1 УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИСправа № 335/8507/23 1-кс/335/2362/2023
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки селища Удачного Мирнинського району Якутії рф, громадянки України, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,
Досудовим розслідуванням встановлено, що громадянка України ОСОБА_6 , працюючи у Державній організації «Мелітопольський міськрайонний центр зайнятості» фахівцем з питань зайнятості І категорії відділу організації працевлаштування, маючи досвід роботи в державних органах та сфері обов`язкового соціального страхування, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та бажаючи настання негативних наслідків, в період часу на початку липня 2022 року (більш точна дата та час органом досудового розслідування не встановлені), перебуваючи на території м. Мелітополь Мелітопольського району Запорізької області, яка з 25.02.2022 по теперішній час є тимчасово окупованою російською федерацією територією України, добровільно зайняла посаду «заместителя начальника отдела трудоустройства Центра занятости населения министерства труда и социальной политики военно-гражданской администрации Запорожской области» (в подальшому, а саме 22.12.2022 зареєстрована в «Едином государственному реестре юридических лиц» федеральної податкової служби російської федерації, з повним найменуванням «Центр занятости населения министерства труда и социальной политики военно-гражданской администрации Запорожской области»), яка пов`язана з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій.
Згідно з Конституцією України, Україна є суверенною і незалежною державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною. Перебування на території України підрозділів збройних сил інших держав з порушенням процедури, визначеної Конституцією та законами України, Гаазькими конвенціями
1907 р., IV Женевською конвенцією 1949 р., а також всупереч Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї 1994 р., Договору про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і рф 1997 р. та іншими міжнародно-правовими актами є окупацією частини території суверенної держави Україна та міжнародним протиправним діянням з усіма наслідками, передбаченими міжнародним правом.
Всупереч вказаним нормам міжнародного гуманітарного права президент рф володимир путін та інші невстановлені на цей час досудовим розслідуванням представники влади рф, діючи всупереч вимогам п.п. 1, 2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994, принципам Заключного акту Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 та вимогам
ч. 4 ст. 2 Статуту ООН і Декларацій Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 09.12.1981 № 36/103, від 16.12.1970 № 2734 (ХХV) від 21.12.1965 № 2131 (ХХ), від 14.12.1974 № 3314 (ХХІХ), спланували, підготували і розв`язали агресивну війну та воєнний конфлікт проти України, та віддали відповідні накази на вторгнення підрозділів зс рф на територію України з метою її незаконного збройного захоплення та подальшої військової окупації.
24.02.2022 Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією рф проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено введення в Україні воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24.02. 2022 строком на 30 діб, дія якого неодноразово продовжена відповідними указами Президента України, затвердженими Законами України, зокрема Законом України від 07.02.2023 «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», яким передбачено продовження воєнного стану з 05 години 30 хвилин 18.08.2023 строком на 90 діб.
24.02.2022, на виконання наказів вищого політичного та воєнного керівництва рф, військовослужбовці зс рф, шляхом збройної агресії із застосуванням зброї, військової техніки та артилерії, з нанесенням ракетних та авіаційно-бомбових ударів по військовій та цивільній інфраструктурі, незаконно вторглись на територію України через державні кордони України в Донецькій, Запорізькій, Житомирській, Київській, Луганській, Сумській, Харківській, Херсонській та Чернігівській областях, та здійснили збройний напад на державні органи влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти військової та цивільної інфраструктури, які мають важливе народногосподарське та оборонне значення, після чого здійснили військову окупацію частини території України, в тому числі м. Мелітополь Мелітопольського району Запорізької області, яке було захоплено 25.02.2022.
У відповідності до Наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України № 309 від 22.12.2022 (у редакції від 09.03.2023 № 84) «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією» станом на 22 грудня 2022 року», вся територія Мелітопольського району Запорізької області у тому числі м. Мелітополь відноситься до тимчасово окупованої російською федерацією території України.
