490/5808/23 14.11.2023
н/п 1-кп/490/697/2023
Центральний районний суд м. Миколаєва
Справа № 490/5808/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2023 року м.Миколаїв

Центральний районний суд м.Миколаєва у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції в залі суду м.Миколаєва кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000638 від 09.05.2023 року, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Лимани Жовтневого району Миколаївської області, є громадянином України, має середню спеціальну освіту, неодружений, офіційно не працює, проходив військову службу по мобілізації на посаді оператора десантно-штурмової роти військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні матрос, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий:

- 19.12.2019 року Очаківським міськрайонним судом Миколаївської області за ч.2 ст.309 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений з іспитовим строком на 2 роки;

- 18.05.2023 року Корабельним районним судом м.Миколаєва за ч.1 ст.296 КК України до 1 року обмеження волі, на підставі ст.75 КК України звільнений з іспитовим строком на 1 рік;

- 04.09.2023 року Корабельним районним судом м.Миколаєва за ч.2 ст.15 ч.2 ст.185, ч.4 ст.70 КК України до 2 років обмеження волі, на підставі ст.75 КК України звільнений з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців, скасованого вироком Миколаївського апеляційного суду від 08.11.2023 року та засуджено до 1 року 6 місяців обмеження волі, на підставі ч.4 ст.70 КК України вирок Корабельного районного суду м.Миколаєва від 18.05.2023 року ухвалено виконувати самостійно,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

08.05.2023 року приблизно о 17:00 годині, більш точного часу в ході досудового розслідування встановити не надалося можливим, ОСОБА_3 перебував за місцем мешкання ОСОБА_5 , а саме за адресою: АДРЕСА_3 , де на побутовому підґрунті між потерпілим ОСОБА_5 та ОСОБА_3 розпочався словесний конфлікт, під час якого у ОСОБА_3 виник раптовий протиправний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 ..

Реалізуючи свій протиправний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх дій, їх караність, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, ОСОБА_3 взяв металеву ніжку від прасувальної дошки та, перебуваючи навпроти ОСОБА_5 , на кухні наніс нею не менш ніж два удари в область верхніх кінцівок ОСОБА_5 ..

В результаті вищезазначених дій, ОСОБА_3 спричинив потерпілому ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді переломів п`ясних кісток обох кистей, які за ступенем тяжкості відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 у пред`явленому йому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, винним себе визнав в повному обсязі та пояснив суду, що дійсно, 08.05.2023 року приблизно о 17:00 годині він перебував за місцем проживання свого товариша ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_3 , де разом з ним вживали спиртні напої. В ході спілкування, між ними виник словесний конфлікт на політичну тему, під час якого він взяв металеву палку та наніс нею близько двох ударів в область верхніх кінцівок ОСОБА_5 .. Після цього, на місце події приїхали працівники поліції та відвезли його до відділку поліції.

Крім власних показань обвинуваченого, його вина додатково підтверджується показами допитаного в судовому засіданні потерпілого.

Так, допитаний під час розгляду справи потерпілий ОСОБА_5 дав показання про те, що 08.05.2023 року приблизно о 17:00 годині він перебував за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_3 , і до нього в гості прийшов його знайомий ОСОБА_3 .. Під час спілкування, між ними виник словесний конфлікт, в ході якого ОСОБА_3 схопив металеву ніжку від прасувальної дошки та наніс йому декілька ударів в область верхніх кінцівок, коли він прикривався руками від ударів. Від отриманих ударів він почав кричати і його колишня дружина, яка в цей момент перебувала у сусідньому будинку, викликала працівників поліції. Після того, як працівники поліції забрали ОСОБА_3 до відділу поліції, він також спочатку поїхав до поліції, а вже потім до лікарні, де йому було встановлено діагноз: "перелом п`ясних кісток обох кистей". Просив обвинуваченого ОСОБА_3 суворо не карати.

Крім того, факт спричинення ОСОБА_5 тілесних ушкоджень об`єктивно підтверджується висновком додаткової судово-медичної експертизи Миколаївського обласного бюро судово-медичної експертизи від 20.06.2023 року №494, згідно якого у ОСОБА_5 мають місце тілесні ушкодження у вигляді переломів п`ясних кісток обох кистей. Дані тілесні ушкодження могли утворитися від дії тупих твердих предметів. Утворення даних ушкоджень в строк, який вказаний в постанові - не виключається. По ступеню тяжкості дані тілесні ушкодження відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я. Локалізація та характер ушкоджень, свідчать про те, що вони могли утворитися не менш ніж від двох травматичних впливів (ударів). Утворення даних переломів внаслідок удару (ударів) металевою трубою - не виключається.

