Справа № 946/1041/24
Провадження № 1-кс/946/353/24
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 лютого 2024 року слідчий суддя Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської області, про арешт майна,

В С Т А Н О В И В:

Слідчим відділом Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеські області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за 0000116 внесеного 22.01.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185КК України.

Досудовим розслідуванням установлено, що до Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області надійшла заява від ОСОБА_4 , про те, що 22.01.2024 о 11:00 невстановлена особа, в умовах воєнного стану знаходячись у приміщенні магазину Таврія В по АДРЕСА_1 , здійснила крадіжку товару, на суму 696 гривень 12 копійок.

В ході проведення досудового розслідування встановлено, що на фасаді та в приміщення торгівельної зали магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ПП ОСОБА_5 розташованого за адресою АДРЕСА_1 , установлені технічні прилади з функцією фото-, кінозйомки, відеозапису, знаходиться у володінні ОСОБА_4 охоронця вищевказаного магазину на якому збережено обставини, здійснені у публічно доступному місці, що мають значення для даного кримінального провадження а саме в приміщені вищевказаного магазину, від 22.01.2024 в період часу з10:57 години по 11:05 години.

Так, 08.02.2024 на підставі постанови слідчого ОСОБА_3 про зняття показань технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-, кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото-, кінозйомки, відеозапису, власником або володільцем відповідних приладів або засобів виступає охоронець магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ПП ОСОБА_5 розташованого за адресою АДРЕСА_1 ОСОБА_4 здійснено копіювання відео-файлів у кількості 10 штук з записом від 22.01.2024 в період часу з10:57 години по 11:05 години на СD-R диск у якості речового доказу, для залучення до матеріалів кримінального.

Крім того в ході проведення досудового розслідування встановлено, свідок ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , для долучення до матеріалів кримінального провадження 08.02.2024 видав одну упаковку гель капсул Ariel автомат, чистота та свіжість, для кольорових тканин, 27/24 шт. у якості речового доказу, для залучення до матеріалів кримінального. Під час видачі ОСОБА_4 , зазначила що 22.01.2024 знаходячись на робочій зміні магазину Таврія В торгівельної мережі ПП ОСОБА_5 розташованого за адресою м. Ізмаїл, вул. Михайлівська 14 та приблизно о 11 годині я дивлячись на камерах відео спостереження торгівельної зали та звернув увагу на підозрілого чоловіка, який підійшов до відділу побутової хімії зі стелажу вітрини взяв пральний порошок, після поклав до своєї сумки та направився до виходу з магазину повз каси. У подальшому свідок наздогнав крадія та попросив щоб останній повернув викраденим товар. На прохання свідка ОСОБА_4 , невстановлений хлопець кинув на землю вищезазначену упаковку з капсулами для прання.

Враховуючи, те що вказані предмети, мають значення речового доказу у вказаному кримінальному провадженні та необхідні для призначення та проведення відповідних експертиз, слідчий просить накласти арешт.

Слідчий, прокурор та ОСОБА_4 про час та місце розгляду клопотання були повідомлені належним чином, однак в судове засідання не з`явились, надали заяви про розгляд клопотання без їх участі.

В силу ст. 107 КПК технічні засоби фіксування процесу не застосовувалися.

Вивчивши матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання про арешт майна підлягає задоволенню.

Згідно ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Як передбачено п. 1 ч. 2, ч. 3 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається, в тому числі, з метою збереження речових доказів. Арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально - протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально-протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Частиною другою ст.173 КПК України встановлено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

З урахуванням положень ст.ст. 2, 7 КПК України, при розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст.ст. 170-173 КПК України, для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати правову підставу для арешту майна, яка має бути викладена у клопотанні слідчого та відповідати вимогам закону.

Вказана норма узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Виходячи з наведеного та приймаючи до уваги, що завданням кримінального судочинства є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування кримінального правопорушення тощо, а також зважаючи на те, що вилучені вищевказані предмети мають значення речових доказів у кримінальному провадженні, та незастосування арешту щодо цього майна може призвести до зникнення, втрати або його пошкодження або настання інших наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню, слідчий суддя вважає що клопотання слідчого про арешт майна є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.170 - 173 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання старшого слідчого СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської області, про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на:

- СD-R диск із записом камери відео спостереження від 22.01.2024 в період часу з 10:57 години по 11:05 години, яке установлено на фасаді та в приміщення торгівельної зали магазину «Таврія В» ПП ОСОБА_5 , розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , який вилучено у ОСОБА_4 на підставі постанови слідчого від 06.02.2024;

- добровільно виданий 08.02.2024 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , упаковку гель капсул «Ariel автомат, чистота та свіжість, для кольорових тканин, 27/24 шт.», з подальшим повернення на зберігання без права відчуження представникам потерпілої юридичної особи магазин «Таврія В» ПП ОСОБА_5 .

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти діб з дня проголошення або отримання.

Слідчий суддя: ОСОБА_1