Слідчий вказує, що відповідно до положень ч. 1 ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 (в редакції від 07.05.2022, далі за текстом Закон № 1207-VII), тимчасово окупована російською федерацією територія України (далі тимчасово окупована територія) є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Тимчасова окупація російською федерацією територій України, визначених частиною першою статті 3 цього Закону, незалежно від її тривалості, є незаконною і не створює для російської федерації жодних територіальних прав.
Тимчасово окупованою територією, відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 1-1 Закону №1207-VII, є частини території України, в межах яких збройні формування російської федерації та окупаційна адміністрація російської федерації встановили та здійснюють фактичний контроль або в межах яких збройні формування російської федерації встановили та здійснюють загальний контроль з метою встановлення окупаційної адміністрації російської федерації.
Після повної окупації території Мелітопольського району Запорізької області, представниками зф рф фактично було узурповано всі владні повноваження на вище зазначеній території шляхом збройного захоплення адміністративних будівель органів державної влади та місцевого самоврядування, встановлення інституту військових комендатур, запровадження тотального контролю та жорсткого управління у всіх сферах життєдіяльності територіальних громад, фактичної ліквідації приватної власності, свободи слова, пересування та волевиявлення на захоплених територіях, а також шляхом повсякденного залякування населення, застосування фізичного і психологічного впливу до окремих категорій суспільства, в тому числі шляхом незаконного позбавлення волі діючих представників органів державної влади України та місцевого самоврядування.
Разом з тим, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше ніж 01.04.2022, представниками зф рф всупереч порядку установленого Конституцією України, Законами України «Про місцеві державні адміністрації», «Про місцеве самоврядування в Україні» та іншим діючим нормативно-правовим актам, цілеспрямовано створено окупаційну адміністрацію Мелітопольського району Запорізької області т.зв. «военно-гражданскую администрацию Запорожской области», з метою подальшого утримання адміністративно-політичного контролю на захопленій військовим шляхом території та безпосередньої реалізації всіх узурпованих владних повноважень діючої Мелітопольської районної ради Запорізької області та відповідної державної адміністрації.
Продовжуючи встановлення тотального контролю та розповсюджуючи свою владу на захоплених військовим шляхом територіях Мелітопольського району Запорізької області, представники зф рф разом із посадовими особами зазначеної окупаційної адміністрації Запорізької області, діючи за підтримки місцевих колаборантів та інших лояльних до держави-агресора верств місцевого населення, створили на території м. Мелітополь Мелітопольського району Запорізької області аналогічний незаконний орган влади у вигляді органу виконавчої влади, який здійснює державну діяльність у сфері підбору персоналу та тимчасовому працевлаштуванню громадян на території Запорізької області, місцевої окупаційної адміністрації держави-агресора т.зв. «Центр занятости населения министерства труда и социальной политики военно-гражданской администрации Запорожской области» (в подальшому, а саме 22.12.2022 зареєстрована в «Единый государственный реестр юридических лиц» федеральної податкової служби російської федерації з повним найменуванням «Центр занятости населения министерства труда и социальной политики военно-гражданской администрации Запорожской области», яка розташована за адресою: Запорізька область, Мелітопольський район, м. Мелітополь, просп. 50-річчя Перемоги, 36/14), наділивши її всіма необхідними владними повноваженнями, узурпованими у діючого Мелітопольського міськрайонного центру зайнятості, який на теперішній час не функціонує.
Так, положеннями п. 6 ч. 1 ст. 1-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» визначено, що окупаційна адміністрація рф - це сукупність державних органів і структур рф, функціонально відповідальних за управління тимчасово окупованими територіями та підконтрольними рф самопроголошеними органами, які узурпували виконання владних повноважень на тимчасово окупованих територіях та виконували чи виконують властиві органам державної влади чи органам місцевого самоврядування функції на тимчасово окупованій території України, в тому числі органи, організації, підприємства та установи, включаючи правоохоронні та судові органи, нотаріуси та суб`єкти адміністративних послуг.
