СОЛОМ`ЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2023 року суддя Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши заяву про самовідвід слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_3 ,-

ВСТАНОВИВ:

У провадженні слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_3 перебувають матеріали клопотання про надання дозволу на проведення обшуку у кримінальному провадженні № 0000123 від 24.01.2023 (справа № 760/26147/23, провадження № 1-кс/760/10802/23).

Слідчий суддя Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_3 заявила самовідвід з підстав, передбачених п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України.

Заява про самовідвід мотивована тим, що до складу слідчої групи у кримінальному провадженні № 0000123 від 24.01.2023 входить старший слідчий в ОВС СУ ГУ СБ України у м. Києві та Київській області ОСОБА_4 , на підставі рапорту якого щодо судді ОСОБА_3 керівником ГУ СБ України у м. Києві та Київській області було подано дисциплінарну скаргу до Вищої ради правосуддя.

Відтак з метою уникнення обставин, які б викликали сумнів у об`єктивності та неупередженості слідчого судді під час розгляду клопотання про надання дозволу на проведення обшуку у кримінальному провадженні № 0000123 від 24.01.2023, слідчий суддя заявив собі самовідвід від розгляду даного клопотання.

Особи, які беруть участь у кримінальному провадженні та особа, яка заявила самовідвід, були повідомлені належним чином про дату, час та місце розгляду справи, проте у судове засідання не з`явились. Своїм правом надати пояснення не скористались.

Згідно з ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів кримінального провадження, не здійснювалось, у зв`язку з неприбуттям у судове засідання осіб, які беруть участь у судовому провадженні.

Дослідивши подану заяву про самовідвід, суддя приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 КПК України кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.

Згідно з п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні:

1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача;

2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник;

3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості;

5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Згідно із ч. 1 ст. 80 КПК України за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, дізнавач, захисник, представник, експерт, представник персоналу органу пробації, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід.

За ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Зокрема, у п. 104 рішення ЄСПЛ у справі «Олександр Волков проти України» (заява № 21722/11) від 27.05.2013 зазначено, як правило, безсторонність означає відсутність упередженості та необ`єктивності. Згідно з усталеною практикою Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з: (і) суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (іі) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (див., серед інших, рішення у справах «Фей проти Австрії» (Fey v. Austria), від 24 лютого 1993 року, Series А № 255, пп. 28 та 30, та «Веттштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), заява № 33958/96, п. 42, ECHR 2000-ХІІ).

Аналогічно, у п. 66 рішення ЄСПЛ у справі «Бочан проти України» (заява № 7577/02) від 03.05.2007 зазначено, що «безсторонність», в сенсі пункту 1 статті 6, має визначатися відповідно до суб`єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивного критерію - тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу. Відповідно до об`єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності судів. У цьому зв`язку навіть зовнішні ознаки мають певне значення. Ключовим питанням є довіра, яку суди в демократичному суспільстві мають вселяти суспільству і, перш за все, сторонам у процесі.

У п. 50 рішення ЄСПЛ в справі «Білуха проти України» (заява № 33949/02) від 09.11.2006 зазначено, що стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного.

Отже, для вирішення питання щодо відводу (самовідводу) судді (слідчого судді) необхідно перевірити додержання як об`єктивного, так і суб`єктивного критеріїв безсторонності суду, а саме формування суду (колегії суддів) для розгляду конкретної справи (об`єктивний критерій) у встановлений законом спосіб, та надати оцінку доводам заявника про недодержання вимог щодо особистої безсторонності суду (суб`єктивний критерій), що має бути належним чином обґрунтовано.

Статтею 15 Кодексу суддівської етики, затвердженого рішенням ХІ з`їзду суддів України від 22.02.2013, визначено, що неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді. Суддя має право заявити самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законодавством, у разі наявності упередженості щодо одного з учасників процесу, а також у випадку, якщо судді з його власних джерел стали відомі докази чи факти, які можуть вплинути на результат розгляду справи. Суддя не повинен зловживати правом на самовідвід. Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи у разі неможливості ухвалення ним об`єктивного рішення у справі.

