Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-сс/4809/54/24 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.02.2024 року. м. Кропивницький

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький апеляційні скарги підозрюваної ОСОБА_6 та її захисника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 18 січня 2024 року, якою щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, громадянки України, уродженки с. Рівне Новоукраїнського району Кіровоградської області, не заміжньої, з вищою освітою, перебуваючій на посаді заступника головного бухгалтера КНП «Кіровоградська міська лікарня швидкої допомоги» Кропивницької міської ради, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої, підозрюваної у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3, 4 ст.191 КК України

продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з 18.01.2024 року по 17.03.2024 року з визначення застави у розмірі 800 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто у сумі 2 147 200 грн.

інші учасники судового розгляду:

прокурор ОСОБА_8 ,

захисник ОСОБА_7 ,

підозрювана ОСОБА_6

В С Т А Н О В И Л А:

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах підозрюваної ОСОБА_6 просить ухвалу слідчого судді скасувати, ухвалити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого СУ ГУНП в Кіровоградській області про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 та постановити нову, якою змінити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на інший, не пов`язаний з триманням під вартою. Свої вимоги мотивує тим, що слідчим суддею при розгляді клопотання слідчого порушено право ОСОБА_6 на захист та не прийнято до уваги всі обставини та докази на які посилалась сторона захисту, невірно оцінені ризики, які не доведені належними доказами, не в повній мірі враховано особу підозрюваної. Так, на момент внесення вищевказаного клопотання про призначення запобіжного заходу у виді тримання під вартою стороні обвинувачення було достеменно відомо, що ОСОБА_6 не переховувалась від органів досудового розслідування та суду, жодним чином не комунікувала та не впливала на свідків. Ризик незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні також не підтверджений належними доказами. Немає законних підстав вважати, що ОСОБА_6 , буде переховуватися від суду, оскільки її попередня поведінка говорить про інше; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, вона не може, оскільки всі докази стороною обвинувачення вже зібрані, в даний час вона не є працівником Центральноукраїнського державного педагогічного університету імені Володимира Винниченка. Вчиняти інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_6 ,вона також не збирається, і протилежному немає жодних доказів. Вважає, що безвідповідальне ставлення слідчого та прокурора до розслідування вищезазначеного кримінального провадження у розумні строки, вчинення умисних дій направлених на введення в суд в оману, надання завідомо неправдивих відомостей, відсутність реальних ризиків не доведеність існування обґрунтованої підозри не можуть слугувати єдиною правовою підставою про продовження строків тримання під вартою мого підзахисного. Отже, беручи до уваги те, що підзахисна раніше не судима, має постійне місце проживання, має стійкі соціальні зв`язки, а пред`явлена підозра не обґрунтована та не підтверджена доказами, є законні підстави відмовити в задоволенні клопотання слідчого про призначення запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 та застосування більш м`якого запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою. Також зазначає, що при продовженні дії запобіжного заходу місцевим судом не враховано майновий стан підозрюваної та допущено встановлення такого розміру застави як альтернативи триманню під вартою, що є заздалегідь непомірним для цієї особи та призводить до неможливості виконання застави.

В апеляційній скарзі підозрювана ОСОБА_6 просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосувати запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою. Свої вимоги обґрунтовує тим, що під час судового засідання було порушено її право на захист, оскільки вона має договір із захисником ОСОБА_7 , однак він не був присутнім при розгляді клопотання щодо продовження дії запобіжного заходу, а був інший захисник ОСОБА_9 про що вона дізналася перед судовим засіданням та суд відхилив її прохання про відкладення розгляду. Також вказує на те, що протягом декількох місяців слідчий та прокурор в клопотанні зазначають одні і ті ж самі ризики, які начебто існують, але вони не відповідають дійсності. Так, ризик втечі чи переховування від слідства та суду є неправдивим, оскільки вона має постійне місце проживання і немає на меті переховуватись. Крім того, ризик знищити будь-які речі та документи також нічим не підтверджений, оскільки вона вже не працює в університеті. Також, немає в неї можливості і впливати на свідків, як зазначено в клопотанні та немає необхідності перешкоджати кримінальному провадженню, шляхом укриття від слідства якихось обставин. Звертає увагу на те, що вона раніше не судима, не збирається вчиняти будь-які правопорушення, має стійкі соціальні зв`язки.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 разом з ОСОБА_10 , ОСОБА_11 й невстановленою досудовим розслідуванням службовою особою Центральноукраїнського державного педагогічного університету в період січня грудня 2018 року, переслідуючи корисливий мотив, зловживаючи службовим становищем внесли недостовірні відомості до платіжних доручень про перерахування заробітної плати, відомостей на виплату заробітної плати працівників навчального закладу по банкам, розрахунково-платіжних відомостей працівника (типова форма №П-6) та до особових рахунків працівника, в результаті чого була нарахована та виплачена зайва заробітна плата працівникам Центральноукраїнського державного педагогічного університету, в розмірі 1906215,16 гривень, таким чином розтратили вказані грошові кошти, з метою подальшого схиляння працівників Центральноукраїнського державного педагогічного університету, які були не обізнані про злочинні дії останніх, на повернення повної суми незаконно нарахованої премії або її частини безпосередньо одному із учасників групи осіб.