Оскільки учасники судового провадження вважали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, судовий розгляд кримінального провадження було проведено у відповідності до вимог ч.3 ст.349 КПК України. При цьому судом їм було роз`яснено, що в цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Так, як обвинувачений ОСОБА_3 визнав фактичні обставини справи, що викладені у наведеному вище формулюванні обвинувачення, і жоден з учасників процесу ці обставини не оспорює, суд вважає їх встановленими та кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_3 за ч.1 ст.122 КК України, як спричинення умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисного ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, відповідно до ст.65 КК України, враховує тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, його особу, а саме те, що він раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих злочинів, неодружений, офіційно не працює, у період з липня 2022 року по квітень 2023 року проходив службу в ЗСУ, за даними КНП "Миколаївського обласного центру психічного здоров`я" Миколаївської обласної ради за медичною допомогою до лікаря-психіатра не звертався, не лікувався, неодноразово звертався до лікаря-нарколога, діагноз: "Гостра інтоксикація внаслідок вживання алкоголю, неускладнена", стаціонарно не лікувався, за місцем проживання характеризується негативно, а також відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно досудової доповіді, складеної Центральним районним відділом філії Державної установи "Центр пробації" в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях, з урахуванням інформації, що характеризує особистість обвинуваченого ОСОБА_3 , його спосіб життя, історію правопорушень, а також середню ймовірність вчинення повторного правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_3 без позбавлення або обмеження волі можливе, проте в умовах постійного контролю з боку органу пробації.

На підставі вищевикладеного, а також приймаючи до уваги обставини скоєння кримінального правопорушення, форму вини, мотив та спосіб його вчинення, суд вважає, що вказане кримінальне правопорушення вчинене ОСОБА_3 з мотивів, породжених його антисоціальним способом життя, і свідчать про те, що обвинувачений не бажає ставати на шлях виправлення, має намір продовжувати злочинну діяльність та є суспільно небезпечним для оточуючих, а тому обвинуваченому ОСОБА_3 слід призначити покарання в межах санкції ч.1 ст.122 КК України у вигляді обмеження волі як таке, що буде відповідати його особі і тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, і буде необхідним та достатнім для його виправлення та перевиховання.

Вироком Корабельного районного суду м.Миколаєва від 04.09.2023 року ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України, та на підставі ч.4 ст.70 КК України йому призначено покарання у вигляді обмеження волі строком на 2 /два/ роки, на підставі ст.75 КК України звільнено з іспитовим строком на 1 /один/ рік 6 /шість/ місяців та покладено обов`язки, передбачені п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України.

Вироком Миколаївського апеляційного суду від 08.11.2023 року вирок Корабельного районного суду м.Миколаєва від 04.09.2023 року щодо ОСОБА_3 скасовано в частині звільнення від відбування покарання з випробуванням. Ухвалено новий вирок, яким ОСОБА_3 засуджено за ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України з призначенням покарання у виді обмеження волі строком на 1 /один/ рік 6 /шість/ місяців. На підставі ч.4 ст.70 КК України, вирок Корабельного районного суду м.Миколаєва від 18.05.2023 року, яким ОСОБА_3 засуджений за ч.1 ст.296 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 1 /один/ рік, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 /один/ рік - виконувати самостійно.

Відповідно до вимог ч.4 ст.70 КК України, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку, покарання призначається за правилами, передбаченими в частинах першій-третій цієї статті.

На підставі вищевикладеного, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 остаточне покарання з урахуванням положень ч.4 ст.70 КК України, та до призначеного покарання за ч.1 ст.122 КК України частково приєднати не відбуту частину покарання за попереднім вироком Миколаївського апеляційного суду від 08.11.2023 року.

Цивільний позов по справі не заявлено, судові витрати відсутні.

Питання про речові докази суд вирішує на підставі ст.100 КПК України.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого по даному кримінальному провадженню не обирався.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.373, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, та призначити йому покарання у вигляді обмеження волі строком на 2 /два/ роки.

На підставі ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання покарань за даним вироком та за вироком Миколаївського апеляційного суду від 08.11.2023 року, призначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді обмеження волі строком на 3 /три/ роки.

Вирок Корабельного районного суду м.Миколаєва від 18.05.2023 року - виконувати самостійно.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_3 відраховувати у відповідності до вироку Миколаївського апеляційного суду від 08.11.2023 року з 08 листопада 2023 року.

Речовий доказ:

- металева ніжка від прасувальної дошки, передана на зберігання до камери схову відділення поліції №1 Миколаївського РУП ГУ НП в Миколаївській області знищити.

На вирок може бути подано апеляційну скаргу до Миколаївського апеляційного суду через Центральний районний суд м.Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.

Головуючий ОСОБА_1