Справа № 473/5423/23
Номер провадження1-кп/473/372/2023
ВИРОК

іменем України

"28" грудня 2023 р. місто Вознесенськ

Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретар судових засідань ОСОБА_2 ,

учасники процесу:

прокурор ОСОБА_3 ,

обвинувачений ОСОБА_4 ,

його захисник адвокат ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Вознесенська кримінальне провадження №0000954 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с.Яструбинове Вознесенського району Миколаївської області, українець, громадянин України, з професійно-технічною освітою, офіційно не працює, не одружений, не має на утриманні неповнолітніх дітей, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживав за адресою: АДРЕСА_2 , зараз проживає за адресою АДРЕСА_1 , раніше судимий 13.09.2018 року Вознесенським міськрайонним судом Миколаївської області за ч.3 ст.185 КК України до покарання у вигляді 3 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України був звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік;

22.08.2019 року Вознесенським міськрайонним судом Миколаївської області за ст.71, ч.2 ст.185 КК України до покарання у вигляді 3 років 3 місяців позбавлення волі, звільнений від відбування покарання умовно-достроково 14.04.2021 року не відбутий строк покарання 1 рік 5 днів,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 , будучи обізнаним про те, що в країні оголошено воєнний стан, 03.09.2023 близько 15:00 години, більш точного часу не встановлено, перебував за своїм місцем проживання у домоволодіння за адресою АДРЕСА_2 , де окрім нього, за вказаною адресою в гостях перебувала потерпіла ОСОБА_6 з дозволу власника домоволодіння ОСОБА_7 . Під час відпочинку потерпіла ОСОБА_6 залишила свій мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi 9А» на столі в приміщенні літньої кухні, розташованої за вказаною адресою.

Перебуваючи у приміщенні літньої кухні, ОСОБА_4 побачив на столі мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi 9А», що належить потерпілій ОСОБА_6 . В цей час у обвинуваченого виник умисел на викрадення чужого майна. Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 , переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді майнової шкоди потерпілій та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, повторно таємно викрав мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi 9А» вартістю 3660 гривень, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду на суму 3660 гривень.

Під час судового розгляду провадження обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, визнав, не оспорював обставини, зазначені в обвинувальному акті. Пояснив, що 03.09.2023 року в будинку його матері потерпіла, ще одна сусідка та мати вживали спиртне. Потерпіла на кухні залишила свій телефон, він знав, що він належить саме ОСОБА_8 . Він вирішив його забрати, аби ніхто не викрав, так як будинок не зачиняється. Потім на ранок наступного дня хотів здати його в ломбард. Телефон було вимкнено і він його не вмикав. Потім до нього прийшла поліція і він видав телефон. Зазначив, що йому відомо про воєнний стан, проте він не знав нових законів.

28 грудня 2023 року між прокурором ОСОБА_3 , якій згідно із ст.37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні, та обвинуваченим ОСОБА_4 за участю його захисника адвоката ОСОБА_5 була укладена угода про визнання винуватості, згідно із якою обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

Цією угодою визначено покарання ОСОБА_4 за ч.4 ст.185 КК України у вигляді 5 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України передбачено звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком з покладанням обов`язків, які визначені ст.76 КК України. Угодою встановлено наслідки її укладення та затвердження у відповідності до ч.2 ст.473 КПК України та наслідки її невиконання.

Потерпіла ОСОБА_6 надала письмову згоду прокурору на укладення угоди про визнання винуватості, зазначивши, що претензій матеріального чи морального характеру до обвинуваченого вона не має.

В судовому засіданні учасники угоди просили затвердити угоду на визначених в ній умовах.

Враховуючи те, що умови угоди про визнання винуватості, її форма та зміст відповідають вимогам КПК та КК України, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для затвердження цієї угоди, оскільки ч.3 ст.474 КПК України визначено, що якщо угоди досягнуто під час судового провадження, суд невідкладно зупиняє проведення процесуальних дій і переходить до розгляду угоди.

В судовому засіданні встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, а саме таємне викрадення чужою майна (крадіжка), вчинена повторно, в умовах воєнного стану, який згідно ст.12 КК України відносяться до тяжких злочинів, вчинених проти власності. Обвинувачений вину визнав, раніше судимий та вчинив новий злочин в період не погашеної судимості, за місцем проживання характеризується посередньо; на обліку у лікаря-психіатра та у лікаря-нарколога не перебуває, на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_2 не перебуває, так як раніше засуджувався за вчинення тяжкого злочину, дані висновку органу пробації від 21.11.2023 року про те, що на підставі зібраних матеріалів та проведених заходів, що характеризують особистість обвинуваченого, його спосіб життя, а також середню ймовірність вчинення повторного правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення обвинуваченого без позбавлення або обмеження волі можливе та не становить високу небезпеку для суспільства, тому суд вважає, що покарання, визначене сторонами в угоді від 28.12.2023 року, відповідає як обставинам справи, так і характеру правопорушення та даним про особу обвинуваченого.

Суд враховує, що відповідно п.1 ч.1 ст.468 КПК України між прокурором та обвинуваченим може бути укладена угода про визнання винуватості. Згідно ч.4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо тяжких злочинів, в тому числі й за наявності потерпілих, які надають свою письмову згоду прокурору на укладення такої угоди.

Потерпіла надала прокурору письмову згоду на укладання угоди про визнання винуватості з обвинуваченим ОСОБА_4 .

Судом роз`яснено, що наслідком затвердження угоди про визнання винуватості для прокурора та обвинуваченого є обмеження їх права на оскарження вироку, окрім випадків, визначених ч.4 ст.394 КПК України, а для обвинуваченого - відмова від здійснення права на справедливий судовий розгляд.

Обвинувачений ОСОБА_4 розуміє свої права, визначені ч.4 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, пояснив, що він в змозі виконати умови угоди в повному обсязі, а також розуміє інші наслідки, які будуть застосовані відносно нього у разі затвердження угоди про визнання винуватості. Судом встановлено, що умови угоди не суперечать інтересам суспільства, не порушують прав, свобод та інтересів інших осіб, угода укладена на добровільних засадах та в присутності захисника обвинуваченого, участь якого є обов`язковою з огляду на вимоги п.9 ч.1 ст.52 КПК України.

Розмір та вид покарання, який визначено в угоді про визнання винуватості сторонами відповідає санкції ч.4 ст.185 України.

Відсутні підстави для відмови в затвердженні угоди, які передбачені ч.7 ст.474 КПК України.

Враховуючи викладені обставини, суд вважає за можливе затвердити угоду про визнання винуватості від 28 грудня 2023 року, укладену між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_4 та призначити останньому покарання, узгоджене сторонами угоди.

Потерпілій ОСОБА_6 завдано матеріальну шкоду на суму 3660 гривень, яку, згідно із обвинувальним актом, що затверджено прокурором, відшкодовано на стадії досудового слідства, майно повернуто.

Цивільний позов потерпілою пред`явлено не було.

Відповідно до ст.124 КПК України з обвинуваченого слід стягнути витрати за проведення експертизи.

Долю речових доказів вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.374, 474, 475 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 28 грудня 2023 року між прокурором Вознесенської окружної прокуратури Миколаївської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 за участю його захисника адвоката ОСОБА_5 .

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , року народження, визнати винним за пред`явленим йому обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного йому покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає обов`язки, передбачені п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати за проведення експертизи у розмірі 260 грн.

Речові докази, а саме: мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi 9А», що переданий під розписку потерпілій ОСОБА_6 - залишити їй як власнику.

Вирок може бути оскаржений з підстав передбачених ч.4 ст.394 КПК України до Миколаївського апеляційного суду через Вознесенський міськрайонний суд протягом 30 днів з моменту його оголошення, а обвинуваченим в той же строк з дня вручення йому копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1