справа №174/173/23
провадження №1-кп/176/117/23
В И Р О К

Іменем України

30 жовтня 2023 р. . Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

судового розпорядника ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Жовті Води кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вільногірськ Дніпропетровської області, українця, громадянина України, неодруженого, на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей не маючого, офіційно не працевлаштованого, з професійно-технічною освітою, військовозобов`язаного, інваліда ІІ групи, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останній раз 05.02.2020 р. Криничанським районним судом Дніпропетровської області за ч.3 ст.15, ч.2 ст.185, ч.4 ст.70 КК України до 3 років 4 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців, 9.11.2020 р. знятий з обліку.

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 2 ст. 125, ст. 390-1 КК України, відомості про які внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11.08.2022 року за № 0000048,-

за участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_4 , потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,-

ВСТАНОВИВ:

11.08.2022 близько 11.40 год ОСОБА_4 знаходився навпроти під`їзду № 3 по АДРЕСА_2 , де зустрів ОСОБА_7 , під час розмови з якою, на грунті раптово виниклих неприязних відносин, у нього виник злочинний умисел, спрямований на умисне заподіяння легких тілесних ушкоджень останній.

Того ж дня, тобто 11.08.2022 приблизно об 11.43 год перебуваючи там же і реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, діючи умисно, на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, з метою спричинення легких тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , тобто реально усвідомлюючи, що в результаті його протиправних умисних дій можуть наступити наслідки у вигляді спричинення легких тілесних ушкоджень та бажаючи настання таких наслідків, знаходячись обличчям до останньої у безпосередній близькості, почав хаотично хапати її правою та лівою руками в області правого та лівого передпліччя, таким чином намагаючись утримати біля себе, стискаючи руки. Після зазначеного кулаком правої руки здійснив замах та намагався нанести ОСОБА_7 удар в область обличчя з лівого боку. У цей час до них підбіг ОСОБА_8 та, намагаючись припинити протиправні дії, відштовхнув ОСОБА_4 від потерпілої, схопивши його двома руками за тулуб і утримуючи при собі. Обвинувачений, не бажаючи припиняти свої протиправні дії, діючи умисно, продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, вирвався та відійшов від ОСОБА_8 на відстань 2 метрів, взяв з асфальту до правої руки камінь та кинув його в напрямку ОСОБА_7 , яка знаходилась навпроти під`їзду №1 будинку АДРЕСА_2 в положенні спиною до ОСОБА_4 , влучивши у задню поверхню лівої гомілки.

Після цього, ОСОБА_7 підійшла та сіла на лавку навпроти вказаного під`їзду, а ОСОБА_4 , підійшов до неї та, знаходячись в положенні навпроти приблизно на відстані 80 см, схопив її правою та лівою руками за ліву ногу в області гомілки, стискаючи при цьому гомілку руками, та почав стягувати з лавки, внаслідок чого остання протягнулася спиною по поверхні лавки.

Зазначеними діями ОСОБА_4 навмисно спричинив ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді синців на шкірі по внутрішній поверхні правого передпліччя, по внутрішній поверхні лівого плеча, по зовнішній поверхні лівого стегна, по задній поверхні лівої гомілки, які згідно п.п. 2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом МОЗ України № 6 від 17.01.1995, відносяться до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, які могли бути утворені від не менш ніж чотирикратної дії тупого предмета (предметів) з обмеженою контактуючою поверхнею або при співударі о такий (такі).

Крім цього, обвинувачений повторно 03.01.2023 близько 22.15 год. знаходився навпроти під`їзду № 2 будинку АДРЕСА_2 , де також знаходилась ОСОБА_7 , під час швидкоплинного діалогу, на грунті раптово виниклих неприязних відносин, у нього виник злочинний умисел, спрямований на умисне заподіяння легких тілесних ушкоджень ОСОБА_7 .

У той же день, тобто 03.01.2023 близько 22.18 год. ОСОБА_4 , продовжуючи знаходитись у вищевказаному місці, реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, направлений на спричинення легких тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , діючи повторно, умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх злочинних дій та не бажаючи від них відмовлятись, знаходячись в положенні навпроти ОСОБА_7 приблизно на відстані витягнутої руки, кулаком лівої руки наніс останній один удар в область правого вуха, спричинивши ОСОБА_7 фізичного болю, після чого з місця події втік в напрямку магазину «Кальмар» по вул. Молодіжна в м. Вільногірськ, Кам`янського району, Дніпропетровської області.

Надалі обвинувачений, 03.01.2023 близько 23.00 год., знаходячись навпроти будинку АДРЕСА_3 , де також знаходилась потерпіла ОСОБА_7 , розуміючи протиправний характер своїх дій, з метою доведення свого єдиного злочинного умислу до кінця, підійшов до ОСОБА_7 ззаду, та знаходячись в даному положенні на відстані витягнутої руки від останньої, правою рукою, в якій утримував предмет прямокутної форми, наніс їй один удар в область потилиці з лівого боку, після чого остання впала на землю та на деякий час втратила свідомість. Після чого ОСОБА_4 втік з місця події до під`їзду № 2 будинку АДРЕСА_3 .

