У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 183/11419/23

№ 1-кс/183/3371/23

19 грудня 2023 року м. Новомосковськ

Слідчий суддя Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого СВ Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Новомосковської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 , про зміну, у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені 12.09.2023 року до ЄРДР за № 0000249, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, запобіжного заходу з домашнього арешту на тримання під вартою:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю смт. Черкаське Новомосковського району Дніпропетровської області, громадянину України, з вищою освітою, не працюючого, не одруженого, не маючого на утриманні дітей, який зареєстрований та фактично мешкоючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, -

за участі:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИЛА:

Відповідно до Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» та Закону України «Про затвердження Указу Президента України « Про введення воєнного стану в Україні» з 24.02.2022 року на всій території України введено воєнний стан. Крім цього, відповідно до Указу Президента України №573/2022 від 12.08.2022 року «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» та Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб. В подальшому строк дії воєнного стану неодноразово продовжувався та відповідно до Указу Президента України № 451/2023 від 26.07.2023 року «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» та Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 18 серпня 2023 року строком на 90 діб.

01.07.2023 року під час проведення бойових дій в районі м. Бахмут Донецької області в результаті ворожого обстрілу загинув військовослужбовець Збройних Сил України ОСОБА_8 , батьком якого є ОСОБА_9 .

Після поховання загиблого ОСОБА_8 у ОСОБА_9 різко погіршилися стосунки з його дружиною ОСОБА_10 , в тому числі на ґрунті спору про майно, що залишилось після загибелі їх сина ОСОБА_8 , а також частини одноразової державної грошової допомоги за загибель військовослужбовця Збройних Сил України.

Через деякий час на зв`язок з ОСОБА_9 вийшли дві не встановлені в ході досудового розслідування особи (далі Особа 1 та Особа 2), які в ході телефонних розмов повідомили останньому, що діють, начебто, в інтересах його дружини ОСОБА_10 та з погрозами застосування насильства почали вимагати грошові кошти та частину майна належного йому.

Сприймаючи погрози застосування насильства з боку двох вказаних не встановлених осіб, як реальну загрозу своєму життю та здоров`ю, ОСОБА_9 звернувся до ОСОБА_11 , ОСОБА_5 , та іншої не встановленої в ході досудового розслідування особи (далі Особа 3) з метою отримання допомоги щодо припинення вимагання та погроз насильства з боку двох невстановлених осіб.

В ході зустрічі ОСОБА_11 , ОСОБА_5 та Особа 3 з Особа 1 та Особа 2, які раніше телефонували ОСОБА_9 та з погрозами застосування насильства вимагали грошові кошти та частину майна належного йому, що відбулася 06.09.2023 року приблизно о 21.30 години (більш точний час в ходу досудового розслідування не встановлений) у невстановленому в ході досудового розслідування місці, ОСОБА_11 , ОСОБА_5 та Особа 3 вступили в злочинну змову з Особа 1 та Особа 2, після чого у них виник спільний прямий умисел направлений на вимагання чужого майна за попередньою змовою групою осіб з погрозою насильства, а саме вимагання від ОСОБА_9 половини суми грошових коштів отриманої від продажу його будинку та 1.000 (однієї тисячі) доларів США в рахунок неіснуючого та вигаданого боргу.

Після чого, ОСОБА_5 діючи в рамках заздалегідь розробленого плану та за попередньою змовою у групі з ОСОБА_11 , Особа 3, та Особа 1 і Особа 2, умисно, з корисливих мотивів та з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та їх караність, застосовуючи погрози насильства повідомив ОСОБА_9 про необхідність термінового продажу житлового будинку, що належить останньому на праві приватної власності та знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та передачі йому та ОСОБА_11 половини отриманих від продажу грошових коштів, а також 1.000 (однієї тисячі) доларів США в рахунок неіснуючого та вигаданого боргу. Крім того, діючи за попередньою змовою у групі з ОСОБА_11 , Особа 3, та Особа 1, Особа 2 в ході неодноразових телефонних розмов ОСОБА_5 застосовуючи погрози насильства вимагав від ОСОБА_9 передати йому вказані грошові кошти.

