Справа № 368/135/24
УХВАЛА

Іменем України

"06" лютого 2024 р. Кагарлицький районний суд Київської області

в складі: головуючого судді - ОСОБА_1

за участю секретаря - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

представника колонії ОСОБА_4

засудженого ОСОБА_5

та представника трудового колективу ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м Кагарлику в режимі відео конференції подання начальника Державної установи «Кагарлицька виправна колонія (№115)» про заміну невідбутої частини строку основного покарання більш м`яким покаранням, засудженому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю смт. Лисянка Черкаської області, проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , освіта середньо-спеціальна, громадянину України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 вироком Лисянського районного суду Черкаської області засуджений 20 лютого 2023 року за ст. 286 ч. 2 КК України до 3 років позбавлення волі з позбавлення права керувати транспортними засобами строк на три роки, ст. 135 ч. 1 КК України до 1 року обмеження волі, на підставі ст. ст. 49 ч. 5, 74 КК України звільнено від призначеного покарання за ст. 135 ч. 1 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. Зараховано час перебування під вартою та відбування покарання за скасованим вироком від 17.11.2021 р. з 11.02.2022 р. по 16.08.2022 р.

Початок строку покарання 24.07.2023 року.

Кінець строку покарання 19.01.2026 року.

1/3 строку покарання 19.01.2024 року.

Із подання Державної установи «Кагарлицька виправна колонія (№115)» вбачається, що засуджений ОСОБА_5 , відбуваючи покарання, характеризується позитивно, заходи виховної спрямованості відвідує регулярно, реагує на них правильно. На даний час працевлаштований робітником за трудовим договором на ДП «С/г підприємство ДКВС України (№ 115)». Так за час перебування в ДУ «КВК (№115)» має одне заохочення та дисциплінарних стягнень не має. В даний час засуджений поводить себе правильно, з адміністрацією колонії - коректний та ввічливий, в колективі засуджених не конфліктує, виказує позитивні плани на майбутнє.

Вислухавши думку прокурора, який заперечував проти задоволення подання колонії та клопотання засудженого, думку представника ДУ «Кагарлицька виправна колонія (№115)», який підтримав подання, а щодо питання види покарання при заміні, то покладаються на погляд суду, засудженого ОСОБА_5 , який просив застосувати до нього ст. 82 КК України та заміни на більш м`яке покарання у виді виправних робіт, представника трудового колективу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що подання щодо застосування до засудженого ОСОБА_5 ст. 82 КК України та заява засудженого не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_5 вироком Лисянського районного суду Черкаської області засуджений 20 лютого 2023 року за ст. 286 ч. 2 КК України до 3 років позбавлення волі з позбавлення права керувати транспортними засобами строк на три роки, ст. 135 ч. 1 КК України до 1 року обмеження волі, на підставі ст. ст. 49 ч. 5, 74 КК України звільнено від призначеного покарання за ст. 135 ч. 1 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 24.05.2023 р. вирок Лисянського районного суду Черкаської області від 20.02.2023 року змінено, виключивши з мотивувальної частини посилання на пом`якшуючі покарання обставину, а в решті вирок суду залишено без змін. Постановою Верховного Суду від 13.12.2023 р. вирок Лисянського районного суду Черкаської області від 20.02.2023 р. та ухвалу Черкаського апеляційного суду від 24.05.2023 р. змінено в частині вирішення цивільного позову, у решті судові рішення залишено без змін. Зараховано час перебування під вартою та відбування покарання за скасованим вироком від 17.11.2021 р. з 11.02.2022 р. по 16.08.2022 р.

Початок строку покарання 24.07.2023 року.

Кінець строку покарання 19.01.2026 року.

1/3 строку покарання 19.01.2024 року

Злочин вчинений засудженим ОСОБА_5 є злочином необережним тяжким.

Засуджений ОСОБА_5 відбуває покарання з 24.07.2023 р. За час перебування у ДУ «Черкаський СІЗО» до праці в СІЗО не залучався, стягнень та заохочень не мав.