Зазначеними діями ОСОБА_4 навмисно спричинив ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, що супроводжується явищами струсу головного мозку, які згідно п.п. 2.3,5. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом МОЗ України № 6 від 17.01.1995, відносяться до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, з короткочасним розладом здоров`я, яке викликало розлад здоров`я більше 6, але менше 21 дня, які могли бути утворені від травмуючої дії тупого предмета (предметів) в ділянку голови.

Крім того, 03.01.2023 близько 22.25 год ОСОБА_4 знаходився поблизу магазину «Кальмар» по вул. Молодіжна в м. Вільноігрськ, Кам`янського району, Дніпропетровської області, де також знаходилась ОСОБА_6 . Під час розмови з останньою в обвинуваченого на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин виник злочинний умисел, спрямований на умисне заподіяння легких тілесних ушкоджень ОСОБА_6 .

У той же день, тобто 03.01.2023 близько 22.27 год. ОСОБА_4 , продовжуючи знаходитись у вищевказаному місці, реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, направлений на спричинення легких тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_6 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх злочинних дій та не бажаючи від них відмовлятись, підійшов до останньої спереду та осліпив її ліхтарем, після чого обійшов її ззаду, та, знаходячись в такому положенні приблизно на відстані витягнутої руки, предметом прямокутної форми, який утримував у правій руці, наніс останній один удар в область правого передпліччя та один удар в область лівого плеча, після чого втік в напрямку буд. АДРЕСА_2 , внаслідок чого потерпіла ОСОБА_6 , не встоявши на ногах, впала на землю.

Зазначеними діями ОСОБА_4 навмисно спричинив ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді синців на шкірі передньої поверхні правого плеча, на шкірі спини в ділянці лівого надпліччя, на шкірі тильної поверхні лівої кисті, синця та садна в ділянці правого колінного суглоба, які згідно п.п. 2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом МОЗ України № 6 від 17.01.1995, відносяться до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, які могли бути утворені від не менш ніж чотирикратної дії тупого твердого предмета (предметів) з обмеженою контактуючою поверхнею або при співударі о такий (такі).

Крім того, 05.07.2022 Вільногірським міським судом Дніпропетровської області ухвалено рішення ЄУН 174/297/22 (н/п 2-о/174/10/2022) щодо видачі обмежувального припису та встановлено заходи тимчасового обмежувального припису ОСОБА_4 терміном на 6 місяців, а саме: наближатися на відстань менше 100 метрів до місця проживання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 по АДРЕСА_4 та місця її роботи у КДНЗ № З «Веселка» в м. Вільногірськ Кам`янського р-ну Дніпропетровської обл.; особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_7 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому ОСОБА_4 , переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_7 або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

При цьому, 09.11.2022 близько 15.50 год. прибув до магазину « ІНФОРМАЦІЯ_3 », розташованого по АДРЕСА_5 , поблизу якого вчинив словесний конфлікт з колишньою співмешканкою ОСОБА_7 , висловлюючись в її бік нецензурною лайкою, чим порушив вимоги обмежуваного припису, а саме: особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_7 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому ОСОБА_4 , переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею.

За даним фактом відносно ОСОБА_4 складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 173 КУпАП серія ВАБ № 858400 від 17.11.2022 у справі про адміністративне правопорушення ЄУН 174/650/22, за результатами розгляду якої дану справу було об`єднано зі справою про адміністративне правопорушення ЄУН 174/648/22, в якій винесено постанову Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 18.11.2022 по справі, що набрала законної сили 29.11.2022, відповідно до якої ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 173, ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, ст. 36 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 340,00 грн.

Під час судового розгляду обвинувачений свою вину у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю, щиро розкаявся. При цьому показав, що дійсно 11.08.2022 близько 11.40 год знаходився навпроти під`їзду АДРЕСА_6 , де під час розмови із ОСОБА_7 , наніс останній тілесні ушкодження за обставин зазначених в обвинувальному акті.

03.01.2023 близько 22.15 год. навпроти під`їзду № 2 будинку АДРЕСА_2 , зустрів ОСОБА_7 , і під час швидкоплинного діалогу, кулаком лівої руки, наніс останній один удар в область правого вуха.

У подальшому, того ж дня, знаходячись навпроти будинку АДРЕСА_3 , , підійшов до ОСОБА_7 і правою рукою, в якій тримав предмет прямокутної форми, наніс їй один удар в область потилиці з лівого боку, після чого остання впала на землю та на деякий час втратила свідомість.

03.01.2023 близько 22.25 год. поблизу магазину «Кальмар» по вул. Молодіжна в м. Вільноігрськ, Кам`янського району, Дніпропетровської області, він підійшов до ОСОБА_6 і, предметом прямокутної форми, який утримував у правій руці, наніс останній один удар в область правого передпліччя та один удар в область лівого плеча.

