н/п 1-кс/766/3460/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2023 року

Слідчий суддя Херсонського міського суду Херсонської області ОСОБА_1 за участю:

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого СВ відділом поліції № 1 Херсонського районного управління поліції Головного управління національної поліції в Херсонській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

в с т а н о в и л а:

Слідчий звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 строком на 60 діб в межах строків досудового розслідування без права внесення застави.

Обґрунтування клопотання:

СВ ВП № 1 ХРУП ГУНП в Херсонській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0002259 від 17.11.2023 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, а саме: 16 листопада 2023 року близько 19 години 50 хвилин, рядовий ОСОБА_4 , знаходячись в дачному будинку АДРЕСА_1 , під час побутової сварки з військовослужбовцем цієї ж військової частини солдатом ОСОБА_7 наніс останньому не менше одного удару ножем в область тулубу справа, чим спричинив солдату ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді колото-різаного торакоабдомінального поранення справа з гематораксом справа, дефекту діафрагми, крайового поранення печінки, малого гемоперітонума, які згідно «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом МОЗ України №6 від 17.01.1995, відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя.

За викладених вище обставин, дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 1 ст. 121 КК України, а саме: умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

17.11.2023 ОСОБА_4 затримано, на підставі ст. 208 КПК України.

17.11.2023 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, а саме: умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Обґрунтована підозра ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, повністю підтверджується наступними доказами отриманими під час досудового розслідування, а саме: оглядом місця події від 17.11.2023; протоколом затримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; постановою про відбирання біологічних зразків для проведення експертизи, від 17.11.2023; протоколами отримання біологічних зразків для проведення експертизи, від 17.11.2023; протоколами допиту свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ; протоколом пред`явлення особи для впізнання зі свідком ОСОБА_8 від 17.11.2023; протоколом пред`явлення особи для впізнання зі свідком ОСОБА_9 від 17.11.2023; протоколом пред`явлення особи для впізнання зі свідком ОСОБА_10 від 17.11.2023; протоколом пред`явлення особи для впізнання зі свідком ОСОБА_11 від 17.11.2023; іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

Таким чином, рядовий ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Аналізуючи матеріали кримінального провадження сторона обвинувачення приходить до висновку щодо наявності наступних ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України:

- усвідомлюючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення і передбачене покарання за його вчинення, після отримання повідомлення про підозру, ОСОБА_4 може умисно ухилятися від явки до органу досудового розслідування, прокурора, слідчого судді або переховуватись від органів досудового розслідування та суду, чим може перешкоджати встановленню істини по справі. Про вказані наміри ОСОБА_4 , вже свідчить його поведінка, оскільки достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, маючи можливість належно їх виконувати, свідомо допустив їх грубе порушення, вчинивши кримінальне правопорушення проти життя та здоров`я особи. Підтвердженням наявного ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, є те що підозрюваний, під час дії на території України воєнного стану в Україні, з метою створення перешкод досудовому слідству, може виїхати на місцевість, що перебуває на території громади, яка перебуває в тимчасовій окупації, відповідно до Переліку територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточені (блоковані) станом на 27 квітня 2022 року, затверджений наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 25.04.2022 року № 75, у зв`язку з цим, у правоохоронних органів України фактично не буде можливості затримати підозрюваного та як наслідок, притягнути останнього до кримінальної відповідальності. Зазначені обставини свідчать про необхідність його ізоляції, задля припинення можливості переховуватися від суду і слідства та перешкоджати виконанню процесуальних рішень, що є вагомою підставою вважати, що єдиним дієвим у даному випадку запобіжним заходом для ОСОБА_4 буде саме тримання під вартою. Таким чином, наявний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст.177 КПК України;