Крім того, ОСОБА_6 разом з ОСОБА_10 , ОСОБА_11 й невстановленою досудовим розслідуванням службовою особою Центральноукраїнського державного педагогічного університету в період січня грудня 2019 року, переслідуючи корисливий мотив, зловживаючи службовим становищем внесли недостовірні відомості до платіжних доручень про перерахування заробітної плати, відомостей на виплату заробітної плати працівників навчального закладу по банкам, розрахунково-платіжних відомостей працівника (типова форма №П-6) та до особових рахунків працівника, в результаті чого була нарахована та виплачена зайва заробітна плата працівникам Центральноукраїнського державного педагогічного університету, в розмірі 1655596,87 гривень, таким чином розтратили вказані грошові кошти, з метою подальшого схиляння працівників Центральноукраїнського державного педагогічного університету, які були не обізнані про злочинні дії останніх, на повернення повної суми незаконно нарахованої премії або її частини безпосередньо одному із учасників групи осіб.

Крім того, ОСОБА_6 разом з ОСОБА_10 , ОСОБА_11 й невстановленою досудовим розслідуванням службовою особою Центральноукраїнського державного педагогічного університету в період січня грудня 2020 року, переслідуючи корисливий мотив зловживаючи службовим становищем внесли недостовірні відомості до платіжних доручень про перерахування заробітної плати, відомостей на виплату заробітної плати працівників навчального закладу по банкам, розрахунково-платіжних відомостей працівника (типова форма №П-6) та до особових рахунків працівника, в результаті чого була нарахована та виплачена зайва заробітна плата працівникам Центральноукраїнського державного педагогічного університету, в розмірі 1495678 гривень, таким чином розтратили вказані грошові кошти, з метою подальшого схиляння працівників Центральноукраїнського державного педагогічного університету, які були не обізнані про злочинні дії останніх, на повернення повної суми незаконно нарахованої премії або її частини безпосередньо одному із учасників групи осіб.

Крім того, ОСОБА_6 разом з ОСОБА_10 , ОСОБА_11 й невстановленою досудовим розслідуванням службовою особою Центральноукраїнського державного педагогічного університету, в період січня липня 2021 року невстановлена досудовим розслідуванням службова особа Центральноукраїнського державного педагогічного університету, ОСОБА_6 , ОСОБА_11 та ОСОБА_10 переслідуючи корисливий мотив зловживаючи службовим становищем внесли недостовірні відомості до платіжних доручень про перерахування заробітної плати, відомостей на виплату заробітної плати працівників навчального закладу по банкам, розрахунково-платіжних відомостей працівника (типова форма №П-6) та до особових рахунків працівника, в результаті чого була нарахована та виплачена зайва заробітна плата працівникам Центральноукраїнського державного педагогічного університету, в розмірі 226300,45 гривень, таким чином розтратили вказані грошові кошти, з метою подальшого схиляння працівників Центральноукраїнського державного педагогічного університету, які були не обізнані про злочинні дії останніх, на повернення повної суми незаконно нарахованої премії або її частини безпосередньо одному із учасників групи осіб.

Органами досудового розслідування дії ОСОБА_6 кваліфіковані якрозтрата чужого майна, яке перебувало у віданні особи шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчинене за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.191 КК України, як розтрата чужого майна, яке перебувало у віданні особи шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчинене повторно за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.191 КК України та розтрата чужого майна, яке було у її віданні шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем вчинене повторно за попередньою змовою групою осіб у великих розмірах, тобто у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.191 КК України, про що 28.09.2023 їй повідомлено про підозру.

