшому незаконно зберігала з метою збуту.

Надалі, ОСОБА_3 , помістила вищевказаний наркотичний засіб у 2 (дві) кістки курячих гомілок, використавши в такий спосіб вищевказані кістки в якості тайника, які у подальшому незаконно зберігала при собі з метою збуту у місця позбавлення волі.

В подальшому, реалізуючи свій злочинний умисел спрямований на незаконний збут у місця позбавлення волі наркотичного засобу, обіг якого обмежено - метадон (фенадон), ОСОБА_3 , 18.05.2023 року приблизно о 17 год. 53 хв. знаходячись у відділенні «Нової Пошти №11», що за адресою: Київська область, м. Біла Церква, вул. Турчанінова, 11 посягаючи на встановлений законом порядок обігу наркотичних засобів та охорону здоров`я населення, збула наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон (фенадон) у місця позбавлення волі, а саме надіслала поштову посилку на адресу державної установи «Білоцерківська виправна колонія (№35)» по вул. В. Симоненка, 16, в м. Біла Церква, Київської області, вказавши ім`я отримувача засудженого ОСОБА_6 , який відбуває покарання у вищевказаній установі.

19.05.2023 року приблизно о 16.31 год. працівниками державної установи «Білоцерківська виправна колонія№35» при догляді вмісту посилки, яка надійшла ОСОБА_6 , виявлено наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон (фенадон) загальною масою 0,256 г.

Допитана в судовому засіданні ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, визнала повністю, щиро розкаялася, підтвердила обставини вчинення нею кримінального правопорушення. Зазначила, що її син, ОСОБА_7 відбуває покарання в Білоцерківській ВК №35. Він її вмовив купити наркотичні засоби та передати йому в колонію разом із передачею. Їй на картку прийшли кошти, за які вона мала придбати наркотичні засоби та купити продукти для передачі. За номером телефону, який надав син, вона зателефонувала ОСОБА_8 , яка займається збутом наркотичних засобів, та попросила у неї два чека. Неля скинула їй номер картки, вона перерахувала на неї 600 грн., після чого ОСОБА_9 їй сказала, де забрати закладку. Повідомила, що син вживає наркотики, за що і судимий, коли був на волі, купував у Нелі наркотичні засоби. Вона поїхала на посьолок та забрала закладку з наркотичними засобами, у місці яке вказала ОСОБА_9 . Коли складала передачу, то шурупом у кістках з курячих гомілок зробила два отвори, в які помістила підготовлені поліетиленові згортки з наркотичною речовиною. Після чого, передала передачу в колонію через "Нову Пошту". Зазначила, що вона допитувалася в якості свідка в іншому кримінальному провадженні, по факту збуту ОСОБА_10 їй наркотичних засобів. Вона все розповіла та повідомила про номер телефону за яким звязувалася з ОСОБА_10 та номер картки, на який надсилала кошти за наркотичні засоби. Наголошувала, що вперше вчинила злочин, у чому щиро кається, дуже соромно за необдуманий вчинок. Зазначила, що зробила для себе належні висновки, більше таке не повториться. Просила суворо не карати. Також наголошувала, що повідомила слідчого про особу в якої купувала наркотичний засіб.

Показання обвинуваченої в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин, добровільності та істинності її позиції.

З`ясувавши думки учасників судового провадження про обсяг та порядок дослідження доказів по справі, враховуючи, що ОСОБА_3 повністю визнала свою винуватість у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, ніхто з учасників не піддає сумніву й не оспорює фактичні обставини, викладені в обвинувальному акті, вірно розуміють зміст цих обставин, у суду немає сумнівів у добровільності та істинності позиції учасників процесу, а тому, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд вважає за недоцільне проводити дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, обмежившись лише допитом обвинуваченої та матеріалами кримінального провадження, які характеризують її особу й стосуються речових доказів та судових витрат у провадженні. При цьому судом роз`яснено, що у такому випадку учасники судового провадження будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

Такий висновок суду ґрунтується також і на практиці Європейського суду з прав людини, викладеній, зокрема, у рішенні в справі «Коваль проти України» від 19.10.2006 року, відповідно до п. 113 якого вбачається, що «основна мета статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, у межах кримінального провадження забезпечити справедливий розгляд справи судом, який встановить обґрунтованість будь-якого кримінального обвинувачення. Стаття 6 Конвенції в цілому гарантує обвинуваченому ефективну участь у кримінальному провадженні. Основним аспектом права на справедливий суд є те, що розгляд кримінальної справи, включаючи елементи кримінального провадження, які відносяться до процедури, повинен бути змагальним і в ньому має забезпечуватись рівність сторін обвинувачення і захисту (рішення від 16 лютого 2000 року у справі «Роув і Дейвіс проти Сполученого Королівства»).

Судовий розгляд проведено стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і в межах висунутого обвинувачення ч. 2 ст. 307 КК України, відповідно до вимог ст. 337 КПК України.

Своїми умисними діями, які виразились у незаконному придбанні, зберіганні наркотичного засобу з метою збуту, а також збуті наркотичних засобів у місця позбавлення волі, ОСОБА_3 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 307 КК України.

При призначенні ОСОБА_3 покарання суд враховує вимоги ст. 65 КК України згідно із якою особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових злочинів, а згідно ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів.

Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Європейський Суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». «Для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Конституційний Суд України в своєму рішенні зазначив: «Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права - є не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного».

Дотримання загальних засад призначення покарання є гарантією обрання винній особі необхідного й доцільного заходу примусу, яке би ґрунтувалося на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяло досягненню справедливого балансу між правами і свободами людини та захистом інтересів держави й суспільства.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченої, відповідно до ст. 66 КК України, є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Щире каяття полягає у визнанні у суді обставин, регламентованих п. 1 ч. 2 ст. 91 КПК України, щодо події кримінального правопорушення, у т. ч. її час, місце, спосіб учинення та активне сприяння розкриттю злочину.