- підозрюваний ОСОБА_4 , перебуваючи на волі, самостійно або через інших осіб може перешкоджати встановленню істини у справі, узгоджувати свої показання з показаннями інших осіб, які визнані свідками у справі, надавати цим особам поради з урахуванням відомих йому обставин кримінальних проваджень, схиляти їх до дачі завідомо неправдивих показань в ході досудового розслідування, з метою створення собі «алібі» щодо його непричетності до вчинення інкримінованого йому правопорушення, тим самим перешкоджати встановленню істини в кримінальному провадженні, що дає підстави стверджувати, що інший запобіжний захід, крім тримання під вартою, не зможе ефективно забезпечити виконання запланованих процесуальних рішень у кримінальному провадженні. У випадку не застосування до підозрюваного запобіжного заходу, існує вірогідність незаконного впливу на свідків, потерпілого. Вказані дії можуть протиправно перешкоджати кримінальному провадженню та встановленню всіх обставин події, зокрема, перешкоджати їх прибуттю до слідчого, прокурора або суду, іншим чином вплинути на своїх колишніх знайомих по службі тощо. Поряд з цим, підозрюваний ОСОБА_4 під час досудового розслідування, враховуючи його проходження служби в лавах Збройних Сил України, шляхом вмовлянь, підкупу, погроз, іншим чином може незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, а також на потерпілого, маючи на меті примусити його до відмови від надання показів, дачі завідомо неправдивих показів при наступних допитах, у тому числі в суді, проведенні з ними інших слідчих дій, безпідставному наданні показів на користь підозрюваного. Дані обставини можуть перешкодити встановленню істини під час досудового розслідування та судового слідства. Окрім того на даний момент органом досудового розслідування не встановлено всіх свідків кримінального правопорушення. Перебуваючи на волі ОСОБА_4 , шляхом вмовлянь, погроз, чи іншим способом, може змусити надати завідомо неправдиві покази свідками та потерпілим, які ще не допитані у кримінальному провадженні. Крім того, відповідно до покладених на військовослужбовця ОСОБА_4 обов`язків служби, останній має доступ до озброєння військової частини, яке він може використовувати для незаконного впливу на учасників кримінального провадження. Разом з цим, ОСОБА_4 перебуваючи на волі, може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які зберегли на собі сліди вчинення наведеного кримінального правопорушення та мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, так як його місце дислокації знаходиться на місці події;

- підозрюваний ОСОБА_4 вчинив наведений злочин в умовах воєнного стану, що може свідчити про відсутність у останнього бажання підкорятися наказам командування та проходження подальшої служби у Збройних силах України, що як наслідок може призвести до вчинення ним військових злочинів або продовжувати вчиняти інші подібні злочини, зокрема пов`язані з ухиленням від обов`язків проходження військової служби з метою уникнення від кримінальної відповідальності.

У наведені способи підозрюваний також матиме можливість перешкоджати кримінальному провадженню та затягувати хід досудового розслідування у даному кримінальному провадженні.

Запобігти настанню вказаних ризиків неможливо застосуванням більш м`яких запобіжних заходів.

Застосувати більш м`які запобіжні заходи до підозрюваного ОСОБА_4 не можливо, оскільки він не зможе виконувати обов`язки, покладені на особу при обрані особистого зобов`язання.

Неможливість застосування запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_4 у вигляді особистого зобов`язання пов`язана з тим, що він є військовослужбовцем та несе службу в районі, де тривають бойові дії та місце дислокації військової частини, в якій він несе військову службу постійно змінюється. Згідно п. 2 ст. 179 КПК України - однією з ознак виконання особистого зобов`язання є те, що обвинувачений зобов`язується не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду. У зв`язку з тим, що підозрюваний є військовослужбовцем, це унеможливлює виконання ним особистого зобов`язання.

Неможливість застосування запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_4 у вигляді особистої поруки пов`язана з тим, що до органу досудового розслідування не було звернення із письмовим зобов`язанням про те, що особа поручається за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, відповідно до ст. 194 КПК України, і зобов`язується за необхідністю доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу вимогу.

Неможливість застосування запобіжного заходу до підозрюваного у вигляді застави, відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, пов`язана з тим, що злочин вчинений із застосуванням фізичного насильства відносно потерпілого, тому на думку сторони обвинувачення підстав для визначення розміру застави не має.

Неможливість застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 у вигляді домашнього арешту пов`язана з тим, що під час перебування останнього, навіть під цілодобовим домашнім арештом, не виключає можливості здійснення впливу на свідків у кримінальному провадженні, як безпосередньо так і за допомогою інших осіб, надасть змогу йому впливати на потерпілих, свідків, експертів, спеціалістів у даному кримінальному провадженні, з використанням цих зав`язків.

З урахуванням викладеного, найбільш доцільним є застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а інший, більш м`який, запобіжний захід не зможе забезпечити виконання підозрюваним своїх процесуальних обов`язків та запобігти наведеним вище ризикам.

Таким чином, стороною обвинувачення встановлено обґрунтовану наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 5 ст.177 КПК України.

При оцінці обставин, передбачених ст. 178 КПК України, досудове слідство прийшло до висновків, що:

1) є наявні вагомі докази вчинення підозрюваним кримінального правопорушення;

2) підозрюваний вчинив умисний злочин, передбачений ч. 1 ст. 121 КК України, що відповідно до ч. 4 ст. 12 КК України, відноситься до тяжких злочинів, та за вчинення якого передбачене покарання у вигляді позбавленням волі на строк від 5 до 8 років, у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється;

3) вік та стан здоров`я підозрюваного дозволяє застосовувати до нього запобіжний захід, пов`язаний з попереднім ув`язненням;

4) репутацію підозрюваного, який характеризується негативно;

5) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема, ризик летальності, що його створює підозрюваний, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Відтак, необхідність обрання стосовно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обумовлюється наявністю ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Окрім того, органу досудового розслідування ще необхідно встановити ряд обставин вчинення кримінального правопорушення та провести значний обсяг слідчих дій, направлених на пошук нових доказів скоєного злочину підозрюваним. У разі перебування підозрюваного на волі виникає ризик вчинення ним дій, спрямованих на приховування та знищення доказів його протиправної діяльності.

На підставі викладеного, враховуючи наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, а також ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, для їх запобігання, з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, слідчий просить задовольнити клопотання.

Доводи сторін у судовому засіданні:

Прокурор в судовому засіданні просив клопотання задовольнити за підставами, викладеними у клопотанні.

Підозрюваний заперечив проти заявленого клопотання, просив застосувати до нього більш м`який запобіжний захід, зокрема у вигляді цілодобового домашнього арешту. Щодо себе та обставин вчинення кримінального правопорушення пояснив, що він, починаючи з 26 лютого 2022 року вступив до лав ЗСУ як доброволець (за мобілізацією), перебував на службі (воював на донецькому напрямку) до середини липня 2022 року. У зв`язку з тяжким пораненням перебував у військовому госпіталі. Воював на донецькому напрямку, був важко поранений, тривалий час перебував на лікування у військовому госпіталі, після чого перебував на реабілітації за місцем проживання у с. Надія у Запорізькій області. У вересні 2023 року знову вручили повістку і був направлений на навчання до тренувального центру, після чого направили у Херсонську область, де знаходився більше двох тижнів, проживали у дачному будинку. За цей час не отримали ані зброї, ані бойового завдання, жодного разу не бачили свого командира. Сварка з військовослужбовцем ОСОБА_7 виникла не на побутовому рівні, а на ідеологічному, оскільки конфлікт виник з приводу того, що ОСОБА_7 має проросійські погляди і почав говорити, що війну треба завершувати переговорами, після чого підозрюваний не стримався і вдарив ОСОБА_7 , про що дуже шкодує. Після вчиненого надав потерпілому першу допомогу. За першою ж вимогою надав експертам свій одяг з біологічними зразками крові. Здійснювати тиск на свідків він не ніяк не зможе, оскільки жодного свідка безпосередніх подій та обставин у справі немає, конфлікт між ним та потерпілим відбувався в приміщенні наодинці, свідки, допитані в кримінальному провадженні, прибігли вже пізніше. Просив застосувати до нього запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою, та обрати йому цілодобовий домашній арешт за вказаною ним адресою та зобов`язується прибувати на першу ж вимогу слідчого та суду у визначене слідством місце. Також підозрюваний повідомив, що розлучений, має на утриманні двох малолітніх дітей 9 та 11 років. Дружина з дітьми проживає у тому ж селі, де і він проживав з матір`ю с. Надія. Надає кошти на утримання дітей добровільно, це вирішено усною домовленістю з дружиною, і спору з приводу цього не виникає. З дітьми спілкується постійно, вони проживають в селі на тій же вулиці, що і він з матір`ю. Намірів уникати від слідства не має. Все, що від нього вимагалося від слідчого на сьогодні, він виконав. Готовий заявлятися до слідчого за першою вимогою.

