Провадження №1-кп/447/168/23
Справа №447/589/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.11.2023 року Миколаївс ький районний суд Львівської області

в складі: головуючої судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у судовому засіданні кримінальне провадження № 0000026 від 06.02.2023 про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Буща Дубенського району Рівненської області, громадянина України ,неодруженого, раніше не судимого, студента Новороздільського політехнічного коледжу, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,

з участю: прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

захисника ОСОБА_5

потерпілого ОСОБА_6

представника потерпілого ОСОБА_7

встановив:

ОСОБА_3 , 04 лютого 2023 року, приблизно о 17:30 год., знаходячись на тротуарі за адресою: АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, вступив в словесну суперечку з потерпілим ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у ході якої вирішив заподіяти останньому тілесні ушкодження. Реалізуючи свій протиправний намір ОСОБА_3 , усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх злочинних дій, маючи на меті заподіяти тілесні ушкодження, підійшов до ОСОБА_6 та умисно наніс йому два удари кулаком правої руки в ділянку голови, чим спричинив потерпілому тілесні ушкодження у вигляді: «навколо орбітальна гематома повік лівого ока, гематома нижньої повіки правого ока», клінічно: «3ЧМТ, Струс головного мозку», та рентгенологічно «лінійний перелом кісток спинки носа», які за ступенем тяжкості відносяться до легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 125 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчиненому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 2 ст. 125 КК України не визнав. Пояснив, що 04.02.2023 у темну пору доби він з ОСОБА_8 йшли в магазин 777 в м. Новий Розділ по вул. Л. Українки, вийшовши з магазину до нього підійшов ОСОБА_9 і сказав, «я ж тобі говорив не ліз не в своє діло», і наніс йому першим удар в ліву ділянку лоба, конфлікт тривав п`ять хвилин. Почув як по лобі тече кров, після чого ОСОБА_10 хотів ще раз замахнутися і вдарити, і в цей момент він взяв потерпілого ОСОБА_6 за праву руку і наніс йому прямий удар в ніс, після чого ОСОБА_11 впав на сідниці. Коли потерпілий піднявся і хотів ще раз вдарити його, тому взяв його за праву руку і наніс потерпілому ще один удар в ділянку ока. Повідомив, що після цього до них підійшли двоє чоловіків старшого віку і розняли їх, ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 залишилися на місці, і він пішов до дому одразу, рідним повідомив, що впав на вулиці. Потурай ОСОБА_11 висловлювався до нього нецензурними словами, які викликали сум та хвилювання, ці слова міг чути ОСОБА_15 . Повідомив, що вдарив ОСОБА_6 з метою самозахисту, в соціальній мережі Інстаграм написав йому слова вибачення. Повідомив, що колись навчався з ОСОБА_6 в одній групі, товаришували, до конфлікту вже тиждень між собою не ладнали, знав, що ОСОБА_6 має проблеми із здоров`ям та схильний до вирішення ситуацій з застосуванням насильства. Повідомив, що із заявою про нанесення ОСОБА_6 йому удару в поліцію не звертався, щоб не було шуму.

Вважає, що в його діях відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.

Незважаючи на невизнання обвинуваченим своєї вини, суд, безпосередньо дослідивши докази подані під час судового розгляду, як стороною обвинувачення такі стороною захисту, оцінюючи їх в сукупності, з точки зору достатності та взаємозв`язку, провівши у повному обсязі судовий розгляд, допитавши потерпілого, допитавши свідків, обвинуваченого ОСОБА_3 дослідивши інші нижче наведені докази, перевіривши доводи учасників процесу, дійшов висновку ,що вина повністю та об`єктивно підтверджується наступними дослідженими по справі доказами, яким судом надано ретельну оцінку з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, а саме:

даними в судовому засіданні показаннями потерпілого ОСОБА_6 , який повідомив, що колись навчався з обвинувачем в одній групі в училищі № 5 в м. Новий Розділ, 04.02.2023 він з ОСОБА_16 йшли в напрямку магазину «Рукавичка», що в м. Новий Розділ, позаду них йшли обвинувачений та ОСОБА_15 , привіталися з ними. ОСОБА_3 нецензурно висловився на їхню адресу, ОСОБА_17 зайшов в магазин «777» за сигаретами, а ОСОБА_18 сам підійшов до нього, несподівано наніс йому два удари в обличчя, з проміжком у кілька хвилин, після чого у нього почала текти кров з носа. Далі, до них підбігли два чоловіки незнайомі старшого віку і почали щось говорити, обвинувачений одразу пішов в невідомому напрямку. Коли кров зупинилася, пішов додому, приліг, оскільки боліла голова, надалі пригадує, що з станції швидкої допомоги його доставили у лікарню в м. Стрий. Повідомив, що заяву працівникам поліції про ці події написав особисто в лікарні. Повідомив, що в час коли мав місце інцидент повинен був вколоти інсулін, ОСОБА_3 було відомо про його проблеми із здоров`ям;

даними в судовому засіданні показаннями свідка ОСОБА_14 , який є знайомим з обвинуваченим та другом потерпілого, повідомив, що 04.02.2023 йшов з потерпілим біля магазину «Рукавчика» та «777» , коли до них підійшли обвинувачений з ОСОБА_19 , щось казали на їхню адресу (що точно не пригадує), на що вони не звернули увагу. Коли свідок вийшов з магазину «777» побачив, що обвинувачений ОСОБА_3 наносив ОСОБА_6 два удари в обличчя та ніс, після чого він почав відтягувати обвинуваченого ОСОБА_3 від потерпілого ОСОБА_6 . На місці події ще були двоє інших незнайомих чоловіків, які допомогли в цьому. Після цього обвинувачений та ОСОБА_15 пішли в невідомому напрямку, далі в потерпілого ОСОБА_6 потекла кров з носа. Свідок провів потерпілого до дому, який неодноразово зупинявся, оскільки погано себе почував;

даними в судовому засіданні показаннями свідка ОСОБА_13 , який є знайомим з потерпілим та другом обвинуваченого, навчається в Новороздільському професійний фаховому коледжі № 5, та повідомив, що 04.02.2023 близько 17 -18 год біля магазину « 777» в м. Новий Розділ, разом з обвинуваченим ОСОБА_3 зустріли ОСОБА_6 та ОСОБА_20 , потерпілий почав словесно висловлюватися щодо ОСОБА_21 , зі словами «щоб той не ліз не в своє діло». Обвинувачений ОСОБА_3 взяв за ліве плече потерпілого і сказав, «щоб той не кричав», після цього, ОСОБА_6 наніс удар ОСОБА_3 в голову в ділянку ока, далі обвинувачений ОСОБА_3 наніс потерпілому ОСОБА_6 удар в ніс. Після цього обвинувачений та потерпілий нанесли один одному 2-3 удари , не пригадує куди саме, їх роз`єднали люди старшого віку. Після інциденту бачив кров на потерпілому;

протоколом проведення слідчого експерименту від 15.02.2023 з фототаблицею та додатком до протоколу диском з відеозаписом, з якого вбачається, що в службовому кабінеті №22 ВнП № 2 Стрийського РУП ГУНП у Львівській області, з дотриманням вимог ст.ст. 104, 223, 240 КПК України, проведено слідчий експеримент з метою перевірки та уточнення відомостей: спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_6 . Слідчим експериментом встановлено, що свідку ОСОБА_13 запропоновано повідомити про обставини спричинення тілесних ушкоджень та продемонструвати механізм спричинення таких обвинуваченим потерпілому під час якого свідок ОСОБА_13 розповів, що 04.02.2023 близько 17 год 30 хв був разом з ОСОБА_22 біля магазину «777» , що по вул. Л. Українки, 23 у м. Новий Розділ, де між ОСОБА_22 та ОСОБА_23 мав місце словесний конфлікт. Свідок повідомив, що ОСОБА_18 тримаючи лівою рукою за праву руку ОСОБА_24 , завдав ОСОБА_25 два удари в голову, а саме в ніс та око, після чого в ОСОБА_24 потекла кров. Повідомив, що після цього конфлікт закінчився, ОСОБА_11 та ОСОБА_21 розійшлися в різні сторони. Свідок з допомогою статиста продемонстрував, як було завдано ОСОБА_3 тілесні ушкодження ОСОБА_6

