Справа № 488/386/22
Провадження № 1-кп/488/139/23 р.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.10.2023 року м. Миколаїв

Корабельний районний суд м.Миколаєва у складі головуючої судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши клопотання прокурора про продовження міри запобіжного заходу відносно

ОСОБА_3 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3

захисника ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:

На розгляді Корабельного районного суду м.Миколаєва перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_3 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, тобто в спричиненні умисного тяжкого тілесного ушкодження.

04.10.2023 року до суду надійшло клопотання прокурора про продовження відносно ОСОБА_3 раніше обраної міри запобіжного заходу у виді тримання під вартою, строк дії якої спливає 07 жовтня 2023 року.

В обгрунтування свого клопотання прокурор зазначає, що продовжують існувати ризики ухилення обвинуваченого від суду, що було підставою для його розшуку, наявність ризиків впливу на потерпілого та свідків, які ще не допитані судом, а також ризику вчинення ним нового злочину.

Обвинувачений повідомив, що отримувати копію даного клопотання відмовився. Проти задоволення останнього заперечував.

Його захисник проти задоволення даного клопотання заперечував, пояснив, що клопотання є ідентичними, просив обрати відносно ОСОБА_3 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, за адресою, що наявна в матеріалах даного кримінального провадження.

Приймаючи рішення щодо міри запобіжного заходу, суд виходить з такого.

Суд зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

У відповідності до норм КПК України, на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду провадження по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи не винною у вчиненні злочину.

На даному етапі кримінального провадження, у суду немає підстав вважати, що висуваючи підозру та обвинувачення ОСОБА_3 , орган досудового розслідування діяв недобросовісно та не маючи для того законних підстав.

Приймаючи рішення щодо продовження запобіжного заходу, про який заявлено прокурором, суд також враховує практику ЄСПЛ.

Так, у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його не можливо відвернути, не взявши особу під варту.

Вирішуючи питання щодо обгрунтованості заявлених ризиків відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , суд враховує, що останній обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину проти здоров`я людини, зокрема за ч.1 ст.121 КК України, за яке законом передбачене покарання у виді позбавлення волі строком від 5 до 8 років. За версією обвинувачення, тілесні ушкодження потерпілому спричинено із застосуванням ножа, шляхом нанесення двох ударів у життєво важливі органи.

Отже, усвідомлюючи тяжкість покарання, що може бути призначене ОСОБА_3 , у разі визнання його винним за наведеним обвинуваченням, останній може вдатись до втечі.

Більш того, відносно обвинуваченого раніше вже обирався запобіжний захід у виді тримання під вартою, після зміни останнього на особисте зобов`язання, ОСОБА_3 змінив місце проживання, не повідомивши про це суд, хоча і виходив на зв`язок та деякий час прибував до Ковельського районного суду для участі в судовому засіданні через відеоконферентзв`язок.

В той же час, з 7 лютого 2023 року ОСОБА_3 систематично не виконував процесуального обов`язку прибувати до суду, за даними рапорту щодо виконання приводу обвинуваченого останній в АДРЕСА_1 не проживає. Сам обвинувачений вказав, що проживає саме за цією адресою та зі слів сусідів обізнаний про прибуття до нього працівників поліції, в той же час до суду знову ж таки не прибував, що свідчить про його свідоме ухилення від суду.

Щодо ризиків незаконного впливу на потерпілого та свідків, а також можливість вчинення обвинуваченим іншого злочину, то з часу звільнення обвинуваченого з-під варти, останній не здійснював спроб зв`язатись та здійснювати вплив на потерпілого та свідків, дані про притягнення його до адміністративної чи кримінальної відповідальності відсутні. За такого, дані ризики свого підтвердження не знайшли.

В той же час, приймаючи до уваги реальність ризику ухилення обвинуваченого від суду, положення ст.183 КПК України, тяжкість обвинувачення, пред`явленого ОСОБА_3 та міри покарання, передбаченої за даним обвинуваченням у разі доведеності його винним, приймаючи до уваги, що змінились сімейні обставини обвинуваченого, який в даний час не має міцних соціальних зв`язків та відсутні чинники, які б утримали його від втечі, застосування міри запобіжного заходу у виді тримання під вартою є виправданою та необхідною для запобігання заявленим ризикам, чого неможливо досягти із застосуванням більш м`яких видів запобіжних заходів, і що саме запобіжний захід у виді тримання під вартою в повній мірі відповідатиме меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу, в тому числі зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Стосовно позиції захисника щодо можливості обрання обвинуваченому міри запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, то з огляду на наведені вище обставини, інший запобіжний захід не здатен запобігти ризику переховування обвинуваченого та забезпечити його належну процесуальну поведінку.

З урахуванням стадії кримінального провадження, суд також вважає слушними доводи прокурора щодо строку, на який сторона обвинувачення просить продовжити даний вид запобіжного заходу.

Оскільки кримінальне правопорушення було вчинене із застосуванням насильства, суд, керуючись правом, наданим п.1 ч.4 ст.183 КПК України, не визначає заставу у кримінальному провадженні.

Керуючись ст.ст. 177, 183, 331 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб, тобто до 02 грудня 2023 року включно.

На ухвалу протягом п`яти днів з дня її оголошення до Миколаївського апеляційного суду безпосередньо може бути подано апеляцію, подача якої не зупиняє виконання ухвали.

Для обвинуваченого, який утримуються під вартою, вищевказаний строк на оскарження ухвали обчислюється з дня отримання її копії.

Суддя ОСОБА_1