Житомирський апеляційний суд
Справа №295/9446/23 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст.82 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2023 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

засудженого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференції в м.Житомирі судове провадження №295/9446/23 за апеляційними скаргами засудженого ОСОБА_9 та його захисника адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Богунського районного суду м.Житомира від 05.10.2023,,

В С Т А Н О В И В:

Цією ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_7 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_9 , про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 вважає ухвалу суду першої інстанції незаконною та просить її скасувати, постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання захисники ОСОБА_10 про заміну невідбутої частини призначеного судом основного покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням засудженому ОСОБА_11 . Зазначає, що висновки суду першої інстанції не відповідають вимогам закону і судом першої інстанції не було проведено повного судового розгляду. Вказує, що засуджений ОСОБА_11 на даний час вже відбув понад 2/3 строку покарання, в період відбування покарання до ОСОБА_12 застосовувалися стягнення, але всі вони погашені, має два заохочення. Крім того, на даний час працевлаштований, також виконує разові доручення, приймає участь в організації виховних заходів, підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими, намагається утримувати в чистоті і порядку спальне місце, має охайний зовнішній вигляд. Зазначає, що в оскаржуваній ухвалі суду відсутні мотиви не врахування відомостей про особу засудженого, всіх відомостей про відбування ним покарання. Крім того, не в повній мірі враховано відомості про його соціальні зв`язки наявність як стримуючі фактори для уникнення майбутньої кримінальної поведінки. Посилається на те, що відповідно до гарантійного листа TOB «ЛEA ТРЕЙД» ОСОБА_9 беруть на виправні роботи із працевлаштуванням після звільненням на посаду менеджера зі збуту з окладом від 7000 грн. При цьому, виправні роботи дадуть йому можливість отримувати дохід і забезпечувати родину та допомагати хворобу батькові. Вважає, що ОСОБА_9 своєю належною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, що в свою чергу свідчить про наявність підстав для заміна невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням у вигляді виправних робіт.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_9 вважає ухвалу суду першої інстанції незаконною та просить її скасувати, постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання захисника в інтересах засудженого ОСОБА_9 і замінити йому невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі на покарання у виді виправних робіт. Вважає, що оскаржувана ухвала постановлена без достатніх підстав, без врахування всіх обставин справи та його особи, внесена з порушенням норм процесуального і матеріального права і тому ухвала підлягає до скасування. Посилається на те, що суд першої інстанції не взяв до уваги, що він на заходи виховного та профілактичного характеру реагує вірно, виконує законні вимоги адміністрації установи з представниками якої спілкується ввічливо, підтримує тісні родинні зв`язки з матір`ю, сестрою, одружений, має позитивні плани на майбутнє. На даний час з травня 2023р. працевлаштований робітником в майстерні ДУ «ЖУВП№8» і до своїх обов`язків відноситься сумлінно, а також приймає участь в проведені робіт з покращення побутових умов в установі. Вказує, що суд приймаючи рішення взяв до уваги лише стягнення, які в законному порядку погашені. При цьому проігнорував позитивні характеристики, які містяться в особовій справі та заохочення. Зазначає, що суд першої інстанції послався на висновки ступеня виправлення засудженого, підсумкова кількість балів в розділі ІІ-VІ становить «49» балів, що свідчить що він не став на шлях виправлення. Однак суд не взяв до уваги висновки по критерію «Ставлення до праці», що працевлаштований, приймає активну участь у суспільно-корисному житті відділення по роботі по благоустрою та поліпшенням житлово-побутових умов та інші розділи позитивних висновків даного документу. Вважає, що він сумлінною поведінкою на протязі строку відбуття покарання довів своє виправлення та став на шлях виправлення.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи засудженого ОСОБА_9 та його захисників в підтримку апеляційних скарг, позицію прокурора, який просив оскаржену ухвалу залишити без змін, перевіривши доводи апеляційних скарг, вивчивши матеріали провадження, а також ухвалу суду першої інстанції в межах, передбачених ст.404 КПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

З оскарженої ухвали вбачається, що приймаючи рішення про відмову в задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_9 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, суд першої інстанції діяв у відповідності до положень ст.82 КК України та ст.539 КПК України, відповідним чином мотивувавши свої висновки.

Чистиною 3 ст.82 КК України визначено, що заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

Згідно з ч.ч.1 та 3 ст.82 КК України особам, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26.04.2002 року №2 умовно - дострокове звільнення від відбування покарання, заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого та якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

В ході розгляду провадження встановлено, що ОСОБА_9 засуджений 20.12.2011 Оріхівським районним судом Запорізької області за ст.115 ч.2 п.6, 12; 487 ч.4; 289 ч.3; 70 ч.1, 71 КК України до 15 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна. Вирок набрав законної сили 14.03.2012.

Ухвалою Білозерського районного суду Херсонської області від 01.03.2016 на підставі ч.5 ст.72 КК України зараховано в строк покарання час тримання під вартою з 31.01.2011 по 14.03.2012 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Початок строку: 31.01.2011. Кінець строку: 18.12.2024. Відбував покарання у ДУ «Диканівська виправна колонія (№12)».