Не залишаючи своїх злочинних намірів, направлених на вимагання чужого майна за попередньою змовою групою осіб з погрозою насильства, 20.09.2023 року та 25.09.2023 року за жорсткої та наполегливої ініціативи з боку ОСОБА_11 та ОСОБА_5 відбулись дві зустрічі між останніми та ОСОБА_9 , в ході яких, ОСОБА_11 та ОСОБА_5 діючи за попередньою змовою у групі з Особа 3, та Особа 1 і Особа 2, вимагали від ОСОБА_9 вжити невідкладних заходів щодо продажу його будинку та передачі їм половини суми грошових коштів отриманих від продажу. В ході другої зустрічі, що відбулася 25.09.2023 року між ОСОБА_9 з одного боку та ОСОБА_11 і ОСОБА_5 з іншого боку, останні визначили, що вартість половини будинку ОСОБА_9 буде становити 10.000 (десять тисяч) доларів США та незалежно від факту продажу вказаного будинку, погрожуючи застосуванням насильства вимагали від останнього передачу їм вказаної суму горових коштів та ще 1.000 (однієї тисячі) доларів США, тобто разом 11 (одинадцяти) тисяч доларів США в рахунок погашення неіснуючого та вигаданого ними спільно з Особа 3, Особа 1 та Особа 2 боргу.

08.10.2023 року приблизно об 11.40 годині ОСОБА_9 перебуваючи на території КП «Новомосковська ЦРЛІЛ», що знаходиться за адресою: вул. Гетьманська, 238, м. Новомосковськ Дніпропетровська область на виконання протиправної вимоги ОСОБА_11 та ОСОБА_5 , що діяли в рамках заздалегідь розробленого плану та за попередньою змовою у групі з Особа 3, та Особа 1 і Особа 2, передав останнім грошові кошти в сумі 11.000 (одинадцять тисяч) доларів США, що за офіційним курсом Національного банку України станом на 08.10.2023 року становило 402.837,60 гривень. Після чого ОСОБА_11 та ОСОБА_5 залишили місце вчинення злочину, але коли помітили, що їх переслідують працівники поліції намагалися втекти від переслідування, однак все одно були затримані працівниками поліції.

Умисні дії ОСОБА_5 , кваліфіковано за ч. 4 ст. 189 КК України, тобто вимагання чужого майна за попередньою змовою групою осіб з погрозою насильства над потерпілим, вчинене в умовах воєнного стану, що завдало майнової шкоди у великих розмірах.

Вказаний факт 12 вересня 2023 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000249, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України.

08 жовтня 2023 року о 12.00 годині ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

08 жовтня 2023 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, тобто строк досудового розслідування закінчується 08 грудня 2023 року.

10 жовтня 2023 року до підозрюваного ОСОБА_5 слідчим суддею Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 05 грудня 2023 року включно.

03 листопада 2023 року слідчим суддею Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 запобіжний захід підозрюваному ОСОБА_5 змінено з тримання під вартою на домашній арешт строком до 05 грудня 2023 року включно.

30 листопада 2023 року строк досудового розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12 вересня 2023 року за №0000249 продовжено до 08 січня 2024 року включно.

05 грудня 2023 року слідчим суддею Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 запобіжний захід підозрюваному ОСОБА_5 було продовжено до 08 січня 2024 року включно.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «О`Хара проти Сполученого Королівства», доведеність наявності обґрунтованої підозри у вчинені кримінального правопорушення на момент вирішення питання про застосування запобіжного заходу має відповідати стандарту «розумна підозра».

Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини, відображеної у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що саме особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення «Мюррей проти Сполученого Королівства», «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства»).

У главі 18 Кримінального процесуального кодексу України визначено заходи процесуального примусу, які застосовуються до підозрюваного з метою забезпечення його належної процесуальної поведінки, а також детально регламентовано порядок їх застосування.