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 24.11.2023 задоволено клопотання слідчого СУ ГУНП в Кіровоградській областіпро продовження застосування підозрюваній ОСОБА_6 дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000147 в межах строку досудового розслідування, по 17.03.2024 включно, з визначенням застави. Рішення слідчого судді мотивовано тим, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України, яке відповідно статті 12 КК України належать до тяжких кримінальних правопорушень, за яке передбачено покарання у виді обмеження волі на строк від трьох до п`яти років або позбавленням волі на строк від трьох до восьми років, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років. Крім того, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України, яке відповідно статті 12 КК України належать до тяжких кримінальних правопорушень, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років. Також слідчим суддею зазначено, що підозрювана може ухилятись від кримінальної відповідальності шляхом переховування від органів досудового розслідування та/або суду шляхом залишення місця проживання, маючи при цьому всі можливості та засоби, оскільки покарання за вчинене ОСОБА_6 кримінальне правопорушення, передбачене виключно позбавленням волі на строк від п`яти до восьми років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років. Крім того, з урахуванням тяжкості покарання та вагомості доказів обґрунтованості підозри, ОСОБА_6 може незаконно впливати на свідків, що вже допитані у проваджені і дають викривальні свідчення, так і тих, що підлягають встановленню та допиту серед працівників ЦДПУ ім. В. Винниченка, з метою зміни та дачі показів останніми на його користь. Також підозрювана може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а саме укривати від слідства дійсні обставини скоєння кримінального правопорушення. При визначені альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, слідчий суддя врахував обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , її суспільну небезпеку, майновий та сімейний стан підозрюваної, наявність утриманців, стан здоров`я, інші дані про її особу, як того вимагають вимоги ч.4 ст.182 КПК України, наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а також те, що утримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, та прийшов до висновку, що вчинені підозрюваною вказані вище кримінальні правопорушення є виключним випадком, оскільки відповідно до примітки ст. 45 КК України є корупційними правопорушеннями, і тому вважав за можливе вийти за межі передбаченого ст. 182 КПК України граничного розміру застави.

Заслухавши доповідь судді, в дебатах підозрювану ОСОБА_6 та її захисника ОСОБА_7 , які підтримали подані апеляційні скарги, думку прокурора про залишення ухвали суду без зміни, зваживши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до таких висновків.

Перевіряючи законність прийнятого рішення слідчим суддею, колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини та дотримання ним вимог КПК України, які регулюють норми обрання запобіжного заходу.

Так, перевіркою наданих до апеляційного суду матеріалів встановлено, що зазначені вимоги закону місцевим судом дотримані не в повному обсязі.

Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, слідчим відділом СУ ГУНП в Кіровоградській областіпроводиться досудове розслідування кримінального провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.09.2023 за №0000147 за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3, 4 ст.191 КК України.

28.09.2023 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні даних кримінальних правопорушень.

18.01.2024 слідчим суддею Ленінського районного суду м. Кіровограда, ОСОБА_6 було продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, тобто до 17.03.2024.

20.11.2023 ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда у вказаному кримінальному провадженні продовжено строк досудового розслідування до 28.03.2024 року.

Апеляційний суд вважає, що розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою, слідчий суддя виконав вимоги ст.199 КПК України, та прийняв обґрунтоване рішення про продовження строку тримання під вартою.

З наданих апеляційному суду матеріалів вбачається, що на стадії розгляду слідчим суддею питання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 , остання обґрунтовано підозрюється в скоєні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3, 4 ст.191 КК України.

Мотивуючи неможливість застосування до підозрюваної ОСОБА_6 більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою прокурор зазначив, що завершити досудове розслідування у кримінальному провадженні не представляється можливим, оскільки необхідно провести наступні процесуальні дії: а саме: провести тимчасовий доступ до речей та документів, що перебувають у володінні ГУ Державної Казначейської служби України;провести тимчасовий доступ до документів, що перебувають у володінні: АТ «Державний ощадний банк України», АТ КБ «Приват банк», АТ «Укргазбанк», АТ «Кредобанк», АТ «Райффайзен банк Аваль»; призначити та отримати 35 висновки судово-почеркознавчих експертиз; призначити та отримати висновки 11 комп`ютерно-технічних експертиз; провести судово-психіатричну експертизу відносно підозрюваної ОСОБА_10 ; Отримати аналітичний висновок ГУ ДПС в Кіровоградській області з метою встановлення факту легалізації грошових коштів; Призначити та провести із врахуванням проведених компютерно-технічних експертиз, судово-почеркознавчих та висновка аналітика ГУ ДПС в Кіровоградській області судово-економічну експертизу; долучити до матеріалів кримінального провадження в повному обсязі характеризуючі дані підозрюваних; після отримання висновків експертиз скласти та повідомити остаточну підозру у кримінальному провадженні; з урахуванням проведених тимчасових доступів та отриманих висновків експертів повторно допитати 80 свідків у кримінальному провадженні, яким нараховувалась зайва заробітна плата; повторно допитати підозрюваних, з урахуванням кінцевої підозри у кримінальному провадженні; вчинити дії на встановлення невстановленої досудовим розслідуванням особи та повідомити їй про підозру; за необхідності провести одночасні допити декількох осіб, у т. ч. за участю підозрюваних; виконати інші слідчі (процесуальні) дії у проведенні яких виникне необхідність; ознайомити підозрюваних із матеріалами кримінального провадження; виконати вимоги ст.290 КПК України; скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування.