Крім того, ОСОБА_9 засуджений 13.09.2019 Червонозаводським районним судом м. Харкова за ст.ст.391, 71 КК України до 5 років 8 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна. Вирок набрав законної сили: 15.10.2019. Початок строку: 13.09.2019. Кінець строку: 13.05.2025.

Відповідно до ч.1 ст.6 КВК України під виправленням засудженого розуміється процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Як убачається з матеріалів провадження судом першої інстанції враховано, що засуджений ОСОБА_9 за час попереднього тримання та відбування покарання допустив сто двадцять п`ять порушень, за що сто двадцять п`ять разів притягувався до дисциплінарної відповідальності адміністрацією установи. Заохочень не мав. В державній установі "Житомирська установа виконання покарань (№8)" засуджений ОСОБА_9 відбуває покарання з 13.07.2020. За цей час допустив три порушення встановлених вимог режиму тримання, за що двічі притягувався до дисциплінарної відповідальності адміністрацією установи та один раз з ним було проведено бесіду виховно-профілактичного характеру. На даний час, всі раніше накладені стягнення, погашені у встановлений законом термін. Має два заохочення. Після неодноразових бесід виховно-профілактичного характеру засуджений змінив свою поведінку на кращу сторону та виявив бажання працювати у майстерні установи. На даний час працевлаштований робітником у майстерні установи та приймає участь в проведенні робіт з покращення побутових умов в установі. До своїх обов`язків відноситься добре. Дотримується встановленого режиму тримання та правил поведінки під контролем адміністрації установи. Намагається підтримувати дружні стосунки із засудженими позитивної спрямованості. В спілкуванні з представниками адміністрації установи тактовний. Приймає участь у програмі диференційованого виховного впливу "Фізкультура та спорт". Завдання програми виконує в повному обсязі. На профілактичних обліках в установі на даний час не перебуває. Зі слів засудженого вину в скоєному злочині визначає.

Судом першої інстанції враховано, що засуджений ОСОБА_9 в місцях позбавлення волі перебуває з 2011 року, оголошено 125 стягнень, які на даний час є погашені, а заохочення отримав тільки у 2023 році, переважну частину часу засуджений працевлаштований не був.

Крім того, судом першої інстанції враховано висновок щодо ступеня виправлення засудженого, згідно витягу з протоколу №16 від 14.07.2023 комісією ДУ «Житомирська установа виконання покарань (№8)» підсумовано загальну кількість балів розділів II-VI, яка становить «49» балів, що свідчить про те що засуджений ОСОБА_9 не став на шлях виправлення та не може бути представлений до заміни невідбутої частини покарання більш м`яким за ст. 82 КК України.

Аналізуючи дані про поведінку засудженого та ставлення його до праці за весь період відбування покарання, суд першої інстанції правильно зазначив, що засуджений ОСОБА_9 по теперішній час не довів досягнення ним виправлення, що є обов`язковою підставою для заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, а наявність декількох заохочень, застосованих адміністрацією установи до засудженого, та періодичне працевлаштування не доводять того, що засуджений став на шлях виправлення в розумінні положень ст.82 КК України, так як для такого висновку повинні бути наявні докази, які засвідчують, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці в період усього строку відбування покарання довів, що став на шлях виправлення.

З таким висновком суду погоджується й апеляційний суд та вважає, що вищенаведене свідчить про не достатню готовність засудженого до самокерованої правослухняної поведінки, а отже клопотання захисника про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким наразі є передчасним.

Апеляційний суд приходить до висновку, що розглядаючи клопотання захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_9 , в порядку ст.82 КК України, суд першої інстанції повно і об`єктивно дослідив наявність підстав для заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, в тому числі на які посилається захисник та засуджений, прийшов до вірного висновку про відсутність підстав для застосування вимог ст.82 КК України, а саме заміни ОСОБА_9 невідбутої частини покарання на більш м`яке.

Крім того, суд апеляційної інстанції зауважує, що заміна невідбутої частини покарання на більш м`яке є виключно заохочувальною нормою кримінального та кримінально-виконавчого законодавства, має на меті стимулювання засуджених до чіткого виконання правил внутрішнього розпорядку, дотримання вимог режиму відбування покарання, прагнення до продуктивної праці, відшкодування матеріальних збитків, нанесених злочином, каяття у скоєному злочині, і з огляду на це, такі дії засудженого не можна розцінювати як сумлінну поведінку та належне ставлення до праці, а тому, суд першої інстанції правильно дійшов висновку, що засуджений своїм відношенням до праці та поведінкою не довів своє виправлення та перевиховання і обґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання останнього.

Всі доводи захисника ОСОБА_7 та засудженого ОСОБА_9 , викладені в апеляційних скаргах були предметом розгляду в суді першої інстанції, які були перевірені та враховані під час розгляду даного провадження.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що оскаржувана ухвала є законною та обґрунтованою, підстави для її зміни чи скасування відсутні.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги засудженого ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Богунського районного суду м.Житомира від 05.10.2023, якою відмовлено в задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_7 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_9 , про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, - без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді :