Справа № 346/3836/23
Провадження № 11-кп/4808/469/23
Категорія ст. 539 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2023 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано Франківського апеляційного суду в складі :

головуючого судді ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

з участю прокурора ОСОБА_7

засудженого ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_9 в інтересах засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 28 липня 2023 року про відмову в задоволенні подання Державної установи «Коломийська виправна колонія (№ 41)» про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, -

в с т а н о в и л а :

Ухвалою суду відмовлено у задоволенні подання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким ОСОБА_8 , засудженого 08.10.2012 року Крайовим судом в Усті-на-Лабі Чеської Республіки з урахуванням ухвали Рахівського районного суду Закарпатської області від 17.06.2020 року, якою приведено вирок від 08.10.2012 року відносно нього за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого пунктом «h» частини 2 статті 219 Кримінального кодексу Чеської Республіки у відповідність із законодавством України та постановлено вважати ОСОБА_8 засудженим за пунктом 6 частини 2 статті 115 Кримінального кодексу України до 11 років позбавлення волі.

Своє рішення суд мотивував тим, що під час розгляду подання не наведено конкретних переконливих даних про те, що процес виправлення засудженого досягнув тієї стадії, на якій відбування призначеного покарання перестає бути доцільним і його подальше виправлення можливе в умовах перебування на волі.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_9 в інтересах засудженого ОСОБА_8 , вважає ухвалу суду першої інстанції необґрунтованою та невмотивованою.

Вказує, що судом не враховано, що ОСОБА_8 в місцях позбавлення волі перебуває з 16.09.2011 року. Під час тримання його в місцях позбавлення волі в Чеській Республіці, не допускав порушення вимог режиму утримання, заохочення не оголошувались. Також не враховано, що оцінити підстави і можливості застосування заохочень та стягнень, працевлаштування, під час відбування покарання в іншій країні неможливо, а це більша частині строку відбування покарання.

Вважає, що якщо засуджений за час відбування покарання притягувався до дисциплінарної відповідальності і має стягнення, які погашені, то це не є підставою для висновку про несумлінність поведінки засудженого.

Крім того, не враховано і час застосування дисциплінарних стягнень, які були на самому початку прибуття засудженого в Коломийську виправну колонію, тобто за досить короткий період.

В той же час судом не врахована динаміка в поведінці засудженого, яка істотно змінилася в бік покращення, і він не вчиняв жодного дисциплінарного правопорушення, натомість неодноразово заохочувався. Також у 2022 році ДУ «Коломийська виправна колонія (№41)» було направлено подання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким та про умовно-дострокове звільнення, в якому суд вже на той час прийшов до висновку, що поведінка засудженого стає лише сумлінною, оскільки ОСОБА_8 перестав порушувати умови відбування покарання та отримував заохочення.

Таким чином суд не обґрунтував, в чому саме полягає відсутність становлення на шлях виправлення, в той же час, як в поданні вказано, що засуджений став на шлях виправлення і заслуговує згідно ст. 82 КК України на заміну більш м`яким покаранням.

Згідно характеристики засудженого, відповідно до якої, окрім іншого, засуджений залучається до виконання робіт по благоустрою установи, розуміє її значущість, до роботи відноситься добре, до негативних вчинків інших засуджених ставиться критично, в індивідуальних бесідах відвертий, розсудливий, приймає виражені рішення, за характером спокійний, врівноважений, приймає участь у програмі диференційованого виховного впливу, підтримує стосунки із засудженими позитивної спрямованості. Встановлені законодавством вимоги виконує. Санітарно-гігієнічних норм дотримується, зовнішній вигляд охайний. У відношенні до працівників адміністрації колонії завжди тактовний та ввічливий. У скоєному злочині провину визнав повністю та щиро розкаявся.

Також відповідно до відомостей щодо проведення оцінки ризиків повторного вчинення правопорушення такий ризик низький, що також підтверджує, що засуджений став на шлях виправлення. Індивідуальні програми соціально-виховної роботи виконані повністю.

Відповідно до психологічної характеристики засудженого, він є неконфліктний, має адекватну самооцінку, низький рівень агресивності, не має схильності до насильства, має хорошу нервово-психічну стійкість, вольові якості і риси, такі як наполегливість, принциповість, ініціативність, цілеспрямованість та витримка. Має позитивну мотивацію до змін, план на майбутнє, не залежить від групи, самостійний у прийнятті рішень.

Також зазначає, що засуджений має позитивні плани на майбутнє, намір працевлаштуватися, відтак підприємство «Л.Суперсервіс», вже в 2022 році гарантувало засудженому працевлаштування у разі звільнення з місць позбавлення волі. На сьогоднішній день гарантія є дійсною і може бути перевірена за наявності сумнівів.