протоколом проведення слідчого експерименту від 01.03.2023 з фототаблицею та з додатком до протоколу диском з відеозаписом, з якого вбачається, що в службовому кабінеті №22 ВнП № 2 Стрийського РУП ГУНП у Львівській області, з дотриманням вимог ст.ст. 104, 223, 240 КПК України, проведено слідчий експеримент з метою перевірки та уточнення відомостей: спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_6 . Слідчим експериментом встановлено, що свідку ОСОБА_14 запропоновано повідомити про обставини спричинення тілесних ушкоджень та продемонструвати механізм спричинення таких обвинуваченим потерпілому. Свідок ОСОБА_14 повідомив про обставини спричинення тілесних ушкоджень, які мали місце 04.02.2023, після цього продемонстрував на статисту, як обвинувачений ОСОБА_3 04.02.2023 між 17 год 30 хв 18 год 00 хв біля магазину «777» , що по вул. Л. Українки, 23 у м. Новий Розділ, раптово схопивши та тримаючи потерпілого ОСОБА_6 своєю лівою рукою за його праву руку, завдав ОСОБА_6 два удари в голову, а саме в ніс та око, після чого в потерпілого потекла кров. Повідомив, що після цього конфлікт закінчився, він та ОСОБА_21 розійшлися в різні сторони. Свідок з допомогою статиста продемонстрував, як було завдано ОСОБА_3 тілесні ушкодження ОСОБА_6

протоколом проведення слідчого експерименту від 07.03.2023 з фототаблицею та з додатком до протоколу диском з відеозаписом, з якого вбачається, що в службовому кабінеті №22 ВнП № 2 Стрийського РУП ГУНП у Львівській області, з дотриманням вимог ст.ст. 104, 223, 240 КПК України, проведено слідчий експеримент з метою перевірки та уточнення відомостей: спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_6 . Слідчим експериментом встановлено, що підозрюваному ОСОБА_3 запропоновано повідомити про обставини спричинення тілесних ушкоджень та продемонструвати механізм спричинення таких обвинуваченим потерпілому. ОСОБА_3 розповів, що 04.02.2023 близько 17 год 30 хв йшов разом з ОСОБА_8 біля магазину «777» , що по вул. Л. Українки, 23 у м. Новий Розділ, на тротуарі дороги зустрівся з колишнім одногрупником з ліцею ОСОБА_23 , з яким мав конфлікт через дівчину. Після словесного конфлікту, він схопивши та тримаючи своєю лівою рукою за праву руку ОСОБА_24 , завдав йому два удари в голову, а саме в ніс та око. Повідомив, що ОСОБА_11 у відповідь також намагався завдати удар, однак не зміг, після цього конфлікт закінчився. Обвинувачений з допомогою статиста продемонстрував, як завдавав тілесні ушкодження ОСОБА_26 ;

заявою ОСОБА_6 від 06.02.2023, адресованою начальнику ВПД № 1 Стрийського РУП ГУНП у Львівській області ОСОБА_27 , згідно з якою ОСОБА_6 просить прийняти міри до ОСОБА_3 2004 р.н., який 04.02.2023 близько 18 год 00 хв в м. Новий Розділ по вул. Л.Українки вчинив з ним конфлікт, під час якого завдав йому два удари в обличчя, внаслідок чого він отримав тілесні ушкодження;

даними з висновку експерта Відділення у місті Новий Розділ Стрийського районного відділення КЗ ЛОР «Львівське обласне бюро судово-медичних експертиз» ОСОБА_28 № 02 від 09.02.2023, з якого вбачається, що дана експертиза проведена на підставі постанови дізнавача СД ВП № 2 Стрийського РУП ГУНП у Львівській області ОСОБА_29 від 07.02.2023. Згідно з висновком у громадянина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до даних судово-медичного огляду та наданих медичних документів виявлено наступні ушкодження: «навколо орбітальна гематома повік лівого ока, гематома нижньої повіки правого ока, клінічно: ЗЧМТ, струс головного мозку та рентгенологічно «лінійний перелом кісток спинка носа». Вказані ушкодження утворилися від дії твердого предмету, можливо кулаків, по давності утворення можуть відповідати часу 04.02.2023 та відносяться до легкого тілесного ушкодження з короткотривалим розладом здоров`я; в ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до наданих медичних документів виявлено цукровий діабет першого типу середньої важкості , в стадії декомпенсації, діабетична ретинопатія;

витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000026 від 06.02.2023, відповідно до якого 06.02.2023 на адресу ВПД № 1 із заявою звернувся ОСОБА_9 , щоб прийняти міри до М.Кондратюка 2004 р.н. , який 04.02.2023 близько 18 год 00 хв в м. Новий Розділ по вул. Л.Українки вчинив з ним конфлікт, під час якого завдав йому два удари в обличчя, спричинивши тілесні ушкодження ;

рапортом на ім`я начальника ВПД № 1 Стрийського ГУНП у Львівській області від інспектора-чергового ОСОБА_30 про те, що 05.02.2023 о 06:05 год. надійшло повідомлення із служби 102 про те, що 05.02.2023 Стрийська ЦРЛ повідомили, що вчора о 18:00 год відома особа побила ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 . Діагноз: струс головного мозку, навколоорбітальна гематома зліва. Госпіталізований в травматологію.

Суд частково приймає до уваги показання свідка ОСОБА_31 , оскільки її показання хоча і не прямо підтверджують обставини вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, однак мають значення для встановлення істини по справі. Так, свідок ОСОБА_31 , яка є мамою потерпілого, в судовому засіданні показала, що 04.02.2023 приблизно о 19 год їй зателефонував друг її сина - ОСОБА_17 та сказав, що ОСОБА_21 побив ОСОБА_25 . Надалі, біля під`їзду зустріла сина з ОСОБА_16 , на куртці та штанах ОСОБА_25 була кров, син повідомив, що хоче прилягти, бо йому погано, далі почалася в нього блювота, близько 23.00 викликали карету швидкої допомоги, яка доставила їх в лікарню в смт. Розділ, після виклику хірурга відправили в м. Стрий, де лікарі повідомили працівників поліції, оскільки травма була нанесена на вулиці. Повідомила, що син має цукровий діабет, в лікарні перебував до 08.02.2023. Надалі, 09.02.2023 звернулися до лікаря-невропатолога, яка призначила МРТ, син після виписки з лікарні пролежав вдома 21 день, втратив 5 кг ваги.

Захисник у поданому суду клопотанні просить визнати недопустимим доказом у справі висновок експерта № 02 від 09.02.2023, оскільки при проведенні експертизи експерт досліджував медичні документи, зокрема історію хвороби № 1172 потерпілого ОСОБА_6 , яку йому безпосередньо надала мама потерпілого - ОСОБА_31 , адже для проведення експертизи скеровувався лише потерпілий, що підтверджується постановою про призначення експертизи від 07.02.2023. Також зазначає, що у висновку № 02 від 09.02.2023 експерт покликається на перелом кісток спинки носа у потерпілого, однак дослідження рентгенографії експерт не проводив, як і відсутні докази щодо розладу здоров`я потерпілого понад 6 днів як це передбачено Правилами судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України від 17.01.1995 № 6.

Стосовно вищезазначених доводів захисника, суд зазначає наступне.

Згідно з ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини. Суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, діяння, визначені у ч.2 ст. 87 КПК України. Недопустимими є також докази, що були отримані в порядку, зазначеному у ч. 3 ст. 87 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст. 89 КПК України суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення крім випадків, встановлених ч.2 ст. 89 КПК України.

Суб`єктами збирання доказів зі сторони обвинувачення є слідчий, дізнавач, прокурор, а у випадках отримання доручення в порядку частини 2 статті 41 КПК, - оперативні підрозділи.

Частиною 2 статті 93 КПК визначені способи збирання доказів стороною обвинувачення, до яких належать проведення слідчих (розшукових) та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Разом з тим, згідно із частиною 4 статті 69 КПК, експерт не має права за власною ініціативою збирати матеріали для проведення експертизи.

З висновку судово-медичної експертизи 09.02.2023 вбачається, що вона проведена за участю потерпілого, на підставі постанови дізнавача сектору дізнання ВП № 2 Стрийського РУП ГУНП у Львівській області від 07.02.2023, наданих медичних документів.

Судом встановлено, що відповідно до постанови про призначення судово-медичної експертизи від 07.02.2023 дізнавач скеровував потерпілого ОСОБА_6 на експертизу.

Слідчий мав би особисто отримати від потерпілого медичні документи, оглянути їх і надати експертові разом з постановою про залучення експерта для проведення експертизи.

Проте, перевіряючи правильність оцінки зазначеного висновку експерта з точки зору допустимості, суд виходить з наступного: висновок експерта є самостійним джерелом доказів (частина 2 статті 84 КПК), залучення експерта для проведення експертизи відбувалося на підставі постанови дізнавача в порядку, передбаченому статтею 243 КПК; експерт є належним суб`єктом для проведення цього виду експертних досліджень і відповідає вимогам, що висуваються частинами 1, 2 статті 69 КПК та Законом України «Про судову експертизу»; експерт не здійснював за власною ініціативою збирання матеріалів для проведення експертизи; отримання ним безпосередньо від мами потерпілого медичної документації не призвело до істотного порушення прав та свобод людини, а також не вплинуло на достовірність отриманих висновків.

У судовому засіданні сторона захисту не заявляла клопотань про допит експерта, який проводив експертизу, не ставила під сумнів достовірність медичної документації, яка стосується потерпілого ОСОБА_6 , дослідженої експертом, також не заявляла клопотань щодо проведення додаткової (повторної) експертизи.

З огляду на зазначене, суд не вбачає підстав для визнання недопустимим доказом висновку експерта № 02 від 09.02.2023.

Стосовно доводів захисника про те, що протокол проведення слідчого експерименту від 07.03.2023 з підозрюваним ОСОБА_3 є неналежним доказом, оскільки при проведенні слідчої дії було порушено право ОСОБА_3 на захист, суд зазначає, що відповідно до протоколу роз`яснення права на захист від 07.03.2023 таке право було роз`яснено ОСОБА_3 о 15 год 40 хв, який зазначив, що не бажає участі адвоката, про що проставив свій підпис на протоколі.

Усі досліджені в судовому засіданні письмові докази є належними, допустимими і достовірними, такі зібрані в порядку, встановленому КПК України, жодної підстави, передбаченої ст.87 КПК України для визнання вказаних доказів недопустимими судом не встановлено.

Процесуальні докази, наведені у вироку прямо підтверджують той факт, що досліджені в судовому засіданні докази, які суд визнає належними та допустимими, зібрані в порядку встановлену законом та жодного сумніву у своїй законності та правдивості не викликають.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_3 за ч.2 ст.125 КК України, умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

За таких обставин, проаналізувавши та оцінивши об`єктивно досліджені у судовому засіданні, відповідно до вимог ст.ст. 85, 94 КПК України, вказані вище всі докази, надані сторонами кримінального провадження, в їх сукупності, враховуючи їх логічність, послідовність та узгодженість між собою, суд повно та всебічно з`ясував та встановив під час судового розгляду обставини вчинення кримінального правопорушення та дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України в судовому засіданні доведена повністю.

Підстав для кваліфікації вчиненого за іншими статтями Кримінального кодексу України суд не вбачає.

Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , судом не встановлені.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , судом не встановлені.

Обвинувачений ОСОБА_32 вчинив умисне кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 125 КК України, яке відповідно до статті 12 КК України, є кримінальним проступком.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання суди мають керуватися принципами призначення покарання, до яких належить, у тому числі, принцип індивідуалізації та принцип справедливості покарання. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання повинні відповідати один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Обвинувачений ОСОБА_3 типово характеризується за місцем проживання, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря нарколога не перебуває, раніше несудимий.

Дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, обставини вчинення кримінального правопорушення, а також дані про особу обвинуваченого, відсутність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_3 слід призначити покарання у виді штрафу в межах санкції ч. 2 ст. 125 КК України.

На адресу суду від ОСОБА_6 надійшов цивільний позов до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням в розмірі 50 000 грн. моральної шкоди, 9 716,39 грн. майнової шкоди, 8 000 грн. витрат на правову допомогу.