В свою чергу незаконними органами, посадовими та службовими особами відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» встановлено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом.
Досудовим розслідуванням установлено, що на початку липня 2022 року (більш точна дата та час органом досудового розслідування не встановлені), громадянка України ОСОБА_6 , перебуваючи на території м. Мелітополь Мелітопольського району Запорізької області, яка з 25.02.2022 та на час складання повідомлення про підозру є тимчасово окупованою рф територією України, діючи умисно, достовірно усвідомлюючи протиправність своїх дій та передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків, з метою підтримання окупаційної влади, встановленої зф рф, прийняла пропозицію невстановлених під час досудового розслідування осіб із числа представників зф рф та окупаційної адміністрації «военно-гражданской администрации Запорожской области», добровільно зайняла посаду «заместителя директора Центра занятости населения министерства труда и социальной политики военно-гражданской администрации Запорожской области» (з 22.12.2022 зареєстрована в «Едином государственном реестре юридических лиц» федеральної податкової служби російської федерації з повним найменуванням «Центр занятости населения министерства труда и социальной политики военно-гражданской администрации Запорожской области», яка розташована за адресою: Запорізька область, Мелітопольський район, м. Мелітополь, просп. 50-річчя Перемоги, 36/14), яка пов`язана з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, в тому числі: виконання обов`язків директора «Центра занятости населения министерства труда и социальной политики военно-гражданской администрации Запорожской области» за відсутності останнього, організація діяльності відділів «Центра занятости населения министерства труда и социальной политики военно-гражданской администрации Запорожской области», впровадження та контроль за дотриманням співробітниками «Центра занятости населения министерства труда и социальной политики военно-гражданской администрации Запорожской области» у діяльності з соціального страхування положень законодавства російської федерації, тощо.
23.08.2023 відносно ОСОБА_6 складено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, добровільне зайняття громадянином України посади, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території, у тому числі в окупаційній адміністрації держави-агресора, яке того ж дня вручено її захиснику адвокату ОСОБА_5
24.08.2023 повідомлення про підозру ОСОБА_6 у встановленому законом порядку, на підставі ч. 1 ст. 278 КПК України, та повістки про виклик останньої на 31.08.2023, 01.09.2023, 04.09.2023 опубліковані на веб-сайті Офісу Генерального прокурора.
31.08.2023 повідомлення про підозру ОСОБА_6 у встановленому законом порядку, на підставі ч. 1 ст. 278 КПК України, та повістки про виклик останньої на 31.08.2023, 01.09.2023, 04.09.2023 опубліковані на веб-сайті газети Кабінету Міністрів України «Урядовий кур`єр».
Крім того встановлено, що на теперішній час ОСОБА_6 перебуває на території м. Мелітополь Мелітопольського району Запорізької області, яка з 25.02.2022 являється тимчасово окупованою територією.
Оскільки на теперішній час, ОСОБА_6 на слідчі дії не з`явилась до м. Запоріжжя, та продовжує вчиняти кримінальні правопорушення на території тимчасово окупованого м. Мелітополь Мелітопольського району Запорізької області, за постановою слідчого ОСОБА_6 оголошено у розшук 06.09.2023.
Так, положеннями п. 6 ч. 1 ст. 1-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» визначено, що окупаційна адміністрація рф - це сукупність державних органів і структур рф, функціонально відповідальних за управління тимчасово окупованими територіями та підконтрольними рф самопроголошеними органами, які узурпували виконання владних повноважень на тимчасово окупованих територіях та виконували чи виконують властиві органам державної влади чи органам місцевого самоврядування функції на тимчасово окупованій території України, в тому числі органи, організації, підприємства та установи, включаючи правоохоронні та судові органи, нотаріуси та суб`єкти адміністративних послуг.
В свою чергу незаконними органами, посадовими та службовими особами відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» встановлено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом.