Захисник заперечував проти задоволення клопотання та підтримав думку свого підзахисного, підтвердив обставини, зазначені ОСОБА_4 щодо визнання його вини у вчиненому правопорушенні та співробітництві із слідством. На обґрунтування своїх заперечень послався на те, що прокурором не надано жодних доказів існування ризиків, зазначених у клопотанні. В найближчі місяці до проведення відповідних експертиз з підозрюваним не планується проведення слідчих дій, тобто він перебуватиме в СІЗО в очікуванні висновків експертів. Вважає клопотання необґрунтованим та з урахуванням вказаних обставин, просив суд застосувати підозрюваному запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою.

Мотивація суду:

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

2. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три років.

В провадженні СВ № 1 Херсонського РУП ГУНП у Херсонській області перебуває кримінальне провадження № 0002259 від 17.11.2023 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, а саме: 16 листопада 2023 року близько 19 години 50 хвилин, рядовий ОСОБА_4 , знаходячись в дачному будинку АДРЕСА_1 , під час побутової сварки з військовослужбовцем цієї ж військової частини солдатом ОСОБА_7 наніс останньому не менше одного удару ножем в область тулубу справа, чим спричинив солдату ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді колото-різаного торакоабдомінального поранення справа з гематораксом справа, дефекту діафрагми, крайового поранення печінки, малого гемоперітонума, які згідно «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом МОЗ України №6 від 17.01.1995, відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя.

17.11.2023 підозрюваному ОСОБА_4 вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, а саме: умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

На даному етапі наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого йому злочину підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: оглядом місця події від 17.11.2023; протоколом затримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; постановою про відбирання біологічних зразків для проведення експертизи, від 17.11.2023; протоколами отримання біологічних зразків для проведення експертизи, від 17.11.2023; протоколами допиту свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ; протоколами пред`явлення особи для впізнання від 17.11.2023; іншими матеріалами кримінального провадження.

Слідчий суддя вважає на даному етапі досудового розслідування підозру обґрунтованою.

Слідчим у клопотанні зазначено наступні ризики та їх обґрунтування:

- підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, про що вже свідчить його поведінка, оскільки достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені законодавством, маючи можливість належно їх виконувати, свідомо допустив їх грубе порушення, вчинивши кримінальне правопорушення проти життя та здоров`я особи, а також може виїхати на місцевість, що перебуває на території громади, яка перебуває в тимчасовій окупації;

- підозрюваний може незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні шляхом вмовлянь, підкупу, погроз, узгоджувати свої показання з показаннями інших осіб, які визнані свідками у справі, надавати цим особам поради з урахуванням відомих йому обставин кримінальних проваджень, схиляти їх до дачі завідомо неправдивих показань в ході досудового розслідування, з метою створення собі «алібі» щодо його непричетності до вчинення інкримінованого йому правопорушення, тим самим перешкоджати встановленню істини в кримінальному провадженні. Відповідно до покладених на військовослужбовця ОСОБА_4 обов`язків служби, останній має доступ до озброєння військової частини, яке він може використовувати для незаконного впливу на учасників кримінального провадження.