У відповідності до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зокрема:

-вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

-тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;

-міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;

-наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;

-репутацію підозрюваного;

-наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Допитаний в якості потерпілого ОСОБА_9 показав, що він працює у військовій частині НОМЕР_1 на цивільній посаді водія. Його син ОСОБА_8 , будучи військовослужбовцем ЗСУ, загинув 01.07.2023 року під час бойових дій в результаті ворожого обстрілу в районі м. Бахмут Донецької області. Після поховання, в його розпорядженні залишилося майно його покійного сина, а саме: автомобіль марки «Фольксваген Гольф», мобільний телефон марки «Айфон» та грошова виплата залишків бойових (заробітна плата сина) в розмірі 130 тисяч гривень. На фоні вказаних трагічних подій, між потерпілим та його дружиною ОСОБА_10 , з якою він фактично перебував у шлюбі, але сумісно не проживав на протязі останніх 11 років, значно погіршилися відносини. Офіційне розлучення відбулося лише 31.08.2023 року на підставі рішення суду. Після загибелі сина дружина потерпілого почала вимагати з нього майно сина, що залишилося після його загибелі, а також грошову виплату від держави у сумі 15 млн. гривень за загибель військовослужбовця ЗСУ в ході бойових дій. Не зважаючи на пояснення потерпілого ОСОБА_9 про те, що ніяких грошових компенсацій від держави за загибель сина він ще не отримав, ОСОБА_10 звернулася до, так званих, представників криміналітету з тією метою, щоб змусити ОСОБА_9 віддати на її користь майно загиблого сина та грошову компенсацію від держави. В подальшому, на зв`язок з потерпілим ОСОБА_9 вийшли двоє невідомих йому раніше осіб, які в ході телефонних розмов повідомили, що діють в інтересах ОСОБА_10 та з погрозами застосування насильства почали вимагати грошові кошти та частину майна, належного потерпілому. Сприймаючи погрози застосування насильства з боку двох вказаних осіб, як реальну загрозу своєму життю та здоров`ю, потерпілий прийняв рішення звернутися по допомогу, щоб допомогти вирішити питання з вказаними особами та припинити незаконні дії з їх боку. У подальшому ОСОБА_9 вийшов на зв`язок із з двома особами на ім`я ОСОБА_12 та ОСОБА_13 . В ході розмови ОСОБА_12 та ОСОБА_13 зазначили, що допоможуть вирішити проблемні питання з колишньою дружиною ОСОБА_9 та особами, які йому раніше погрожували та вимагали гроші і майно. Однак за таку допомогу їм потрібно буде потім віддячити. Пізніше потерпілий ОСОБА_9 з`ясував, що він зустрічався с ОСОБА_14 та ОСОБА_15 . 06.09.2023 року ОСОБА_9 зустрівся з ОСОБА_14 у м. Дніпро та пояснив, що йому знову телефонувала невідома особа чоловічої статі та погрожувала насильством. В свою чергу ОСОБА_16 запевнив, що він разом з ОСОБА_15 вирішать вказане проблемне питання, але за це йому потрібно передати грошові кошти 07.09.2023 року під час чергової зустрічі ОСОБА_9 та ОСОБА_17 , яка відбувалася за ініціативою останнього, ОСОБА_16 повідомив, що проблемні питання з тими особами, що вимагали майно та кошти вже вдалося владнати, однак житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та належить на праві приватної власності ОСОБА_9 необхідно продати та половину від отриманих з продажу грошових коштів необхідно передати їм. Одночасно із вказаною вимогою ОСОБА_16 вчергове почав висловлювати погрози застосування насильства до ОСОБА_9 у разі незгоди останнього швидко реалізувати вказане нерухоме майно. 20.09.2023 року та 25.09.2023 року за наполегливої ініціативи ОСОБА_17 та ОСОБА_11 між ними та ОСОБА_9 відбулися дві зустрічі на території м. Новомосковська Дніпропетровської області. В ході вказаних зустрічей ОСОБА_16 та ОСОБА_18 застосовуючи погрози насильством та навіть вбивством вимагали від ОСОБА_9 грошові кошти в сумі 1 (одна) тисяча доларів США та вимагали вжиття заходів щодо швидкого продажу його будинку, з метою подальшої передачі їм половини суми грошових коштів отриманих від його реалізації. Пізніше, ОСОБА_16 та ОСОБА_18 змінили свої вимоги в частині предмету вимагання та повідомили ОСОБА_9 , що він повинен передати їм 10 (десять) тисяч доларів США, як приблизну вартість 50% від суми отриманої з продажу будинку та ще 1 (одну) тисячу доларів США в рахунок заявленого раніше ОСОБА_19 боргу.