Відповідно до п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів від 19.05.2006, схвалених резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН від 27.07.2006 №2006/23, суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Так, мотивом заявленого слідчим суддею самовідводу є входження старшого слідчого в ОВС СУ ГУ СБ України у м. Києві та Київській області ОСОБА_4 у слідчу групу, яка здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000123 від 24.01.2023, оскільки, як стверджує заявник, на підставі рапорту вказаного слідчого ГУ СБ України у м. Києві та Київській області керівником такого органу подано скаргу до Вищої ради правосуддя на суддю Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_3 .

Слідча група є передбачена процесуальним законодавством організаційна форма здійснення двома чи більше слідчими досудового розслідування у кримінальному провадженні. Сам же рапорт є видом службового документа, тобто аналогом заяви в документообігу. Рапортом є звернення слідчого до керівництва з викладом питань службового чи особистого характеру. З цього можна зробити висновок, що рапорти є внутрішніми документами відповідного органу досудового розслідування.

Тобто внутрішнє службове листування слідчого в минулому й входження даного слідчого до слідчої групи в теперішньому не є об`єктивною підставою наявності упередженості слідчого судді при розгляді клопотання про надання дозволу на проведення обшуку.

Крім того, само по собі право громадян, юридичних осіб, органів державної влади та місцевого самоврядування на звернення з дисциплінарною скаргою щодо дисциплінарного проступку (дисциплінарною скаргою) є абсолютним і не може бути обмежено, якщо останні вважають наявними підстави для притягнення судді до певного виду відповідальності. Таке право передбачене законом з метою інформування Вищої ради правосуддя як органу, відповідального за формування доброчесного та високопрофесійного корпусу суддів, про відомі їм факти й обставини неналежної поведінки судді. Звертаючись до Вищої ради правосуддя з дисциплінарною скаргою, особа відповідно до вимог частини другої статті 107 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» на власний розсуд визначає конкретні відомості, які, на її переконання, могли б свідчити про наявність у поведінці судді ознак дисциплінарного проступку, який відповідно до частини першої статті 106 цього Закону може бути підставою для дисциплінарної відповідальності судді, та вказує фактичні дані (свідчення, докази), що, на її думку, підтверджують зазначені у дисциплінарній скарзі відомості.

Саме по собі звернення із дисциплінарною скаргою на дії судді не є ознакою впливу на суд чи втручання в його діяльність, крім випадку, коли таку скаргу подано з метою тиску на суддю, зокрема з метою перешкодити виконанню ним професійних обов`язків або схилити до ухвалення відповідного рішення на користь особи.

Чинним законодавством не передбачено жодних обмежень щодо права будь-якої особи на звернення зі скаргою щодо дисциплінарного проступку судді, в тому числі і щодо звернення осіб із дисциплінарною скаргою до ВРП і до закінчення судового розгляду справи.

Навіть незгода з процесуальними рішеннями головуючого чи діями під час розгляду справи (провадження) не можуть бути перешкодою для звернення із такою скаргою. Підстави ж ймовірного притягнення судді до дисциплінарної відповідальності, в свою чергу, перевіряються конституційним органом - Вищою радою правосуддя, яка серед іншого, має право відмовити у відкритті провадження за такою скаргою.

Відтак заява про самовідвід містить мотиви недодержання виключно суб`єктивного критерію безсторонності суду. У той же час об`єктивний критерій безсторонності слідчий суддя у заяві не обґрунтував.

Дослідивши матеріали провадження та зміст заяви про самовідвід, не встановлено існування обставин, які б унеможливлювали прийняття слідчим суддею Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_3 об`єктивного судового рішення, тобто заявлений самовідвід не містить належних та конкретних даних, які б свідчили про наявність передбачених чинним законодавством підстав для його задоволення.

Керуючись ст.ст. 75, 76, 80-81 КПК України,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_3 про самовідвід - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1