Щире розкаяння характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого злочину, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася.

Розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в бажанні виправити наслідки вчиненого

Обвинувачена щиро розкаялася у вчиненому, висловила щирий жаль з приводу учинених нею дій та осуд своєї поведінки.

Активне сприяння у встановленні обставин, регламентованих ст. 91 КПК України, яке виразилось у тому, що обвинувачена повно та всебічно розповіла про обставини, які мали місце, а саме про обставини придбання та зберігання з метою збуту, а також збуту у виправну колонію наркотичного засобу.

Крім того, ОСОБА_3 вказала на особу у якої придбала наркотичний засіб, тобто викрила особу причетну до вчинення злочинів у сфері обігу наркотичних засобів. В подальшому, за сприяння ОСОБА_11 у викритті особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, відносно якої були внесені відомості в ЄРДР та розпочато кримінальне провадження.

Обставина, яка обтяжує покарання обвинуваченої - вчинення злочину з використанням умов воєнного стану.

Згідно зі ст. 69 КК України призначення основного покарання нижчого від найнижчої межі, встановленої в санкції статті, або перехід до іншого, більш м`якого виду основного покарання може мати місце лише за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.

Враховуючи наявність обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченою злочину, а саме визнання вини у вчиненому, щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, з урахуванням особи обвинуваченої, яка раніше не судима, вперше притягується до кримінальної відповідальності, суд вважає, що при призначенні обвинуваченій основного покарання за ч. 2 ст.307 КК України слід застосувати ст. 69 КК України та призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі на строк нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 2 статті 307 КК України.

Зважаючи не тільки на тяжкість вчиненого злочину, але й на те,що обвинувачена є особою пенсійного віку, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за сприяння ОСОБА_3 у викритті осіб, які вчинили кримінальні правопорушення, були внесені відомості в ЄРДР та розпочато кримінальне провадження, щодо особи, яка вчинила злочини у сфері обігу наркотичних засобів, з урахуванням відношення обвинуваченої до вчиненого, суд вважає, що виправлення і перевиховання ОСОБА_3 можливе без ізоляції від суспільства, але в умовах контролю за її поведінкою уповноваженим органом з питань пробації, а тому її слід звільнити від відбування покарання з випробуванням, згідно ст. 75 КК України, з покладанням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Відповідно до ст. 77 КК України, у зв`язку зі звільненням особи від основного покарання, додаткове покарання, передбачене ч. 2 ст. 307 КК України у виді конфіскації майна, застосуванню не підлягає.

На думку суду, призначене покарання із застосуванням ст. 69 КК України, та звільнення від його відбування, буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення нових злочинів і не буде становити особистий надмірний тягар для особи, воно буде перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами вчиненого і особою винного, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності.

Установлено, що підстав для вирішення питань пов`язаних із запобіжним заходом відносно обвинуваченої немає, з огляду на відсутність таких клопотань в учасників кримінального провадження та враховуючи, що відповідно до статей 22, 26 КПК України, суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами, які є вільними у використанні своїх процесуальних прав.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України, арешт накладений ухвалою слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23.05.2023 року на майно, яке було вилучено 20.05.2023 року в ході проведення обшуку квартири АДРЕСА_2 , а саме мобільний телефон "Redmi 4А", разом із сімкартами за номерами НОМЕР_1 та НОМЕР_2 ,- скасувати, оскільки відпала потреба у подальшому застосуванні цих заходів.

Процесуальні витрати у справі слід стягнути з обвинуваченої на користь держави в розмірі 1912 грн.00 коп.

Долю речових доказів суд вирішує згідно ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 7, 349, 368, 370, 373, 374, 394 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України та призначити їй покарання за ч. 2 ст. 307 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, - 5 років позбавлення волі, без конфіскації майна.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановити іспитовий строк 3 роки.

Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Запобіжний захід ОСОБА_3 не застосовувати.

Арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23.05.2023 року, на майно, яке було вилучено 20.05.2023 року в ході проведення обшуку квартири АДРЕСА_2 , а саме мобільний телефон "Redmi 4А", разом із сімкартами за номерами НОМЕР_1 та НОМЕР_2 ,- скасувати.

Речові докази у справі:

- метадон (фенадон) загальною масою 0,256 г., який знаходиться у поліетиленовому спецпакеті з ідентифікуючими написами, який передано на зберігання до камери схову речових доказів Білоцерківського РУП ГУ НП в Київській області - знищити;

- наліпку експрес-накладної ТОВ "Нова Пошта" на аркуші паперу, яка знаходиться у матеріалах кримінального провадження - зберігати у матеріалах кримінального провадження;

- мобільний телефон "Redmi 4А", разом із сімкартами за номерами НОМЕР_1 та НОМЕР_2 , які передані на зберігання до камери схову речових доказів Білоцерківського РУП ГУ НП в Київській області - повернути власнику ОСОБА_3 ;

- мобільний телефон "HUAWEI зазом із сімкартою за номером НОМЕР_3 , який вилучено з приміщення Білоцерківської ВК №35 та передано на зберігання до камери схову речових доказів Білоцерківського РУП ГУ НП в Київській області - конфіскувати на користь держави.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь держави витрати на залучення експерта, в розмірі 1912 грн. 00 коп.

Вирок суду може бути оскаржений до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляції через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області. Вирок суду з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України, не може бути оскарженим в апеляційному порядку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо його не буде скасовано.

Суддя: ОСОБА_1