Додатково допитаний потерпілий ОСОБА_9 показав, що після особистої зустрічі, яка відбулася 25.09.2023 року між ним, ОСОБА_11 та ОСОБА_5 , останній неодноразово телефонував йому. Так, ОСОБА_5 телефонував ОСОБА_9 26.09.2023 року, 27.09.2023 року, 28.09.2023 року, 03.10.2023 року, 04.10.2023 року, 05.10.2023 року, а також 08.10.2023 року. Під час кожного телефонного дзвінка, ОСОБА_5 вимагав від ОСОБА_9 грошові кошти у сумі 11 (одинадцять) тисяч доларів США при цьому кожного разу застосовуючи погрози насильством потерпілим. ОСОБА_5 наполегливо вказував, що у разі якщо ОСОБА_9 не віддасть йому, ОСОБА_11 та іншим невстановленим особам вказану суму грошових коштів, то його «розірвуть» та «зітруть» і йому ніхто не зможе допомогти. Крім того, ОСОБА_5 погрожував ОСОБА_9 що під його будинком та будинком його матері будуть цілодобово чергувати їх люди, щоб він нікуди не зміг втекти. ОСОБА_9 неодноразово просив ОСОБА_5 дати час, на те, щоб зібрати таку значну суму коштів, однак останній постійно ображав ОСОБА_9 лайливими словами та казав про те, що їм ( ОСОБА_5 та ОСОБА_11 та іншим особам) байдуже, де він буде брати гроші, що вони вже втомилися чекати і що ОСОБА_9 може в когось позичити гроші, але повинен обов`язково їм їх віддати якнайшвидше.

08.10.2023 року в ході чергової телефонної розмови ОСОБА_5 з потерпілим ОСОБА_9 було обумовлена зустріч на території КП «Новомосковська ЦРЛІЛ», що знаходиться за адресою: вул. Гетьманська, 238 м. Новомосковськ, Дніпропетровська область. Того ж дня, приблизно о 11 годині 40 хвилин потерпілий ОСОБА_9 передав ОСОБА_11 та ОСОБА_5 грошові кошти в сумі 11 000 (одинадцять тисяч) доларів США, які були загорнуті у прозору харчову плівку.

Допитаний під час досудового розслідування свідок ОСОБА_20 показав, 08.10.2023 року приблизно об 11.00 годині він перебував на території КЗ «Новомосковська центральна лікарня», яка розташована за адресою: вул. Гетьманська, 238, м. Новомосковськ. В зазначену місці, він знаходився на підставі доручення заступника керівника Новомосковської окружної прокуратури ОСОБА_21 , з метою прийняття участі у проведенні слідчих дій у вищевказаному кримінальному провадженні. Приблизно об 11.40 годині 08.10.2023 року, ОСОБА_20 в тому числі, отримана вказівка від прокурора ОСОБА_21 щодо необхідності затримання групи осіб, за підозрою у скоєнні ними особливо тяжкого кримінального злочину. Вказані особи сіли у автомобіль чорного кольору марки «Honda Accord», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , та почали рух з території КЗ «Новомосковська ЦРЛ» у напрямку м. Новомосковськ по вул. Гетьманська. Далі, ОСОБА_20 , перебуваючи за кермом автомобіля, виїхав з території вказаної вище лікарні в напрямку м. Новомосковськ, по вул. Гетьманська та намагався наздогнати автомобіль «Honda Accord», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 . Проїхавши приблизно декілька кілометрів, перебуваючи на відстані 20-30 метрів від автомобіля «Honda Accord», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_20 побачив, як з переднього пасажирського вікна вказаного автомобіля викинуто предмет схожий на грошові кошти. Коли, ОСОБА_20 під`їхав трохи ближче, то на проїжджій частині автодороги, за 20-30 метрів від пішохідного переходу у напрямку руху до м. Новомосковськ, по вул. Гетьманській, неподалік від магазину «Харчі та Напої» він побачив грошові кошти, а саме долари США, у великій кількості, які за декілька секунд до цього були викинуті з вищевказаного автомобіля.

В подальшому, автомобіль «Honda Accord», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , дуже швидко почав набирати швидкість в напрямку м. Новомосковськ, по вул. Гетьманська. Далі ОСОБА_20 обігнав автомобіль поліції полку спеціального призначення «Фольцваген Мультіван» сіро-коричньового кольору із увімкненими проблисковими маячками синьо-червоного кольору, які він бачив у дзеркалі заднього виду. Автомобіль «Honda Accord», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , в забороненому місці, перетинаючи суцільну лінію дорожньої розмітки, виїхав на зустрічну смугу руху, обганяючи транспортні засоби, що рухались в попутному напрямку та впершись у зустрічний автомобіль прийняв трохи правіше, автомобіль спецпризначенців його обігнав та заблокував його подальший рух.

Автомобіль «Honda Accord» був зупинений мосту у м. Новомосковськ, по вул. Гетьманська, де ОСОБА_20 і став свідком затримання спецпідрозділом осіб, які перебували у автомобілі «Honda Accord», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Достатність доказів для підозри ОСОБА_5 , підтверджується зібраними у кримінальному провадженні матеріалами: показаннями потерпілого ОСОБА_9 , оглядом, ідентифікацією, поміткою та врученням грошових коштів від 08.10.2023 року, в ході до якого на імітаційні засоби та грошові кошти нанесено спеціальний засіб, що має яскраве жовтно-зелене випромінювання, оглядом місця події від 08 жовтня 2023 року; затриманням та особистим обшуком ОСОБА_5 в порядку ст. 208 КПК України від 08.10.2023 року в ході яких на одязі виявлено яскраве жовтно-зелене випромінювання; освідуванням особи затриманого ОСОБА_5 від 08.10.2023 року, в ході якого, на тілі підозрюваного виявлено яскраве жовтно-зелене випромінювання, невідкладним обшуком автомобіля від 08.10.2023 року, в ході якого в салоні виявлено яскраве жовтно-зелене випромінювання та іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

В ході досудового розслідування встановлено ризики, передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України свідчить те, що ОСОБА_5 перебуваючи в автомобілі «Honda Accord», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , з ОСОБА_11 безпосередньо після вчинення злочину, за який його в подальшому затримано в порядку ст. 208 КПК України, намагався втекти від переслідування, яке проводилось працівниками поліції, що свідчить про потенційну схильність останнього до переховування від органів досудового розслідування та суду.

На теперішній час ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України віднесено до категорії особливо тяжких злочинів та за яке передбачена реальна міра покарання у вигляді позбавлення волі строком від семи до дванадцяти років із конфіскацією майна, а тому усвідомлюючи вид та міру покарання, яке може бути призначено ОСОБА_5 , у разі подальшого визнання його винуватим, цілком ймовірно може спонукати останнього переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Про наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України свідчить те, що в ході досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні потерпілий ОСОБА_9 вказував на систематичні погрози застосування насильства над ним з боку ОСОБА_5 . Враховуючи те, що потерпілий ОСОБА_9 та інші свідки у кримінальному провадженні не допитані безпосередньо судом в ході судового розгляду, перебуваючи на свободі підозрюваний ОСОБА_5 матиме реальну можливість незаконно впливати на потерпілого та інших свідків, змушуючи їх змінити свої показання чи повністю від них відмовитись з метою уникнення від кримінальної відповідальності.

Про наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України свідчить те, що ОСОБА_5 неодноразово погрожував насильством над потерпілим ОСОБА_9 протягом тривалого часу, отже у разі перебування підозрюваного на свободі, останній може реально втілити свої погрози в життя, ти самим вчинивши інше кримінальне правопорушення. Крім того, в провадженні Новомосковського міськрайнного суду Дніпропетровської області перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000997 від 02.06.2019 року за ч. 2 ст. 185 КК України щодо обвинувачення ОСОБА_5 .. Однак, ОСОБА_5 на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та наразі знову обґрунтовано підозрюється у вчиненні нового умисного корисливого злочину проти чужої власності, що свідчить про стійку кримінальну направленість останнього та схильність до вчинення нових злочинів.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 КПК України прокурор, слідчий за погодженням з прокурором має право звернутися в порядку, передбаченому статтею 184 цього Кодексу, до слідчого судді, суду із клопотанням про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування, зміну або покладення додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу, чи про зміну способу їх виконання.

Згідно ч. 2 ст. 200 КПК України, у клопотанні про зміну запобіжного заходу обов`язково зазначаються обставини, які:

1) виникли після прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу;

2) існували під час прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу, але про які слідчий, прокурор на той час не знав і не міг знати.

Термін «застосування запобіжного заходу» охоплює не тільки його «обрання», але й «зміну» на інший запобіжний захід (судові рішення Касаційного кримінального суду Верховного Суду (далі - ККС ВС) від 18.12.2018 року у справі № 628/969/18 та від 28.03.2019 року у справі № 286/1695/18).

Отже, попереднім рішенням про застосування запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_5 слід вважати ухвалу слідчого судді про зміну останньому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту від 03.11.2023 року (справа № 183/11419/23, провадження № 1-кс/183/3034/23).

Разом з тим, наразі встановлено наявність обставин, які виникли після 03.11.2023 року, тобто після прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу (п. 1 ч. 2 ст. 200 КПК України).

06 грудня 2023 року колегією суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі головуючого судді ОСОБА_22 , суддів ОСОБА_23 , ОСОБА_24 було задоволено апеляційну скаргу прокурора Новомосковської окружної прокуратури ОСОБА_4 та скасовано ухвалу слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 листопада 2023 року, якою змінено запобіжний захід підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з тримання під вартою на домашній арешт (справа № 183/11419/23, провадження № 11-сс/803/2548/23). Крім того, вказаною колегією суддів прийнято рішення постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_5 .

Разом з тим, колегія суддів апеляційної інстанції у своєму рішенні вказала, що доводи клопотання сторони захисту, крім тих, які вже були предметом розгляду слідчого судді, враховуючи обставини даного кримінального провадження, зокрема злочинне діяння, у вчиненні якого на даний час обґрунтовано підозрюється ОСОБА_5 , наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, інші обставини, встановлені в ухвалі слідчого судді про обрання запобіжного заходу (у вигляді тримання під вартою), не є достатніми підставами для зміни підозрюваному на даний час запобіжного заходу.

Враховуючи те, що суд апеляційної інстанції ухвалив відповідне рішення 06.12.2023 року, достатні підстави для зміни запобіжного заходу підозрюваному були відсутні не лише станом на 03.11.2023 року, а й станом на 06.12.2023 року.

Зважаючи на вказане рішення апеляційного суду, а також на те, що ухвалою слідчого судді від 05.12.2023 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту підозрюваному ОСОБА_5 , який застосовано (шляхом зміни попереднього) на підставі ухвали слідчого судді від 03.11.2023, яка в свою чергу, скасована через те, що визнана незаконною, необґрунтованою та невмотивованою, виникли підстави для зміни застосованого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту на тримання під вартою.

Крім того, під час досудового розслідування встановлено обставини передбачені п. 2 ч. 1 ст. 200 КПК України, котрі існували під час прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу, а саме зміни запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_5 , що мала місце 03 листопада 2023 року, але про які слідчий та прокурор на той час не знали і не могли знати. Так, відповідно до повідомлення з ІНФОРМАЦІЯ_2 №24/6948 від 14 листопада 2023 року ОСОБА_5 був виключений у 2020 році з військового обліку призовників в ІНФОРМАЦІЯ_2 з підстав засудження за вчинення злочину. В подальшому останній до ІНФОРМАЦІЯ_2 не прибув для взяття на військовий облік військовозобов`язаних. На військову службу під час мобілізації через ІНФОРМАЦІЯ_3 не призивався.

Тобто, не дивлячись на той факт, що повномасштабне вторгнення рф на територію України триває вже майже два роки і кожного дня захисники та захисниці нашої держави віддають своє життя, захищаючи кожний квадратний метр української землі, підозрюваний ОСОБА_5 не знайшов часу та бажання з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_2 хоча б для того, щоб стати на військовий облік та пройти військово-лікарську комісію з метою встановлення факту придатності/не придатності для призову до лав Збройних сил України за мобілізацією.

Таким чином на теперішній час виникли обставини для зміни запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_5 з домашнього арешту на тримання під вартою. Вважаю, що застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти вказаним ризикам, оскільки їх уникнення за наведених обставин можливо лише через обмеження свободи пересування підозрюваного шляхом тримання під вартою.

На підставі вищевикладеного просить змінити запобіжний захід підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з домашнього арешту на тримання під вартою до закінчення строку досудового розслідування, тобто до 08 січня 2024 року включно.

Під час судового розгляду прокурор підтримав клопотання та просив його задовольнити.

Захисник ОСОБА_7 під час судового розгляду заперечувала проти задоволення клопотання, вважаючи, що в першу чергу слідчим не зазначено причин того, чому зараз виникло питання про необхідність зміни запобіжного заходу на більш тяжкий. Ні слідчий в клопотанні, ні прокурор під час судового розгляду не надав будь-яких доказів не тільки наявності обставин, що дають підстави для прийняття такого рішення, а й для того, з чого в клопотанні зазначені ризики, які не були визнані в попередніх ухвалах ні слідчим суддею, ні рішеннями апеляційного суду.

Підозрюваний ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання слідчого та підтримав думку свого захисника.

Розглянувши клопотання, вислухавши прокурора, думку захисника та підозрюваного, дослідивши докази, додані до клопотання, слідчий суддя дійшла до наступних висновків.

Під час судового розгляду встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, яке віднесено законом до категорії тяжкого, що підтверджується наявними у слідства доказами, доданими до клопотання слідчого.

При розгляді письмових доказів, наданих прокурором в підтвердження клопотання, зазначених вище, слідчий суддя вважає на підставі ст. 178 КПК України їх вагомими та обґрунтованими. У відповідності до рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Фокс, Камбел і Харлі проти Сполученого Королівства», вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення. Тому існують всі підстави вважати підозру у відношенні ОСОБА_5 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, обґрунтованою.

При вирішенні питання про зміну запобіжного заходу ОСОБА_5 слідчий суддя враховує, що існує ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України свідчить те, що ОСОБА_5 на даний час підозрюється у вчиненні злочину, який відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжкого, ОСОБА_5 розуміє, що у разі визнання його судом винним у вчиненні вказаного злочину, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України його може буде засуджено судом до реального позбавлення волі на строк від 7 до 12 років з конфіскацією майна, тому існує реальна можливість переховування останнього від органів досудового розслідування та суду з метою ухилення від покарання.

Слідчий суддя при вирішенні питання про зміну запобіжного заходу, крім наявності ризику, зазначеного вище, на підставі наданих слідчим матеріалів, оцінила в сукупності інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України, а саме те, що ОСОБА_5 не судимий; підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення, віднесеного законом до категорії тяжких, що вказує на негативну репутацію останнього; тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у кримінального правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється.

Таким чином слідчий судді вважає, що існують підстави для застосування відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу.

У відповідності до ч. 1 ст. 200 КПК України прокурор, слідчий за погодженням з прокурором має право звернутися в порядку, передбаченому статтею 184 КПК України, до слідчого судді, суду із клопотанням про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування, зміну або покладення додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 КПК України, чи про зміну способу їх виконання.

Як вбачається з клопотання, що розглядається, слідчий за погодженням з прокурором дійсно мав право звернутися з таким клопотання до слідчого судді.

Частина 2 ст. 200 КПК України визначає, що у клопотанні про зміну запобіжного заходу обов`язково зазначаються обставини, які:

1) виникли після прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу;

2) існували під час прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу, але про які слідчий, прокурор на той час не знав і не міг знати.

Із наведеної норми вбачається, що існує лише дві обставини, які можуть бути підставами для вирішення питання про зміну запобіжного заходу.

Слідчий у клопотанні, погодженому з прокурором, та прокурор під час судового розгляду не зазначили підстав, зазначених в цій нормі права.

Все, на що посилається слідчий в клопотанні, погодженому з прокурором, та прокурор під час судового розгляду було відомо до розгляду клопотання та не може бути підставою для задоволення клопотання.

Слідчий в клопотанні, погодженому з прокурором, та прокурор під час судового розгляду зазначили підставою для зміни запобіжного заходу на більш тяжкий те, що, на їх погляд, підозрюваний ОСОБА_5 скоїв інше кримінальне правопорушення, пов`язане з проходженням військової служби. Однак за словами слідчого вказаний факт з вересня 2023 року навіть не внесений до ЄРДР, тобто кримінального провадження не існує.

Тому слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого не обґрунтоване та задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 181, 183, 194, 196, 200 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИЛА:

В задоволені клопотання слідчого СВ Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Новомосковської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 , про зміну, у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені 12.09.2023 року до ЄРДР за № 0000249, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, запобіжного заходу з домашнього арешту на тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 , - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1