Справа № 362/421/24
Провадження № 1-кп/362/347/24
ВИРОК

Іменем України

31.01.2024 м. Васильків

Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі

головуючої - судді ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в м. Василькові Київської області кримінальне провадження № 0002370 від 21.10.2023 за обвинуваченням

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Василькові Київської області, українець, громадянин України, освіта середня, неодружений, працює без укладення трудової угоди, зареєстрований та житель АДРЕСА_1 , у силу ст. 89 КК України раніше не судимий.

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України,

встановив:

20.10.2023 близько 19:30 год. водій ОСОБА_5 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння у порушення вимог п. 2.9а ПДР України, та, не отримуючи посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії у порушення вимог п. 2.1а ПДР України, керував за наявності свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_1 , технічно несправним автомобілем марки ВАЗ модель 21063, реєстраційний номер НОМЕР_2 , рухаючись у м. Василькові по вул. Володимирській, поряд з буд. 45 у напрямку від вул. Тракторна у бік вул. Соборна Обухівського району Київської області, де у порушення п. п. 2.3а, 2.3б, 31.4.1 ПДР України не забезпечив перед виїздом технічно-справний стан автомобіля, не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, невчасно відреагував на її зміну, експлуатував технічно-несправний автомобіль з несправною гальмівною системою, блокування гальмівного трубопроводу задніх коліс автомобіля, чим проявив злочинну самовпевненість та здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_4 , яка перетинала проїзну частину дороги у межах дорожньої розмітки «зебра» зліва направо відносно руху автомобіля. У результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_4 отримала тілесні ушкодження у вигляді перелому правої кульшової западини, перелому правої лобкової кістки, перелому шийки правої плечової кістки, які відносяться до середнього ступеню тяжкості за критерієм розладу здоров`я понад 21 день за звичайного перебігу. Грубе порушення водієм ОСОБА_5 вимог п. п. 2.1а, 2.3а, 2.3б, 2.9а, 31.4.1 ПДР України перебувають у прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді спричинення потерпілій ОСОБА_4 середньої тяжкості тілесного ушкодження.

ОСОБА_5 при його допиті у судовому засіданні визнав себе винуватим у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення. Він повністю погодився з його кваліфікацією і фактичними обставинами, які викладені у обвинувальному акті щодо місця, часу, способу вчинення тощо. Пояснив, що того вечора, попередньо вживши алкогольний напій, повертався додому від товариша на автомобілі, який нещодавно був придбав. Було темно, а тому в останній момент побачив потерпілу, яка переходила дорогу по пішохідному переході. Не встиг загальмувати і здійснив наїзд на неї. Відразу підбіг до потерпілої, хтось з перехожих викликав швидку медичну допомогу і поліцію. Висловив намір відшкодувати потерпілій завдану шкоду і пояснив, що не відвідував потерпілу у лікарні, бо йому було соромно перед нею. Вказав, що посвідчення водія ніколи не отримував. Щиро розкаявся у скоєному, розуміє, що вчинив неправильно, просив суд суворо не карати.

Потерпіла у судовому засіданні підтвердила, що обвинувачений не намагався відшкодувати завдану шкоду, щодо міри покарання поклалась на розсуд суду.

Учасники судового процесу просили суд розглядати справу відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України.

Водночас суд роз`яснив учасникам судового провадження суть вищезазначеної норми та у доступній, чіткій та конкретизованій формі виклав її зміст, надавши розгорнуте його пояснення сторонам. Також суд упевнився, що учасниками судового провадження суть такого роз`яснення сприйнята правильно та переконався у добровільності їх позицій.

Враховуючи те, що учасники судового провадження вважають недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, і судом встановлено, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, а також з`ясовано, що вони усвідомлюють неможливість далі оспорити фактичні обставини справи в апеляційному порядку, роз`яснивши учасникам процесу положення ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин справи, крім допиту обвинуваченої відносно фактичних обставин справи, дослідження тільки даних, які характеризують обвинувачену.

Оскільки учасники кримінального провадження вважають, що фактичні обставини провадження підтверджені доказами, що знаходяться у матеріалах провадження та не потребують дослідження під час судового розгляду, суд зберігаючи об`єктивність та неупередженість, так само визнає фактичні обставини провадження доведеними.

Допитавши обвинуваченого ОСОБА_5 , вивчивши матеріали кримінального провадження стосовно характеристики особи обвинуваченого, речових доказів та процесуальних витрат, суд вважає, що подія кримінального правопорушення мала місце, вина ОСОБА_5 доведена повністю поза розумним сумнівом, його дії вірно кваліфікованіза ч. 1 ст. 286-1 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспортного засобу особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілій середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Вирішуючи питання про призначення ОСОБА_5 покарання, суд виходить з такого.

Згідно зі ст. 65 КК України та п.1 постанови Пленуму ВСУ № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» під час призначення покарання у кожному конкретному випадку суди мають враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження вчиненню нових злочинів. Згідно з ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Суд приймає до уваги, що ОСОБА_5 вчинив умисне кримінальне правопорушення, які згідно із ст. 12 КК України є нетяжким злочином, на обліку у лікаря нарколога та/або у лікаря психіатра не перебуває, без негативних характеристик за місцем проживання, у силу ст. 89 КК України раніше не судимий

Обставиною, яка пом`якшує покарання, суд визнає щире каяття.

Обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченому, суд не вбачає.

Отже, з урахуванням усіх фактичних обставин у справі, ступеня тяжкості даного кримінального правопорушення, наявності обставини, яка пом`якшує покарання та відсутності обставин, що його обтяжують, особи винного, його ставлення до скоєного, поведінку щодо невідшкодування шкоди потерпілій, позиції прокурора та потерпілої, яка висловлена у судових дебатах щодо призначення покарання в межах інкримінованої статті, загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає за необхідне призначити основне покарання в межах санкції інкримінованого правопорушення у виді позбавлення волі. Суд вважає, що таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення можливих нових кримінальних правопорушень і таким чином сприятиме досягненню визначеної у ст. 50 КК України мети загальної і спеціальної превенції.

Застосування ст. 75 КК України прямо заборонено щодо даної категорії злочинів, а враховуючи обставини справи та їх наслідки, підстав для застосування ст. ст. 69, 69-1 КК України суд теж не вбачає.

З урахуванням санкції ч. 1 ст. 286-1 КК України та обставин справи, ОСОБА_5 також належить призначити додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Так, судом установлено, що ОСОБА_5 посвідчення водія не отримував.

Разом з тим, особі, яку визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого відповідною частиною статей 286, 286-1 КК, суд може призначити додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами незалежно від того, чи мала така особа на момент вчинення кримінального правопорушення отримане у передбаченому законом порядку посвідчення на право керування транспортними засобами (позиція Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду в постанові від 04.09.2023, справа № 702/301/20).

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_5 не обирався, цивільний позов в кримінальному провадженні не заявлявся.

У силу ч. 4 ст. 174 КПК України суд вважає за доцільне скасувати арешт, що накладався ухвалою слідчого судді Васильківського міськрайонного суду Київської області від 25.10.2023 на транспортний засіб.

Питання про речові докази суд вирішує у порядку ст. 100 КПК України, розподіл процесуальних витрат - відповідно до ст. 124 КПК України.

Керуючись ст. ст. 100, 124, 174, 349, 368-371, 374, 394 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України, та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 5 (п`ять) років.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з часу його фактичного затримання у порядку виконання вироку суду.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави витрати на залучення експерта у розмірі 5736 (п`ять тисяч сімсот тридцять шість) гривень.

Скасувати арешт, що був накладений 25.10.2023 ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області по справі № 362/6764/23 на транспортний засіб.

Речові докази після набрання вироком законної сили:

-автомобіль «ВАЗ» моделі «21063» номерний знак НОМЕР_2 , сірого номер кузова « НОМЕР_3 », який передано на майданчик тимчасового утримання за адресою: АДРЕСА_2 , - повернути ОСОБА_5 ;

-змиви з керма автомобіля, з важеля (ричага) перемикання коробки передач та контрольний змив, які який поміщені до паперових конвертів, що знаходяться при матеріалах кримінального провадження, - залишити там же;

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Київського апеляційного суду через Васильківський міськрайонний суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя ОСОБА_1