Апеляційний суд вважає, що тяжкість та обґрунтованість пред`явленої на даній стадії досудового розслідування ОСОБА_6 підозри, яка була пред`явлена у відповідності до вимог Глави 22 Кримінального процесуального закону України, необхідність завершення досудового розслідування, а також існування ризиків, а саме: може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, усвідомлюючи тяжкість кримінального правопорушення та розуміючи міру покарання, яка може бути до неї застосована;незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, з метою уникнення від кримінальної відповідальності, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, дають апеляційному суду можливість прийти до висновку про обґрунтованість рішення слідчого судді про наявність по справі реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який, навіть з урахуванням презумпції невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи підозрюваного.

Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень (зокрема «Харченко проти України», «Єлоев проти України», «Фельдман проти України») неодноразово акцентував увагу на тому, що доцільність продовження строків тримання під вартою як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Відповідно, кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються, та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у право особи на свободу.

Таким чином, зі спливом певного часу саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і орган досудового розслідування чи прокурор мають навести інші підстави. До того ж, такі підстави мають бути чітко вказані.

Апеляційним судом встановлено, що при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою, слідчий суддя врахував обставини передбачені ст. 178 КПК України, а саме: вагомість наявних доказів про можливу причетність підозрюваного до вчинення кримінального правопорушення, тяжкість покарання та той факт, що існуючі та враховані при обранні запобіжного заходу ризики не зменшилися.

Матеріали провадження не містять інших переконливих даних про застереження, які б унеможливлювали перебування підозрюваної ОСОБА_6 під вартою.

Крім того, апеляційний суд враховує правову позицію ЄСПЛ, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

За таких умов, апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді про необхідність продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 виходячи з вимог ст.ст. 177, 178, 183, 199 КПК України, та з урахуванням наявності на даній стадії досудового розслідування обґрунтованої підозри у скоєні останньою кримінального правопорушення, передбаченого ч.3,4 ст.191 КК України, необхідністю виконанню вимог ст.ст. 290, 291 КПК України, апеляційний суд вважає, що у слідчого судді існували підстави для продовження строку тримання підозрюваної під вартою.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що доцільність необхідності подальшого утримання підозрюваної під вартою буде перевірена через нетривалий час в порядку ст.199 КПК України.

Твердження сторони захисту про порушення обвинуваченої права на захист, оскільки судовий розгляд клопотання про продовження строку тримання під вартою відбувалось без участі захисника ОСОБА_7 , у даному випадку, не є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, оскільки в суді першої інстанції при розгляді клопотання слідчого брав участь захисник ОСОБА_9 .

Більше того, клопотання слідчого підлягало розгляду в межах строку дії попередньої ухвали, при цьому захисник ОСОБА_7 , був належним чином повідомлений про розгляд клопотання слідчого, однак не з`явився у судове засідання, тому судом у відповідно до положень ст.ст. 49, 53 КПК України цілком обґрунтовано було визначено розгляд такого клопотання як невідкладну процесуальну дію та призначено для її проведення та забезпечення права на захист обвинуваченої при цьому іншого захисника.

Перевіряючи висновки слідчого судді на предмет наявності ризиків, передбачених у п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів, вважає їх обґрунтованими та такими, що об`єктивно існують.

Так, надаючи оцінку можливості підозрюваної ОСОБА_6 переховуватися від суду або незаконно впливати на інших учасників провадження, колегія суддів бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що остання розуміючи можливість призначення суворого покарання, яке їй загрожує у разі доведеності вини за результатами розгляду кримінального провадження, може здійснити спроби переховування від органу досудового розслідування чи суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК, не можна визнавати недоведеним.

