Справа № 507/2454/23
Провадження № 1-кп/507/12/2024
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" січня 2024 р. смт. Любашівка

Любашівський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

з участю прокурора - ОСОБА_3 ,

малолітньої особи - ОСОБА_4 ,

законного представника малолітнього ОСОБА_4 , - ОСОБА_5 ,

захисника - ОСОБА_6 ,

представника органу опіки та піклування Подільської РДА - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Любашівка Подільського району Одеської області клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру до малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який не досяг віку кримінальної відповідальності у кримінальному провадженні № 0000462 від 25 грудня 2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В серпні 2023 року, більш точної дати та часу в ході досудового розслідування встановити не представилось можливим, малолітній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуваючи разом із малолітнім ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в кімнаті нежитлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , та переслідуючи прямий злочинний умисел, направлений на задоволення своєї статевої пристрасті, достовірно знаючи про те, що останній не досягнув чотирнадцятирічного віку, з використанням власних геніталій, вчинив дії сексуального характеру, пов`язані з оральним проникненням в тіло малолітнього ОСОБА_9 .

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив суспільно-небезпечне діяння, яке підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч.4 ст. 152 КК України - вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із оральним проникненням в тіло іншої особи з використанням гені талій, щодо особи, яка не досягла чотирнадцяти років, незалежно від її добровільної згоди.

Прокурор в судовому засіданні підтримала клопотання про застосування до малолітнього ОСОБА_4 примусових заходів виховного характеру у вид застереження та передачі під нагляд батька ОСОБА_5 , вважаючи, що саме такий вид примусових заходів є достатнім та необхідним для попередження вчинення малолітнім нового кримінального правопорушення.

В судовому засіданні малолітній ОСОБА_4 пояснив, що вину у вчиненні суспільно небезпечного діяння визнає повністю, у скоєному щиро кається, просив передати його під нагляд батька.

Законний представник неповнолітнього ОСОБА_4 його батько ОСОБА_5 просив суд передати сина під його нагляд, обіцяв забезпечити належний догляд за ним, приділяти більшу увагу його вихованню та розвитку.

Захисник адвокат ОСОБА_6 не заперечив проти задоволення клопотання.

Малолітній потерпілий ОСОБА_9 та його законний представник ОСОБА_10 щодо задоволення клопотання не заперечували про що надали відповідні заяви до суду.

Представник органу опіки та піклування Подільської РДА ОСОБА_11 в судовому засіданні не заперечував щодо задоволення клопотання.

Заслухавши пояснення малолітнього ОСОБА_4 , його законного представника ОСОБА_5 , захисника адвоката ОСОБА_6 , враховуючи думки прокурора, потерпілого та його законного представника, які просить задовольнити клопотання, перевіривши докази та інші обставини, які мають істотне значення для вирішення питання про застосування примусових заходів виховного характеру, суд прийшов до висновку, що клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру підлягає до задоволення виходячи з наступного.

За ст.498 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється внаслідок вчинення особою, яка після досягнення одинадцятирічного віку до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ч.2 ст.97 КК України, примусові заходи виховного характеру, передбачені ст.105 КК України, суд застосовує і до особи, яка не досягла віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність.

Згідно з п.п. 2, 3 ч.2 ст.105 КК України до неповнолітнього може бути застосовано примусові заходи виховного характеру у виді застереження та передачі неповнолітнього під нагляд батьків чи осіб, які їх замінюють.

Частиною 3 статті 105 КК України передбачено, що тривалість заходів виховного характеру, передбачених пунктами 2 та 3 частини другої цієї статті, встановлюється судом, який їх призначає.

Пунктом 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 15 травня 2006 року «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» передбачено, що строк нагляду, передбаченого п.3 ч.2 ст.105 КК України, суд встановлює з урахуванням конкретних обставин справи та мети виправлення неповнолітнього.

Відповідно до частини 1 статті 501 КПК України під час постановлення ухвали в кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів виховного характеру суд з`ясовує такі питання:

1) чи мало місце суспільно небезпечне діяння;

2) чи вчинено це діяння неповнолітнім у віці від 11 років до настання віку, з якого настає кримінальна відповідальність за це діяння;

3) чи слід застосувати до нього примусовий захід виховного характеру і якщо слід, то який саме.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 15 травня 2006 року «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» передбачено, що відповідно до чинного законодавства примусові заходи виховного характеру можна застосовувати до особи, яка у віці від 14 до 18 років учинила злочин невеликої або середньої тяжкості, а також до особи, котра у період від 11 років до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що має ознаки дії чи бездіяльності, передбачених Особливою частиною Кримінального кодексу України.

Примусові заходи виховного характеру, зокрема, застосовують:

- у разі постановлення судом рішення про звільнення неповнолітнього від кримінальної відповідальності на підставі ч. 1ст. 97КК України;

- до особи, котра до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння (ч. 2ст. 97 КК України);

- при звільненні неповнолітнього від покарання відповідно до ч. 1ст. 105КК України.

Пунктом 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 15 травня 2006 року «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» передбачено, що неповнолітнього можна передати під нагляд батьків. При цьому, вони мають бути спроможні здійснювати виховний вплив на неповнолітнього, постійно й належним чином контролювати його поведінку та зобов`язані це робити.

Суд ухвалюючи судове рішення щодо малолітнього ОСОБА_4 керується принципом найкращих інтересів дитини, встановленого у ст. 3 Конвенції ООН про права дитини, відповідно до положень глави 29 КПК та розділу ХІ КК України.

До особи, яка вчинила кримінальне правопорушення після досягнення одинадцятирічного віку, але до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, у будь-якому випадку, незважаючи на ступінь тяжкості вчинюваного діяння, згідно зі ст. 498 КПК України мають застосовуватись примусові заходи виховного характеру.

Дії малолітнього ОСОБА_4 мiстять ознаки суспiльно-небезпечного дiяння, пеpедбаченого ч.4 ст. 152 КК України.

Судом встановлено, що на момент вчинення суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч.4 ст.152 КК України, згідно ст. 22 КК України ОСОБА_4 не досягнув 14 річного віку, з якого передбачена кримінальна відповідальність за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 152 КК України

Таким чином, з врахування того, що ОСОБА_4 вчинив суспільно-небезпечне діяння вперше, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, свою вину у скоєному визнав повністю, щиросердечно розкаюється, на обліку у лікаря нарколога та у лікаря психіатра не знаходиться, позитивно характеризується за місцем навчання та проживання, а тому, враховуючи обставини провадження, суд вважає, що до неповнолітнього можуть бути застосовані примусові заходи виховного характеру, а саме: застереження та передача під нагляд батька.

Отже, клопотання про застосування до малолітнього ОСОБА_4 примусових заходів виховного характеру у виді застереження та передачі його під нагляд батька обґрунтоване належним чином доказами, які є належними та допустимими та знайшли своє підтвердження під час судового розгляду.

Керуючись ст.22, ст.97, ст.105 КК України, ст.ст.369-372, 376, 392-395, 498, 500, 501 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру до малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який не досяг віку кримінальної відповідальності у кримінальному провадженні № 0000462 від 25 грудня 2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України - задовольнити.

Застосувати щодо малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , учня 7-го класу Любашівського ліцею № 2 Любашівської селищної ради Подільського району Одеської області, жителя АДРЕСА_2 - примусові заходи виховного характеру у виді застереження та передачі його під нагляд батька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Встановити тривалість заходів виховного характеру відносно ОСОБА_4 строком на два роки.

Ухвала суду може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Любашівський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Суддя: ОСОБА_1