- підозрюваний може вчинити інший злочин, оскільки вчинив наведений злочин в умовах воєнного стану, що може свідчити про відсутність у останнього бажання підкорятися наказам командування та проходження подальшої служби у Збройних силах України, що як наслідок може призвести до вчинення ним військових злочинів або продовжувати вчиняти інші подібні злочини, зокрема пов`язані з ухиленням від обов`язків проходження військової служби з метою уникнення від кримінальної відповідальності.

Прокурор, зазначивши про ризик переховуватися від органу досудового слідства, не зазначив жодної дії підозрюваного, яка б вказувала на існування намірів підозрюваного переховуватися від слідства та покинути місце свого проживання, тим більше, що за адресою постійного місця проживання та реєстрації підозрюваного з ним проживає його мати, а поруч на сусідній вулиці проживають його колишня дружина та двоє малолітніх дітей, яким підозрюваний добровільно допомагає матеріально, що свідчить про наявність у нього міцних соціальних зв`язків та відповідальне ставлення до батьківських обов`язків.

Обґрунтовуючи наявність ризику переховування прокурор посилається на те, що ОСОБА_4 під час дії на території України воєнного стану в Україні, з метою створення перешкод досудовому слідству, може виїхати на місцевість, що перебуває на території громади, яка перебуває в тимчасовій окупації, у зв`язку з цим, у правоохоронних органів України фактично не буде можливості затримати підозрюваного та, як наслідок, притягнути останнього до кримінальної відповідальності.

Але вказані доводи прокурора суперечать фактичним обставинам справи, а саме: підозрюваний з початку повномасштабного вторгнення в Україну країни-агресора добровільно вступив до лав ЗСУ та продовжує проходити службу навіть після важкого поранення, що свідчить про його свідоме ставлення до своїх службових обов`язків, як громадянина та військовослужбовця, що нівелює доводи прокурора про наявність ризику ухилення підозрюваного від слідства та суду.

Підозрюваний визнав свою вину повним обсягом, добровільно надавав слідству показання та докази (біологічні зразки крові на власній одежі), що свідчить про його співпрацю із слідством. Також підозрюваний з початку повномасштабного вторгнення в Україну країни-агресора добровільно вступив до лав ЗСУ та продовжує проходити службу навіть після важкого поранення, що свідчить про його свідоме ставлення до своїх службових обов`язків та значно зменшує ризик його ухилення від слідства та суду.

Щодо незаконного впливу підозрюваного на свідків, прокурор не обґрунтував і не довів в який спосіб підозрюваний може чинити тиск на свідків, та які це може мати наслідки для досудового розслідування. До того ж всі свідки у кримінальному провадженні не є безпосередніми очевидцями події, а тому є вкрай сумнівним, що підозрюваний може у будь-який спосіб впливати на показання свідків. Освітній рівень підозрюваного, відсутність знань в галузі права не надає йому можливості орієнтуватися у змісті показань свідків, значимості їх показань для слідства, а відповідно і тиску з метою якось змінити ці покази, щоб вони перестали бути доказами у кримінальному провадженні. Прокурор зазначив, що підозрюваний має доступ до озброєння військової частини, яке може використовувати для незаконного впливу на учасників кримінального провадження. Але згідно змісту клопотання підозрюваний не перебуває на території військової частини, а сам підозрюваний пояснював, що зброї він не отримував, то якось незрозуміло як підозрюваний на даний час може отримати зброю з метою залякування нею учасників кримінального провадження.

Щодо ризику «знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які зберегли на собі сліди вчинення наведеного кримінального правопорушення та мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, так як його місце дислокації знаходиться на місці події», то прокурор формально процитував ризик, як вказаний ризик зазначено в п.2 ч.1 ст.177 КПК України, при цьому не послався на існування жодної конкретної речі чи документу, які реально можуть існувати у даному кримінальному провадженні. Але фактичні обставини свідчать про зворотна, а саме: підозрюваний добровільно видав одяг, в якому він перебував під час вчинення одягу, за першою ж вимогою надав експертам біологічні зразки крові. Тобто, не чинить жодної перешкоди слідству, а співпрацює з ним. Незрозуміло які можуть бути документи, що зберегли на собі сліди злочину, які може знищити підозрюваний.

Щодо ризику вчинення іншого кримінального правопорушення, то суд вважає його вкрай мінімальним. Адже відсутні відомості про вчинення підозрюваним інших злочинів, не надано доказів існування схильності підозрюваного до вчинення злочинів. Наявність підозри та застосовування будь-якого іншого запобіжного заходу вже є стримуючим фактором від вчинення правопорушень і належної процесуальної поведінки підозрюваного. Тим більше, прокурором зазначаються підстави вказаного ризику, виходячи з того, що підозрюваний може вчинити інший злочин, оскільки вчинив наведений злочин в умовах воєнного стану, що може свідчити про відсутність у останнього бажання підкорятися наказам командування та проходження подальшої служби у Збройних силах України, що як наслідок може призвести до вчинення ним військових злочинів або продовжувати вчиняти інші подібні злочини, зокрема пов`язані з ухиленням від обов`язків проходження військової служби з метою уникнення від кримінальної відповідальності. Однак прокурором не взято до уваги, що ОСОБА_4 вчинено кримінальне правопорушення, яке жодним чином не відноситься до військових злочинів, а доказів того, що за весь час проходження підозрюваним служби в лавах ЗСУ, ним було вчинено будь-які порушення, пов`язані із ухиленням від військової служби, слідчому судді не надано.

Прокурор неодноразово у своєму клопотанні посилається на те, що застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою підозрюваному необхідно застосувати з метою встановлення істини у справі. Проте КПК України не містить навіть такого терміну, як «встановлення істини у справі», а не тільки мети запобіжного заходу.

Суд дослідив обставини, що мають враховуватися під час застосуванні запобіжного заходу, і встановив, що підозрюваний має сім`ю, постійне місце проживання, роботу, тверду громадянську позицію, що на переконання слідчого судді є вкрай важливим в умовах війни з російським агресором.

Обґрунтовуючи неможливість застосування підозрюваному домашнього арешту, прокурор послався на те, що підозрюваний може ухилятися від органу досудового слідства, суду, але не обґрунтував яким чином та у який спосіб. При цьому суд враховує ту обставину, що підозрюваний на даний час має родину матір, дітей, про яких турбується

Згідно практики ЄСПЛ При розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянута можливість застосування інших запобіжних заходів» (п.80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі Харченко проти України, «тримання особи під вартою буде свавільним, оскільки національні суди не обґрунтували необхідність такого тримання і не було розглянуто можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу п.29 рішення ЄСПЛ від 11.10.2010 року у справі «Хайредінова проти України».

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Підозрюваний не притягував до кримінальної відповідальності, йому ніколи не обирався жоден запобіжний захід.

Слідчий суддя з урахуванням всіх встановлених обставин приходить до висновку, що до підозрюваного необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний період часу за адресою його постійного місця проживання АДРЕСА_2 , з покладенням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, і вважає, що такий запобіжний захід забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Керуючись ст.ст.132, 177, 178, 179, 183, 184, ч.2 ст.376 КПК України, слідчий суддя,

п о с т а н о в и л а :

Відмовити слідчому СВ відділу поліції № 1 Херсонського районного управління поліції Головного управління національної поліції в Херсонській області ОСОБА_6 у задоволенні клопотання про застосування підозрюваному ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Застосувати підозрюваному ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши підозрюваному цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 .

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 такі обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та суду, в провадженні яких перебуватиме дане кримінальне провадження;

- не відлучатися з с. Надія Запорізького району Запорізької області без дозволу слідчого, прокурора, суду, в провадженні яких перебуватиме дане кримінальне провадження;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд, в провадженні яких перебуватиме дане кримінальне провадження, про зміну свого місця проживання;

- носити електронний засіб контролю.

Звільнити підозрюваного ОСОБА_4 з-під варти у залі суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Строк дії ухвали до 15 січня 2024 року.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Херсонського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1