ОСОБА_6 позовні вимоги мотивує тим, що оскільки внаслідок отриманої травми, йому стало гірше, 05.02.2023 він був госпіталізований до Стрийської ЦРЛ, де перебував на стаціонарному лікуванні з 05.02.2023 по 08.02.2023, а з 08.02.2023 по 24.02.2023 на амбулаторному лікуванні згідно з призначеним лікуванням. Відповідно призначень лікарів Стрийської ЦРЛ було пройдено платне магнітно-резонансе обстеження-томографія (МРТ)головного мозку у неврологічному корпусі ЛОКЛ (м.Львів вул. Некрасова,6), вартістю 1000 грн., репозицію перелому кісток спинки носа вартістю 1700 грн., здано аналізів та придбано ліків 7416,39 грн., загальна сума витрат по лікуванню становить 9 716,39 грн. 39 коп., що підтверджується фіскальними чеками. Додатково, зазначає, що внаслідок протиправних дій обвинуваченого з однієї сторони, він переніс досить нестерпний біль, який відчуває і на даний час, з іншої - відчуває неймовірний сором від пережитого, оскільки все відбувалось практично в колі його однолітків. Також наслідки удару спричинені йому в голову та травми у вигляді «лінійного перелому кісток спинки носа», призвели до того, що йому ставало важко дихати, аж до втрати свідомості, що спричинило суттєве підняття рівня цукру в крові та швидку втому.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_6 позовні вимоги підтримав у повному обсязі, з підстав, викладених у позовній заяві, просить позов задоволити. Зокрема, вказав, що після удару з`явився тривалий головний біль, рівень цукру підвищився, перед інцидентом його старший брат переніс операцію, за яким мама повинна була здійснювати догляд, оскільки виховує їх сама, мама оплачувала лікування, купувала ліки за свої кошти.

Цивільний відповідач ОСОБА_3 , заперечив щодо задоволення цивільного позову, підтримавши свої доводи викладені у відзиві на позов. У відзиві на позов зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази доцільності та необхідності придбання медичних препаратів та отримання медичних послуг, долучені квитанції не є належними доказами, оскільки частина з них датована після виписки позивача з медичного закладу (08.02.2023), долучені товарні чеки не містять найменування покупця , його підпису. Також зазначає, що цивільним позивачем не доведено причинно-наслідкового зв`язку між отриманою травмою та необхідністю витрат, не надано доказів на підтвердження заподіяної йому моральної шкоди, розміру її компенсації, мотивів нарахування. Також вказує на безпідставність вимог про стягнення витрат на правову допомогу, оскільки на підтвердження надання такої долучено лише рахунок. У судовому засіданні представник цивільного відповідача адвокат ОСОБА_5 зазначив, що потерпілий ОСОБА_6 використовує свою хворобу для незаконного збагачення.

Суд, заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали справи в частині цивільного позову, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дотримуючись принципів змагальності та диспозитивності судового процесу, оцінивши докази з точки зору належності, допустимості та достатності, вважає, що позов цивільного позивача у кримінальному провадженні підлягає до задоволення частково, з наступних підстав.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України).

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Статтею 128 КПК України передбачено, що особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов, зокрема до обвинуваченого за шкоду, завдану його діяннями. Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 129 КПК України, ухвалюючи, зокрема, обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Згідно з ч. 1 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки, а, згідно з п. 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Відповідно до ч. 1 ст. 1177 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Згідно із ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо

предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на її відшкодування.

Із врахуванням обставин, що позивачем не доведено розмір майнової шкоди, визначений ним у сумі 9 716,39 грн., відповідно на думку суду, така вимога підлягає до часткового задоволення, зокрема фіскальні чеки на суму 7 175,70 грн. не беруться судом до уваги оскільки є незрозумілим ким ці чеки були придбані, ким вони були використані та з якою метою, потерпілим не надано жодних доказів, які б свідчили про призначення йому лікарем до приймання таких медичних препаратів в тій кількості та в тих дозах, що вказані у наданих копіях фіскальних чеків.

Тому в цій частині з обвинуваченого підлягає стягненню на користь потерпілого сума матеріальних збитків у розмірі 2 540,69 грн., що включають в себе вартість магнітно-резонансної томографії головного мозку та ліків, які були призначені ОСОБА_6 відповідно до виписки-епікризу із медичної картки стаціонарного хворого ОСОБА_6 № 1172 від 08.02.2023.

Частинами 1-3 ст. 23, ч. 1 ст. 1167 ЦК України, встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізичнаособа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч. 2 цієї статті.

Відповідно до п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до норм законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від

характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин, зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, однак, при цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності, обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Аналізуючи фактичні обставини кримінального провадження, суд дійшов висновку щодо обґрунтованості вини обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.

Вирішуючи питання щодо розміру завданої моральної шкоди, що підлягає стягненню, суд приймає до уваги тривалість моральних страждань і переживань потерпілого, оскільки внаслідок отриманих тілесних ушкоджень, обвинуваченим спричинено струс головного мозку та лінійний перелом кісток спинки носа, що призвело до того, що потерпілий переніс фізичний біль та емоційний стрес, який супроводжувався почуттям образи, тривоги, страху, нервозністю, невпевненістю у собі, побоюванням щодо стану здоров`я в майбутньому, враховуючи, що в потерпілого протягом тривалого часу виявлено цукровий діабет середньої важкості, про наявність якого було відомо обвинуваченому. Після вчинення протиправних дій, ОСОБА_3 не визнав своєї винуватості у вчиненому, не попросив вибачення у ОСОБА_6 та в добровільному порядку не відшкодував заподіяну шкоду.

Отже, беручи до уваги конкретні обставини провадження, наслідки, що наступили, характер і глибину душевних, емоційних, моральних страждань, які переніс потерпілий, їх тривалість, істотність вимушених змін у життєвих стосунках, та зважаючи на обставини при яких було заподіяно моральну шкоду, ґрунтуючись на принципах розумності і справедливості, суд вважає, що позовні вимоги потерпілого в частині відшкодування моральної шкоди підлягають до задоволення частково, а з відповідача ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 слід стягнути 10 000 грн. моральної шкоди, а в задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Визначаючи саме такий розмір грошового відшкодування моральної шкоди, суд враховує, що здоров`я людини є найвищою соціальною цінністю, позивач зазнав моральних страждань, істотність вимушених змін у життєвих стосунках. Ця сума, враховуючи особу обвинуваченого і характер його дій, на думку суду відповідає вимогам розумності та справедливості і за даних конкретних обставин не може вважатися явно завищеною чи надмірною.

На підтвердження факту понесення потерпілим витрат на професійну правничу допомогу в сумі 8 000 грн., яка зазначена в позовній заяві, суду надано копію рахунку-фактури № 03.23/04 від 17.04.2023 на суму 8000 грн., що включає в себе консультації в обсязі 5 годин, ознайомлення з наданими матеріалами кримінального провадження, медичними документами для визначення перспективності справи, аналіз отриманої інформації, пошук правових позицій, аналіз практики, підготовка цивільного позову, який виданий адвокатом ОСОБА_33

Вирішуючи питання щодо процесуальних витрат, суд має чітко дотримуватись вимог глави 8 КПК України, яка регламентує поняття процесуальних витрат у кримінальному процесі, їх види та порядок відшкодування.

Положеннями ч. 1 ст. 124 КПК України установлено, що у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.

До таких витрат відповідно до п. 1 ч. 1ст. 118 цього Кодексу належать витрати на правову допомогу.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 91 КПК України розмір процесуальних витрат, належить до обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Положеннями ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Для визначення розміру процесуальних витрат на правову допомогу, що підлягають відшкодуванню, крім договору про надання правової допомоги, особа має надати і оригінали документів, які підтверджують ці витрати, а також процесуально підтвердити надання правових послуг, складений процесуальний документ, вчинення процесуальної дії чи ознайомлення із процесуальними документами тощо.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у п. 48 постанови №10 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.01.2014 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені.

Відтак дане питання у кримінальному провадженні вирішується по аналогії з ЦПК.

Відповідно до ч. 4 ст. 62 ЦПК України повноваження адвоката як представника підтверджуються одним з таких документів: 1) довіреністю; 2) ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"; 3) дорученням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правничої допомоги, виданим відповідно до Закону України "Про безоплатну правничу допомогу".

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України).

Враховуючи, той факт, що суду не надано жодного доказу на підтвердження повноважень адвоката ОСОБА_34 як представника потерпілого при розгляді кримінальної справи № 447/589/23, позовна заява підписана безпосередньо потерпілим ОСОБА_6 , суд дійшов висновку про необхідність відмови в стягненні з цивільного відповідача витрат на правову допомогу в повному обсязі у зв`язку з безпідставністю.

Речові докази відсутні.

Запобіжний захід не обирався.

Керуючись ст.ст. 368, 371, 374 КПК України, суд, -

ухвалив:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.125 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 100 (ста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1 700 (одна тисяча сімсот) грн.

Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , матеріальну шкоду в сумі 2 540,69 грн. (дві тисячі п`ятсот сорок гривень та шістдесят дев`ять копійок ), та моральну шкоду в сумі 10 000 (десять тисяч) грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Миколаївський районний суд Львівської області.

Вирок може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду через Миколаївський районний суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок відповідно до ст. 532 КПК України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1