У Державну установу «Кагарлицька виправна колонія (№ 115)» засуджений ОСОБА_5 прибув 28.08.2023 р.

28.08.2023 р. засудженого ОСОБА_5 було ознайомлено з умовами відбування покарання у ДУ «Кагарлицька виправна колонія (№ 115)».

Станом на 19.01.2024 р. засуджений ОСОБА_5 відбув вже 1/3 строку призначеного вироком суду за необережний тяжкий злочин.

За змістом ст. 82 КК України умовами заміни невідбутої частини покарання більш м`яким є:

?відбуття засудженим певної частини призначеного покарання, визначеної у частині четвертій цієї статті;

?наявність факту того, що засуджений став на шлях виправлення.

Висновки про те, чи став засуджений на шлях виправлення, можливо зробити врахувавши увесь комплекс даних, які характеризують засудженого, його поведінку, відношення до праці, відношення до вчиненого злочину та його наслідків, наявність заохочень, їх кількість та регулярність отримання, наявність чи відсутність стягнень, тощо.

У відповідності до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26.04.2002р. умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при заміні невідбутої частини строку основного покарання більш м`яким покаранням - того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений став на шлях виправлення.

Відповідно до ст. 82 КК України суд за наявністю визначених законом підстав вправі замінити засудженому невідбуту частину покарання більш м`яким покаранням. При цьому нове покарання визначається з урахуванням його розташування в системі покарань, зазначених в ст. 51 КК України.

Згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Ст. 6 КВК України передбачено, що виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Ресоціалізація - свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві. Необхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого. Основними засобами виправлення і ресоціалізації засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 82 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням.

Відповідно до ч. 3 ст. 82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

Пунктом 2 частини 4 статті 82 КК України передбачено, що заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим не менше 1/3 строку покарання, призначеного судом за злочин середньої тяжкості, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин.

Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш мяким» передбачено, що оскільки судовий розгляд питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії або служби у справах неповнолітніх по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Критеріями оцінки ступеня виправлення засудженого при застосуванні до нього положень ст. ст. 81, 82 КК України є:

- ставлення засудженого до дотримання вимог встановленого порядку відбування покарання (режим) за весь період відбування покарання;

- участь у суспільно-корисній праці;

- участь у виховних заходах;

- участь у загальноосвітньому та професійно-технічному навчанні;

- участь у самодіяльних організаціях та соціально-корисна активність;

- участь у роботах з благоустрою установ та прилеглих територій,

- поліпшенні житлово-побутових умов засуджених або допоміжних робіт по забезпеченню установи продовольством;

- прагнення засудженого до відшкодування нанесених злочином збитків, сплати аліментів (за наявності виконавчих листів);

- визнання своєї вини у вчиненому злочині і каяття в ньому;

- підтриманні соціально-корисних зв`язків та позитивних намірів на життя після звільнення.

Тобто, при вирішенні питання про те, чи довів засуджений своєю добросовісною поведінкою і відношенням до праці своє виправлення, суд виходить з аналізу усього процесу виправлення засудженого упродовж усього терміну відбування ним покарання, а не за короткий період часу.

Згідно характеристики на засудженого ОСОБА_5 вбачається, що за час відбування покарання у виправній колонії дотримується норм, які визначають порядок та умови відбування покарання, розпорядок дня в установі, порушень встановленого порядку відбування покарань не допускав. Протягом часу відбування покарання в установі мав поведінку позитивного спрямування. Підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими. Дотримується правомірних взаємовідносин та ввічливого ставлення з персоналом виправної колонії. Спальне місце та при ліжкову тумбочку утримує в чистоті та порядку, має охайний зовнішній вигляд. Дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує тільки за призначенням. Виконує законні вимоги персоналу установи виконання покарань.

Досліджуючи дані про особу засудженого, що містяться в матеріалах даної справи, характеристиці, довідці про заохочення і стягнення, - суд встановив, що засуджений має одне заохочення, і то яке отримав не задовго від розгляду питання засудженого у колонії.

Щодо ставлення засудженого до злочину, то слід зазначити наступне. У характеристиці на засудженого зазначено, що згідно інформації з вироку суду, вину визнав повністю та щиро розкаявся. Під час бесід засуджений зазначає, що шкодує про те, що через його неуважність та самовпевненість невинна особа отримала тяжкі тілесні ушкодження. Частково відшкодував завдані злочином збитки потерпілим. Відшкодував процесуальні витрати, понесені судом під час розгляду кримінальної справи. Проте дана інформація не відповідає дійсності, оскільки згідно вироку суду обвинувачений вину визнав частково, і внаслідок його дій настала смерть потерпілого. Окрім того, слід зазначити, що злочин був вчинений у 2016 році і засуджений відшкодував потерпілому лише за весь час 20000 грн., що є незначною.

Окрім того, ФОП ОСОБА_6 під час вільного пояснення повідомив, що засуджений працював із ним разом у батька, займаючись розведенням свиней та великої рогатої худоби, а засуджений ОСОБА_5 повідомив, що певний час був без роботи, а тому не міг відшкодовувати потерпілому збитки.

Щодо самого працевлаштування, то слід зазначити наступне.

Фізична особа підприємець ОСОБА_6 зареєстрував своє підприємство 28.12.2023 року. Будь яких відомостей про те, що раніше цим видом підприємства займався батько засудженого та представника потерпілого до суду не надано, а лише вбачається, що дана особа зареєструвалася лише напередодні для вирішення питання щодо заміни покарання засудженому ОСОБА_5 .

Окрім того, є певні розбіжності у документах, насамперед у гарантійному листі зазначено ПП « ОСОБА_6 », а у виписку з ЄДР зазначено як ФОП.

Щодо відшкодування витрат потерпілим, то засудженим після винесення вироку першою інстанцією зробив лише відшкодування у сумі 7999 грн. 00 коп., при цьому по вироку суду відшкодування на користь потерпілого становить трохи більше 400 000,00 грн.

Зазначення засудженим про неможливість відшкодування цивільного позову так як він не має можливості, оскільки відбуває покарання у колонії, не можливо взяти до уваги, оскільки засуджений суттєво не вчиняв будь-які дії щодо погашення завданих збитків, знаючи при цьому, про наявність цивільного позову.

Разом з тим, відповідно до ст. 82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`якою застосовується в кожному конкретному випадку індивідуально, вирішується на розсуд суду і відноситься до його дискреційних повноважень.

Крім того, засуджений ОСОБА_7 вину у вчиненні злочину визнавав під час розгляду кримінального провадження, так визнає частково на тепер, про перебування під час вчинення злочину, передбаченого ст. 286 ч. 2 КК України у стані як наркотичного, так і алкогольного сп`яніння, так і перебування за кермом без посвідчення водія.

Отже, суд дійшов до висновку про передчасність застосування положень ст. 82 КК України з урахуванням того, що шлях виправлення засудженого має пройти певні часові проміжки, які не можуть бути скорочені шляхом застосування заохочень, позитивної поведінки, відсутність стягнень, оскільки до кінця строку відбуття покарання залишається ще досить тривалий проміжок часу.

Враховуючи викладене, на теперішній час суд не вбачає підстав для заміни ОСОБА_5 невідбутої частини покарання більш м`яким, а тому у задоволенні подання ДУ «Кагарлицька виправна колонія (№115)» та клопотання засудженого слід відмовити.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст.. 537, 539 КПК України, ст.. 82 КК України, постановою Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш мяким» № 2 від 26 квітня 2002 р., суд, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні подання начальника Державної установи «Кагарлицька виправна колонія (№115)» про заміну основного покарання більш м`яким у відношенні засудженого ОСОБА_5 відмовити.

У задоволенні заяви засудженого ОСОБА_5 про заміну невідбутої частини строку основного покарання більш м`яким покаранням, а саме: на виправні роботи відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Кагарлицький районний суд Київської області протягом 7 діб з дня проголошення.

Суддя ОСОБА_1