При встановленні наявності ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК - впливу на свідків в даному кримінальному провадженні, апеляційний суд враховує встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224, ч. 4 ст. 95 КПК України.

Покази свідків, які станом на даний час ще не допитані в судовому засіданні, мають істотне значення для проведення повного, всебічного та неупередженого досудового розслідування, перебуваючи на свободі, підозрювана може здійснювати незаконний вплив на свідків, схиляючи їх до зміни показів в рамках даного кримінального провадження, з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Проте, ні слідчим, ні прокурор на даному етапі досудового розслідування не доведено наявність ризику можливого перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, а саме укривати від слідства дійсні обставини скоєння кримінального правопорушення чи знищити сховати будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки всі докази стороною обвинувачення вже зібрані і в даний час підозрювана не є працівником Центральноукраїнського державного педагогічного університету ім. В. Винниченка.

При цьому колегія суддів враховує, що в рамках кримінального провадження за 5 місяців, проведено ряд необхідних слідчих дій, прокурором не надано доказів вчинення підозрюваною нових епізодів кримінальних правопорушень, а тому ризик вчинення нових кримінальних правопорушень є нівельованим.

Поряд з цим, колегія суддів приходить до переконання, що слідчий суддя належним чином не обґрунтував свої висновки при визначенні розміру альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави для підозрюваної ОСОБА_6 , у зв`язку з чим рішення слідчого судді в цій частині є таким, що суперечить вимогам ч. 4 ст. 182 КПК України.

Згідно ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 КПК України.

Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на неї обов`язків та не може бути завідомо непомірним.

З оскаржуваної ухвали вбачається, що слідчий суддя, визначивши ОСОБА_6 , альтернативний вид запобіжного заходу у вигляді застави, належним чином своє рішення в частині встановленого розміру застави у межах 800 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 2 147 200 грн., не мотивував та не обґрунтував, а тому рішення слідчого судді слід скасувати в цій частині.

Так, на переконання колегії суддів, слідчим суддею не було враховано майновий стан підозрюваної ОСОБА_6 , не враховані в повній мірі обставини, які значно зменшують існування встановлених ризиків та фактично визначено непомірний розмір застави.

Зазначена позиція апеляційного суду узгоджується з висновками викладеними в 2-ому реченні п. 31 рішення ЄСПЛ «Істоміна проти України» від 13.01.2022, відповідно до якого: хоча національне законодавство дозволяло суду у «виключних випадках» встановлювати більші розміри застави (див. пункт 19), таке рішення мало передбачати ретельний аналіз обставин справи для обґрунтування її «виключного» характеру.

При цьому, згідно з матеріалами провадження, при оцінці майнового стану обвинуваченої, колегія суддів враховує, що із таких не вбачається доказів отримання нею значного доходу, будь-які інші дані про наявність у її власності цінного майна чи інших активів у матеріалах провадження також відсутні.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що визначена судом першої інстанції застава щодо обвинуваченої ОСОБА_6 у розмірі 2 147 200 грн. є завідомо непомірною для неї та може порушити права особи на свободу та особисту недоторканість, які гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Беручи до уваги обставини даного кримінального провадження, майновий та сімейний стан ОСОБА_6 , яка раніше не судима, має постійне місце проживання, те, що вона до затримання працювала заступником головного бухгалтера, з урахуванням встановлених ризиків, які на даний час зменшились, апеляційний суд вважає, що заставу слід визначити 600 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 1 816 800 грн., який буде достатнім для забезпечення виконання підозрюваною обов`язків, покладених на неї.

За таких обставин, колегія суддів вважає слушними доводи сторони захисту в частині необґрунтованого визначення розміру застави, що слугує підставою для скасування ухвали слідчого судді, з постановленням апеляційним судом нової ухвали.

Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу захисника задовольнити частково, а ухвалу слідчого судді скасувати в частині визначення підозрюваній альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави та постановити нову ухвалу.

Керуючись ст.ст. 182, 183, 193, 194, 376 ч.2, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги підозрюваної ОСОБА_6 та її захисника ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 18 січня 2024 року щодо підозрюваної ОСОБА_6 скасувати в частині визначення підозрюваній альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави у розмірі 2 147 200 грн.

У цій частині постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого задовольнити частково.

Визначити підозрюваній ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , альтернативний запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 600 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто у сумі 1 816 800 грн.

В іншій частині ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 18 січня 2024 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: