Провадження по справі №1-кс/522/6790/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2023 року місто Одеса

Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність прокурора, в порядку ст. 303 КПК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до Приморського районного суду м. Одеси із скаргою в порядку ст. 303 КПК України, на бездіяльність уповноваженої особи Одеської обласної прокуратури, яка, на думку скаржника, полягає у нездійсненні ним процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений КПК України строк.

Слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_3 звернувся до уповноваженої особи Одеської обласної прокуратури 20.10.2023 року із клопотанням в порядку ст. 220 КПК України, щодо залучення у якості потерпілої особи у кримінальному провадженні № 0000324 від 09.10.2023 року.

Проте, станом на теперішній час вимоги клопотання ОСОБА_3 уповноваженими особами Одеської обласної прокуратури не розглянуті.

У зв`язку з чим, заявник звернуся до слідчого судді зі скаргою в порядку ст. 303 КПК України.

Скаржник ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, подавши на адресу суду клопотання про долучення доказів.

Прокурор в судове засідання не з`явився, згідно наданої заяви прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_4 , останній просив слідчого суддю розглядати скаргу за відсутності прокурора.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали скарги, приходжу до висновку що провадження по скарзі слід закрити, з наступних підстав.

Мотиви слідчого судді.

Згідно ч. 2 статті 55 КПК України права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження, як потерпілого.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 56 КПК України протягом кримінального провадження потерпілий має право заявляти відводи та клопотання.

Згідно ст. 220 КПК України клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а в разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 303 КПК України передбачено, що на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк; рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своєму узагальненні від 12.01.2017 р. «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування» роз`яснив, що якщо особа звернулась із клопотанням про проведення слідчої (розшукової) дії, однак воно залишилось без реагування або без належного реагування (наприклад, не було розглянуте або було розглянуте в частині) слідчого, то в такому випадку правомірним є оскарження такої бездіяльності відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК.

Частиною 2 статті 9 КПК України на слідчого покладений обов`язок всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Окрім цього, на слідчого, прокурора покладений обов`язок доказування обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, передбачені статтею 91 цього Кодексу (ч. 1 ст. 92 КПК України).

З положень ст. 83 КПК України слідує, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_3 звернувся до Одеської обласної прокуратури 20.10.2023 року із клопотанням в порядку ст. 220 КПК України, щодо залучення його у якості потерпілої особи у кримінальному провадженні № 0000324 від 09.10.2023 року.

Згідно наданих додаткових документів в обґрунтування скарги слідчим суддею встановлено, що згідно листа начальника СВ ВП№2 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 (№ 60.2-К-2023 від 31.10.2023) підслідність кримінального провадження № 0000324 від 09.10.2023 року була визначена постановою керівника Приморської окружної прокуратури м.Одеси від 09.10.2023 року за ВП№2 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області.

За таких обставин, слідчий суддя приходить до висновку, що органом досудового розслідування було проігноровано вимоги ст. 220 КПК України, та не дивлячись на заявлені клопотання заявника розглянуті не були, тобто вчинено у цьому кримінальному провадженні бездіяльність.

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути зокрема про зобов`язання вчинити певну дію.

Частиною 5 статті 40 КПК України регламентовано, що слідчий, прокурор, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.

З норм ст. 26 КПК України випливає, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Слід зазначити, що слідчий суддя, на етапі проведення досудового розслідування, не виконує функції слідчого у провадженні, а лише забезпечує судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, а тому може лише зобов`язати суб`єкт оскарження вчинити певну дію, тобто - розглянути звернення та постановити процесуальне рішення, перелік яких передбачений ст. 303 КПК України.

Враховуючи різну правову природу «рішень» і «дій», частина 2 статті 307 КПК визначає різні повноваження слідчого судді у випадку їх оскарження. При оскарженні дії або не здійснення дії слідчий суддя має повноваження зобов`язати припинити дію або здійснити дію, однак не має повноважень скасувати дію, що вже відбулася. У той же час по відношенню до оскаржених рішень слідчий суддя має повноваження лише скасувати таке рішення, але не має повноважень зобов`язати прийняти рішення. Тим більше слідчий суддя не має повноважень визначати, яке саме рішення має прийняти слідчий або прокурор у конкретному випадку, оскільки таким чином суддя втрутиться в сферу повноважень цих осіб і фактично прийме участь у діяльності сторони обвинувачення всупереч своїй ролі в провадженні (частина 3 статті 22 КПК).

Таким чином, суд робить висновок, що стаття 307 КПК не надає слідчому судді повноваження своєю ухвалою зобов`язувати слідчого, дізнавача чи прокурора прийняти певне рішення під час досудового розслідування, і рішення зобов`язати прокурора закрити кримінальне провадження прийняте поза межами повноважень слідчого судді.

Вказана правова позиція викладена в постанові Першої судової палати Касаційного кримінального суду від 14.02.2023 року (справа № 405/680/22, провадження № 51-1544км22).

А тому, вимоги скарги щодо зобов`язання слідчого чи прокурора винести постанову про визнання потерпілим є дією, яку слідчий суддя не може зобов`язати орган досудового розслідування виконувати.

Вивчивши скаргу ОСОБА_3 та матеріали, додані до неї, вважаю що вимоги скарги є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню, а саме слід зобов`язати слідчого, в провадженні якого перебувають матеріали кримінального провадження № 0000324 від 09.10.2023 року, розглянути належним чином заяви ОСОБА_3 від 05.10.2023 та 20.10.2023 року, в порядку ст. 220 КПК України, які долучені до матеріалів кримінального провадження, які передані до ВП№ 2 задля проведення досудового розслідування після зміни підсудності.

Керуючись ст. ст. 303-307, 318-380 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність в порядку ст. 303 КПК України задовольнити частково.

Зобов`язати слідчого СВ ВП №2 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області, в провадженні якого перебуває кримінальне провадження № 0000324 від 09.10.2023 року, розглянути належним чином, відповідно до вимог ст. 220 КПК України:

- заяви ОСОБА_3 від 05.10.2023 та 20.10.2023 року про визнання потерпілим в рамках кримінального провадження № 0000324 від 09.10.2023 року.

Зобов`язати слідчого СВ ВП№2 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області, в провадженні якого перебуває вказане кримінальне провадження, повідомити заявника про наслідки розгляду вищевказаних клопотань.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_6

05.12.2023