Дата документу 24.10.2023Справа № 554/5909/15-к
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.10.2023 м. Полтава

Слідчий суддя Октябрського районного суду міста Полтави ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в приміщенні Октябрського районного суду м. Полтави клопотання старшого слідчого слідчого відділу Управління СБ України в Полтавській області майора юстиції ОСОБА_5 , в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000099 від 01.11.2014, за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України

встановила:

Досудовим розслідуванням встановлено, що з 7 квітня 2014 року на території Донецької області створена та діє до цього часу терористична організація «Донецька народна республіка» (далі - ДНР), тобто стійке об`єднання невизначеної кількості осіб (більше трьох), що створене з метою здійснення терористичної діяльності.

Встановлено, що на початку серпня 2014 року ОСОБА_6 , поділяючи погляди та мету створення ДНР, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, добровільно надав згоду її представникам сприяти діяльності вказаної терористичної організації.

Упродовж серпня-вересня 2014 року ОСОБА_6 , діючи умисно та усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, систематично збирав інформацію щодо розташування на околицях міста Артемівська Донецької області українських блокпостів та фортифікаційних споруд, а також кількості, дислокації та переміщення через місто підрозділів Збройних Сил України та Національної Гвардії України. Зібрану інформацію ОСОБА_6 передавав за допомогою телефонного зв`язку черговому по штабу оборони «ДНР».

01.11.2014 року ОСОБА_6 затримано слідчим слідчого відділу УСБУ в Полтавській області в порядку ст.208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.258-3 КК України.

01.11.2014 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Київ, українцю, громадянину України, зареєстрованому та проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , одруженому, водію магазину «Техноцентр», раніше не судимому, вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України.

03.11.2014 Октябрським районним судом м. Полтави щодо ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, терміном до 31.12.2014.

25.12.2014 року ухвалою Октябрського районного суду м. Полтава підозрюваному скасовано обраний запобіжний захід у зв`язку з виконанням домовленостей в межах Мінського Протоколу за підсумками консультацій Тристоронньої контактної групи щодо спільних кроків, спрямованих на імплементацію Мирного плану Президента України ОСОБА_7 від 5 вересня 2014 року щодо здійснення обміну полонених військових формувань України та цивільних заручників, а також затриманих членів незаконних збройних формувань терористичних організацій «ДНР» та «ЛНР».

Надалі, ОСОБА_6 вручено повістки про виклик для проведення слідчих дій на 29.12.2014 року та 05.01.2015 року. Проте, підозрюваний до органу досудового слідства не з`явилася та не повідомив про причини своєї неявки. На даний час місце знаходження ОСОБА_6 слідству не відоме, підозрюваного оголошено у розшук.

Вина підозрюваного ОСОБА_6 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.258-3 КК України, підтверджується зібраними у провадженні доказами, а саме:

-рапортом оперуповноваженого 3 сектору ВЗНД УСБУ в Полтавській області ОСОБА_8 від 01.11.2014;

-протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_6 від 01.11.2014;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 11.08.2017;

-протоколом огляду від 06.11.2014;

-поясненням ОСОБА_6 ;

- іншими матеріалами в їх сукупності.

ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за яке законом передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років з конфіскацією майна або без такої.

На даний час діяльність терористичної організації ДНР не припинена. Частина території Донецької області, де діють терористи та де підозрюваний переховується від правосуддя, тимчасово не підконтрольна правоохоронним та органам влади України.

Згідно інформації оперативного підрозділу Управління СБ України в Служби безпеки України 3 відділу ГВ ЗНД Управління, наданої на виконання доручення слідчого, наразі громадянин України ОСОБА_6 , перебуває на тимчасово окупованій території Донецької області, а саме в м. Донецьк.

Відповідно до п. 7 ст. 11 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 року № 1207?VII, тимчасово окупована РФ територія України (тимчасово окупована територія, далі - ТОТ) це частини території України, в межах яких збройні формування РФ та окупаційна адміністрація РФ встановили та здійснюють фактичний контроль або в межах яких збройні формування РФ встановили та здійснюють загальний контроль з метою встановлення окупаційної адміністрації РФ.

Згідно ч. 2 ст. 1 Закону України від 15.04.2014 року №1207?VII датою початку окупації території України, що входить до складу Донецької області, є 07.04.2014 року.

Межі та перелік районів, міст, селищ і сіл, частин їх територій, тимчасово окупованих у Донецькій та Луганській областях, визначаються Президентом України за поданням Міністерства оборони України, підготовленим на основі пропозицій Генерального штабу Збройних Сил України.

Зокрема, Указом Президента України від 07.02.2019 року №32/2019 «Про межі та перелік районів, міст, селищ і сіл, частин їх територій, тимчасово окупованих у Донецькій та Луганській областях» визначено, що до переліку тимчасово окупованих територій Донецької області відноситься м. Донецьк, та низка інших населених пунктів Донецької області.

Станом на жовтень 2023 року вказані населені пункти Донецької області залишаються тимчасово окупованою територією України.

Прокурор в судовому засіданні клопотання слідчого підтримав, просив його задовольнити з підстав у ньому наведених.

Захисник підозрюваного заперечував проти задоволення клопотання у звязку з відсутністю підстав , викладених в ч.6 ст.193 КПК України.

Заслухавши сторін, вивчивши матеріали клопотання, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним злочину, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України, що відноситься до категорії особливо тяжких злочинів.

Так, ч. 1 ст. 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Підставою обрання підозрюваному ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою є наявність ризику, визначеного п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Підозрюваний ОСОБА_6 переховується від слідства та суду.

Також, на думку слідства, на даний час існує наявність ризику, який обґрунтовується запровадженням відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року за № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» правового режиму воєнного стану в Україні, який неодноразово продовжувався у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України.

Так, відповідно до позиції Верховного Суду України, викладеної в пункті 8 листа Верховного Суду «Щодо окремих питань здійснення кримінального провадження в умовах воєнного стану» від 03 березня 2022 року № 1/0/2-22 як відповідний ризик має ураховуватися запровадження воєнного стану та збройна агресія в Україні.

Відповідно до п. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

При вирішенні питання про застосування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою прошу суд врахувати практику Європейського суду з прав людини.

Так, Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

У справі «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року вказано, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання осіб під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання осіб під вартою може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою містяться і в положеннях статей 177, 178, 183 КПК України.

Фактичні обставини злочину, інкримінованого обвинуваченому, свідчать про наявність конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості та кореспондуються з визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.

Відповідно до ч. 6 ст. 176 КПК України, під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 437-442 КК України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, застосовується запобіжних захід, визначений пунктом 5 частини першої статті 176 КПК України тримання під вартою.

Згідно абз. 7 ч. 4 ст. 183 КПК України, при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого, який перебуває на тимчасово окупованій території України, розмір застави не визначається.

Відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України, у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що обвинувачений виїхав та перебуває на тимчасово окупованій території України, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності обвинуваченого.

Слідчий суддя приходить до висновку про задоволення клопотання.

З урахуванням викладеного, керуючись ст. ст. 131, 132, 176-179, 182-183, 193-194,196-197, 199, 202, 205, 309, 369-372, 395 КПК України, слідчий суддя,-

ухвалила:

Клопотання - задовольнити.

Обрати стосовно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Зобовязати слідчого, який вніс клопотання про обрання міри запобіжного заходу утримання під вартою, повідомити родичам заарештованого про взяття під варту.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1