УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.12.2023 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі клопотання слідчого СВ ВП №1 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Біляївської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000284 від 25.07.2023, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 190, ч. 2 ст. 209 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

І. ВИКЛАД ФАКТИЧНИХ ОБСТАВИН ДАНОГО КРИМІНАЛЬНОГО ПРОВАДЖЕННЯ:

Згідно поданого стороною обвинувачення клопотання вбачається, що наразі слідчим управлінням ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000284 від 25.07.2023, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 190, ч. 2 ст. 209 КК України.

Досудовим розслідування встановлено, що у ОСОБА_5 , виник умисел спрямований на заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживанням довірою, як постійне основне джерело прибутку. Усвідомлюючи, що для досягнення бажаного злочинного результату є необхідним залучення людських ресурсів, при цьому достеменно розуміючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, володіючи якостями лідера, хорошими організаторськими здібностями, в умовах воєнного стану, керуючись корисливим мотивом і прагненням до наживи, вирішив створити злочинну групу осіб, яка діє за попередньою змовою, з метою заволодіння грошовими коштами під приводом надання благодійної допомоги.

Особистісні якості ОСОБА_5 , такі як наявність значного досвіду методів та способів заволодіння майном громадян, вміння маніпулювати іншими і використовувати їх у своїх цілях, виконувати різні ролі, справляти враження добросердечності та порядності, при цьому переслідуючи свої інтереси та корисливу мету, його лідерські якості впливали на його поведінку, сприяючи зайняттю пріоритетного місця вгрупі.

Взявши на себе функцію загального керівництва злочинною групою осіб, яка діє за попередньою змовою, ОСОБА_5 перебуваючи на території міста Одеси, в невстановлений досудовим розслідування час, однак не пізніше 01 грудня 2023 року залучив до участі у ній в якості пособників, раніше знайомих ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які надали свою добровільну згоду на участь у вчиненні злочинів.

Залучивши вказаних осіб до вчинення злочинів у складі злочинної групи осіб, яка діє за попередньою змовою, ОСОБА_5 розробив злочинний план, розподілив ролі та напрямки діяльності із зайняття шахрайством.

Інкримінований план ймовірної злочинної діяльності, функції та завдання кожного члена групи, а також фактичні обставини ймовірного вчинення кримінальних правопорушень викладені у поданому клопотанні.

ІІ. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОДАНОГО КЛОПОТАННЯ:

Сторона обвинувачення зазначає, що ході досудового слідства встановлено, що підозрюваному ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , належать на праві приватної власності об`єкт нерухомого майна житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 .

Право власності ОСОБА_6 на об`єкт нерухомого майна житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 , підтверджується витягом з реєстру речових прав на нерухоме майно.

З метою забезпечення можливої конфіскації майна як виду покарання, а також забезпечення відшкодування шкоди, завданої в результаті можливого вчинення кримінального правопорушення, сторона обвинувачення наразі звертається до слідчого судді з даним клопотанням про арешт майна, яке просить задовольнити.

ІІІ. ПОЗИЦІЯ УЧАСНИКІВ СУДОВОГО ЗАСІДАННЯ:

Прокурор та слідчий в судове засідання не з`явилися, між тим від слідчого надійшла заява, в якій останній просив розгляд клопотання провести за його відсутності, задовольнивши подане клопотання у повному обсязі.

Враховуючи фактичні обставини даного кримінального провадження, мету, з якою сторона обвинувачення звертається з таким клопотанням, а також приписи ч. 2 ст. 172 КПК України, слідчий суддя вважає за можливе розгляд даного клопотання проводити без повідомлення зацікавлених осіб, з метою забезпечення арешту майна.

IV. ВИСНОВКИ СЛІДЧОГО СУДДІ:

Дослідивши подане клопотання та долучені в його обґрунтування матеріали, слідчий суддя приходить до наступних зроблених висновків, а також звертає увагу на наступні правові підстави для прийнятого рішення.

(1). Нормативно-правова основа при вирішенні даного клопотання:

Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням (ч. 3 ст. 132 КПК України).

Арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову. Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди (ч. ч. 1, 2 ст. 170 КПК України).

У випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна (ч. 5 ст. 170 КПК України).

У випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження (ч. 6 ст. 170 КПК України).

Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна (ч. 10 ст. 170 КПК України).

(2). Правова підстава та мета арешту майна:

Слідчий суддя враховує, що досудове розслідування в рамках такого кримінального провадження здійснюється за фактом можливого вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 190, ч. 2 ст. 209 КК України, потерпілими особами в рамках якого виступають військовослужбовці Збройних сил України.

Згідно кримінально-правової кваліфікації ОСОБА_8 дій, санкція ч. 2 ст. 209 КК України передбачає в якості додаткового покарання конфіскацію майна, в зв`язку з чим слідчий суддя вважає обґрунтованими наразі доводи сторони обвинувачення щодо наявності підстав для арешту майна, з метою забезпечення можливої конфіскації як додаткового виду покарання.

Крім того, слідчий суддя враховує наявність в рамках такого кримінального провадження цивільного позову, пред`явленого зокрема до ОСОБА_9 , що також свідчить про наявність підстав для накладення арешту майна, оскільки за його рахунок в послідуючому можливо буде забезпечити відшкодування шкоди, яка могла бути спричинена інкримінованими за фактичними обставинами діями.

З урахуванням наведеного, слідчий суддя зазначає, що підставою для арешту майна є доведення можливої конфіскації зазначеного у клопотанні майна, а також за його рахунок забезпечення цивільного позову (абзац 1 ч. 1 ст. 170 КПК України), при цьому метою арешту майна є забезпечення конфіскації майна як виду покарання (п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України), а також можливого відшкодування шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення (п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України).

(3). Завдання, необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених абзацом 2 ч. 1 ст. 170 КПК України:

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 170 КПК України, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Як вбачається з підстав та мети застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, відносно останнього може бути забезпечена конфіскація майна, й останнє може бути використано для забезпечення цивільного позову.

З урахуванням наведених обставин, слідчий суддя вважає, що існує ризик його можливої зміни або знищення, що унеможливить забезпечення виконання арешту майна.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

У зв`язку з викладеним, з метою забезпечення досягнення завдань кримінального провадження наявна необхідність в накладенні арешту на вилучене майно, що собою передбачає заборону здійснювати будь-які дії, пов`язані з відчуженням відповідного об`єкту нерухомого майна.

(4). Розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження:

Відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі "АГОСІ" проти Сполученого Королівства" (AGOSI v. TheUnitedKingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108, п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

Слідчим суддею встановлено, що за обставинами даного кримінального провадження втручання у право власності зацікавлених осіб пов`язано із здійсненням кримінального провадження, необхідністю забезпечити досягнення мети арешту майна, а отже, обмеження не є свавільним та відповідає вимогам законності. При цьому дотримано справедливий баланс між вимогами загального суспільного інтересу (у вигляді досягнення завдань кримінального провадження) та вимогами захисту права власності окремих осіб, адже досягнення мети збереження речового доказу неможливо досягти в інший спосіб, ніж арешт майна.

При цьому, слідчий суддя акцентує увагу, що у випадку, якщо в рамках даного кримінального провадження зміняться фактичні обставини кримінального провадження (потерпілий відмовиться від цивільного позову, буде змінено кримінально-правову кваліфікацію відповідного діяння), зацікавлені особи в порядку ст. 174 КПК України мають процесуальне право на звернення до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 132, 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ ВП №1 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Біляївської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000284 від 25.07.2023, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 190, ч. 2 ст. 209 КК України задовольнити.

Накласти арешт на майно підозрюваного ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 ,яке належить останньому на праві приватної власності, а саме на об`єкт нерухомого майна житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 .

Заборонити власнику ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 та будь-яким іншим особам здійснювати будь-які дії, пов`язані з відчуженням нерухомого майна, а саме: об`єктом нерухомого майна житловим будинком з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 .

Виконання ухвали покласти на слідчого СВ ВП №1 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 .

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1