Відтак, висновки комісії свідчать про усталене позитивне відношення до праці та позитивну поведінку засудженого та його дійсне становлення на шлях виправлення.

Просить скасувати ухвалу від 28 липня 2023 року та постановити нову, якою задовольнити подання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким щодо ОСОБА_8 .

Під час апеляційного розгляду:

- засуджений ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_9 , просили задовольнити подану апеляційну скаргу, а ухвалу суду першої інстанції скасувати;

- прокурор заперечив з приводу поданої апеляційної скарги захисника ОСОБА_9 в інтересах засудженого, просив залишити її без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Заслухавши доповідь судді, доводи учасників провадження, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи і мотиви апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що її слід залишити без задоволення, виходячи із наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції дотримався вказаних вимог закону.

За змістом ч. 1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Відповідно до положень ч.1 ст.82 КК України невідбута частина покарання у виді обмеження, позбавлення волі або покарання у виді довічного позбавлення волі можуть бути замінені судом більш м`яким покаранням, строк якого обчислюється з дня заміни невідбутої частини покарання або покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком.

Згідно з ч.3 цієї статті заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення, а згідно з п.3 ч. 4 вказаної статті заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і вчинила нове умисне кримінальне правопорушення протягом невідбутої частини покарання.

Умовами застосування заміни невідбутої частини покарання більш м`яким є: 1) засуджений відбуває покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі; 2) він став на шлях виправлення; 3) він фактично відбув встановлену ч. 4 ст. 82 частину призначеного судом покарання.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції в повній мірі дослідив наявність або відсутність наведених у ст. 82 КК України умов, перевірив викладені у поданні обставини та врахував відомості, які містяться у справі.

Як вбачається з матеріалів справи, засуджений ОСОБА_8 з 15.12.2020 року відбуває покарання в ДУ «Коломийська виправна колонія (№41)» згідно з вироком Крайового суду в Усті-на-Лабі Чеської Республіки від 08.10.2012 року з урахуванням ухвали Рахівського районного суду Закарпатської області від 17.06.2020 року, якою приведено вирок вказаного суду від 08.10.2012 року відносно ОСОБА_8 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого пунктом «h» частини 2 статті 219 Кримінального кодексу Чеської Республіки у відповідність із законодавством України та постановлено вважати ОСОБА_8 засудженим за п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України до 11 років позбавлення волі. На час розгляду вказаного подання відбув більше 3/4 призначеного судом строку покарання.

Згідно характеристики на засудженого ОСОБА_8 , вбачається, що останній в місцях позбавлення волі перебуває з 16.09.2011 року. Під час тримання в місцях позбавлення волі в Чеській Республіці не допускав порушення вимог режиму утримання, дисциплінарні стягнення не накладались, заохочення не оголошувались. З 15.12.2020 року відбуває покарання в ДУ «Коломийська виправна колонія (№41)», за час відбування якого допускав порушення умов та відбування покарання, двічі застосовувалися дисциплінарні стягнення, які погашені, оголошено 3 заохочення. Залучається до виконання робіт по благоустрою установи виконання покарань, до роботи відноситься добре. В індивідуальних бесідах відвертий, розсудливий, за характером спокійний, врівноважений. У відношенні до представників адміністрації колонії завжди тактовний та ввічливий. Приймає участь реалізації програми диференційованого виховного впливу на засуджених «Підготовка до звільнення». Вину у вчиненому злочині визнав повністю, виконавчі листи не поступали. 06.01.2021 року засіданням комісії йому відмовлено у застосуванні ст.101 КВК України як такому, що не стає на шлях виправлення; 06.01.2021 року - у застосуванні ст.82 КК України як такому, що не став на шлях виправлення; 03.06.2021 року у застосуванні ст. 81 КК України як такому, що не довів свого виправлення.

Згідно з довідкою про заохочення та стягнення засудженого ОСОБА_8 останньому оголошено 3 заохочення у виді подяки: 04.01.2022 року - за виконання покладених обов`язків та дотримання правил трудового розпорядку; 04.04.2022 року за добросовісне відношення до праці та проведення культурно-просвітницьких, спортивно-оздоровчих заходів; 04.04.2023 року за виконання покладених обов`язків та дотримання правил поведінки. Згідно з ч. 14 ст. 134 КВК України дисциплінарних стягнень не має ( а.с. 3 ).

В довідці про заохочення та стягнення засудженого від 16.06.2022 року зазначено, що до ОСОБА_8 , крім вищевказаних заохочень від 04.01.2022 року та 04.04.2022 року, застосовано 2 стягнення: 18.12.2020 року (попередження) за відмову від чергування по ДКДіР; 30.12.2020 року (14 діб ДІЗО) за невиконання законних вимог персоналу УВП.

Згідно з даними подання щодо застосування заходу стягнення та рішення дисциплінарної комісії ДУ «Коломийська ВК (№41)» від 18.06.2021 року, а також подання та рішення цієї комісії від 06.07.2021 року вирішено провести двічі бесіди профілактичного характеру з ОСОБА_8 за порушення розпорядку дня установи, а також куріння у невстановленому місці.

Відповідно до даних довідок завідувача медичної частини від 30.12.2020 року, 31.05.2021 року, 31.01.2022 року, 15.06.2022 року та 15.06.2023 року ОСОБА_8 працездатний із працевлаштуванням.

Згідно з даними довідки № 187 про працевикористання засудженого ОСОБА_8 за період з грудня 2020 року по червень 2023 року у відповідній графі відсутні будь-які дані, що стосуються його працевлаштування; зі змісту характеристики, залучався до виконання робіт по благоустрою установи виконання покарань, що не може свідчити про належне доведення того, що він став на шлях виправлення.

06.01.2021 року засіданням комісії установи з розгляду питання щодо застосування до засуджених умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, звільнення по хворобі, встановлення адміністративного нагляду, помилування, амністії та переводу до дільниці соціальної реабілітації, ОСОБА_8 відмовлено у застосуванні ст.101 КВК України як такому, що не стає на шлях виправлення; 06.01.2021 року - у застосуванні ст.82 КК України як такому, що не став на шлях виправлення; 03.06.2021 року у застосуванні ст. 81 КК України як такому, що не довів свого виправлення.

Ухвалами Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 21.06.2022 року та 15.08.2022 року відмовлено в задоволенні подання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким ОСОБА_8 у зв`язку з відсутністю доказів, що він став на шлях виправлення, а також про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі, оскільки засуджений своєю поведінкою і ставленням до праці виправлення не довів. Дані судові рішення були залишені без змін Івано-Франківським апеляційним судом.

Слід зазначити, що відповідно до ст. 9 КВК України дотримання порядку та умов відбування покарання, а також добросовісна поведінка засудженого під час відбування покарання є його обов`язком.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами виправлення і ресоціалізації засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), пробація, суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Відповідно до ч.2 ст.67 КВК України встановлено, що засуджені, які стали на шлях виправлення або сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення, можуть бути у встановленому законом порядку представлені до заміни невідбутої частини покарання більш м`яким або до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Застосування заходів заохочення полягає в тому, що основною підставою для прийняття рішення про їх застосування повинна бути об`єктивна оцінка всієї правомірної поведінки засудженого під час відбування покарання.

Сумлінна поведінка полягає у зразковому дотриманні засудженим вимог режиму, його участі в самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечному виконанні законних вимог адміністрації установи, відсутності порушень дисципліни, товариському ставленні засуджених.

Під сумлінним ставленням до праці необхідно розуміти добропорядне, відповідальне та чесне ставлення до покладених на особу трудових обов`язків; працьовитість, додержання правил трудового розпорядку, вимог трудового законодавства, правил охорони праці та техніки безпеки; бережливе використання певного обладнання, інструментів, матеріалів тощо.

Суд першої інстанції врахував, що засуджені до позбавлення волі залучаються до робіт з благоустрою установ, слідчих ізоляторів і прилеглих до них територій, а також поліпшення житлово-побутових умов засуджених або до допоміжних робіт із забезпечення установ та слідчих ізоляторів продовольством. До цих робіт засуджені залучаються в порядку черговості в неробочий час і не більш як на дві години на день.

Крім цього, залучення засудженого до виконання робіт з благоустрою, які не перевищують дві години на день, які він виконував не за власним бажанням, а виключно в порядку черговості, встановленому виправною колонією, не свідчить про стійке сумлінне і зразкове ставлення засудженого до праці, а також те, що він став на шлях виправлення.

Колегія суддів, погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що під час розгляду подання не наведено конкретних переконливих даних про те, що процес виправлення засудженого досягнув тієї стадії, на якій відбування призначеного покарання перестає бути доцільним і його подальше виправлення можливе в умовах перебування на волі та про відсутність доказів того, що засуджений став на шлях виправлення.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

За таких обставин апеляційний суд не знаходить законних та обґрунтованих підстав для скасування оскаржуваної ухвали та задоволення подання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким щодо засудженого ОСОБА_8 .

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419, 537, 539 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 в інтересах засудженого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 28 липня 2023 року, якою відмовлено в задоволенні подання начальника Державної установи «Коломийська виправна колонія (№ 41)» про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким щодо засудженого ОСОБА_8 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий ОСОБА_3

Судді ОСОБА_4

ОСОБА_5