Також зазначив на своїй обізнаності, про рішення Вільногірського міського суду Дніпропетровської області щодо видачі обмежувального припису та встановлених заходів тимчасового обмежувального припису йому терміном на 6 місяців, а саме: наближатися на відстань менше 100 метрів до місця проживання ОСОБА_7 по АДРЕСА_4 та місця її роботи у КДНЗ № З «Веселка» в м. Вільногірськ Кам`янського р-ну Дніпропетровської обл.; особисто і через третіх осіб розшукувати останню, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, йому невідомому, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_7 або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Однак, 09.11.2022 близько 15.50 год. прибув до магазину « ІНФОРМАЦІЯ_3 », розташованого по АДРЕСА_5 , поряд з яким вчинив сварку з колишньою співмешканкою ОСОБА_7 , висловлюючи стосовно неї нецензурну лайку.

У зв`язку із зазначеним, відносно нього складено протокол про адміністративне правопорушення і постановою Вільногірського міського суду Дніпропетровської області він визнаний винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 173, ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, ст. 36 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 340,00 грн.

Також обвинувачений зазначив, що докази його вини, добуті досудовим слідством, визнає повністю і не оспорює їх, правильно розуміє зміст фактичних обставин кримінального провадження і вважає недоцільним їх дослідження, оскільки вони ніким не оспорюються.

Визнання вини і покази ОСОБА_4 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Враховуючи, що обвинувачений повністю визнає свою вину в скоєному кримінальному правопорушенні, не оспорює фактичні обставини справи, погоджується з кваліфікацією вчиненого ним діяння, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності його позиції, а також заслухавши думку прокурора, потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , які не висловили жодних заперечень щодо встановлених обставин, роз`яснивши наслідки ст.ст. 349, 394 ч. 2 КПК України та з їх згоди, суд обмежившись дослідженням доказів по справі лише допитом обвинуваченого та дослідженням характеризуючих даних стосовно нього, визнав недоцільним дослідження доказів, поданих на підтвердження подій кримінальних правопорушень, винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, які ним не оспорюються та роз`яснив усім учасникам судового розгляду, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, проводячи судовий розгляд у межах висунутого обвинувачення, відповідно до вимог ст. 337 КПК України, обвинувачення висунуте ОСОБА_4 визнається судом повністю доведеним, ніким не оспорюється. У зв`язку із чим, суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за:

- ч. 1 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження;

- ч. 2 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я;

- ст. 390-1 КК України, як умисне невиконання обмежувального припису особою, щодо якої такі заходи застосовані судом.

При призначенні покарання обвинуваченому, суд, згідно із вимогами статей 50 та 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненихним кримінальних правопорушень, які, відповідно до ст. 12 КК України, належить до кримінальних проступків, данні про особу винного, який за місцем проживання характеризується як такий, стосовно якого скарг не надходило, на диспансерному обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, являється інвалідом ІІ групи,а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання,виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Також суд враховує позиції Європейського суду з прав людини, які викладені у справах «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року), згідно яких досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним. У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) ЄСПЛ вказав, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого суд вважає щире каяття.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого суд вважає вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винний перебував у близьких відносинах.

У зв`язку з викладеним, враховуючи всі обставини справи в їх сукупності, характер та ступінь суспільної небезпеки вчинених кримінальних правопорушень, ставлення обвинуваченого до вчиненого, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, суд дійшов висновку про можливість застосування відносно ОСОБА_4 покарання у виді штрафу у межах санкції частини 1 статті 125 Кримінального кодексу України, а також у виді арешту у межах санкцій частини 2 статті 15, статті 390-1 Кримінального кодексу України, за якими кваліфіковані його діяння із застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України.

Вказаний вид покарання, за глибоким переконанням суду, є необхідним та достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченого та відповідатиме цілям покарання. Достатніх підстав для застосування статті 69 КК України суд не вбачає.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого не застосовувався.

Процесуальні витрати за проведення судових експертиз відсутні.

Цивільні позови у кримінальному проваджені не заявлено.

Питання речових доказів у справі вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 100, 349, 368, 373-376 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125, ч.2 ст.125, ст. 390-1 КК України, та призначити йому покарання за:

- ч. 1 ст. 125 КК України у виді штрафу у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) гривен;

- ч. 2 ст. 125 КК України у виді арешту на строк один місяць;

- ст.390-1 КК України у виді арешту на строк три місяці.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_4 покарання у виді арешту на строк три місяці.

Речові докази:

- оптичні диски для лазерних систем зчитування в кількості 13 штук, що зберігаються в матеріалах кримінального провадження, зберігати надалі в матеріалах кримінального провадження;

- металеву трубу білого кольору, що зберігається в кімнаті речових доказів ВП №4 Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області, знищіти.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому і прокурору.

Суддя Жовтоводського міського суду

Дніпропетровської області ОСОБА_9