Досудовим розслідуванням установлено, що на початку липня 2022 року (більш точна дата та час органом досудового розслідування не встановлені), громадянка України ОСОБА_7 , перебуваючи на території м. Мелітополь Мелітопольського району Запорізької області, яка з 25.02.2022 та на час складання повідомлення про підозру є тимчасово окупованою рф територією України, діючи умисно, достовірно усвідомлюючи протиправність своїх дій та передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків, з метою підтримання окупаційної влади, встановленої зф рф, прийняла пропозицію невстановлених під час досудового розслідування осіб із числа представників зф рф та окупаційної адміністрації «военно-гражданской администрации Запорожской области», добровільно зайняла посаду «заместителя начальника отдела трудоустройства Центра занятости населения министерства труда и социальной политики военно-гражданской администрации Запорожской области» (з 22.12.2022 зареєстрована в «Едином государственном реестре юридических лиц» федеральної податкової служби російської федерації з повним найменуванням «Центр занятости населения министерства труда и социальной политики военно-гражданской администрации Запорожской области», який розташований за адресою: Запорізька область, Мелітопольський район, м. Мелітополь, просп. 50-річчя Перемоги, 36/14), яка пов`язана з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, в тому числі: виконання обов`язків начальника відділу «Центра занятости населения министерства труда и социальной политики военно-гражданской администрации Запорожской области» за відсутності останнього, впровадження та контроль за дотриманням співробітниками відділу працевлаштування «Центра занятости населения министерства труда и социальной политики военно-гражданской администрации Запорожской области» у діяльності з соціального страхування положень законодавства російської федерації, тощо.
Підозрювана ОСОБА_6 на теперішній час здійснює колабораційну діяльність в сфері соціального страхування в інтересах окупаційної влади на тимчасово окупованій території м. Мелітополь Мелітопольського району Запорізької області, перебуваючи на посаді «начальника отдела трудоустройства Центра занятости населения министерства труда и социальной политики военно-гражданской администрации Запорожской области».
Підозрювана ОСОБА_6 , усвідомлюючи ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення і наступного покарання у виді позбавлення волі від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої, а також з урахуванням того, що ОСОБА_6 може ухилятися від явки в органи досудового слідства, слідчого судді або переховуватись від органів досудового розслідування, та суду, чим може перешкоджати встановленню істини по справі.
Таким чином, наявний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, переховування від органів досудового розслідування, слідчого судді та суду.
Підозрювана ОСОБА_6 може знищити або вжити заходів до знищення або переховування документів щодо своєї злочинної діяльності, котрі ще не віднайдені та не вилучені органом досудового розслідування, а також речей та інших доказів по кримінальному провадженню, які можуть бути використані як докази її вини.
Вказана обставина свідчить про наявність ризику, передбаченого п.п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України - знищення, переховування або спотворення будь-якої із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.
Підозрювана ОСОБА_6 може тиснути та впливати на свідків, деякі з яких до теперішнього часу ще не допитані у кримінальному провадженні.
Підґрунтям такого ризику на думку слідчого є те, що свідками у кримінальному провадженні є цивільні особи, з якими підозрюваний спілкувався з приводу реалізації своїх злочинних дій.
З урахуванням вищевикладеного стороною обвинувачення встановлено достатньо підстав вважати, що перебуваючи на волі, підозрювана ОСОБА_6 зможе незаконними засобами впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, а саме примушувати їх до дачі неправдивих показів на її користь, що перешкодить встановленню істини під час досудового розслідування.
Враховуючи викладене, орган досудового розслідування вважає, що існує ризик здійснення реального тиску на вказаних осіб з боку підозрюваної ОСОБА_6 .
Вказана обставина свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, - незаконний вплив на свідків, у цьому ж кримінальному провадженні.
З урахуванням вищевикладеного стороною обвинувачення встановлено достатньо підстав вважати, що перебуваючи на волі, підозрювана ОСОБА_6 зможе незаконними засобами впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, а саме примушувати їх до дачі неправдивих показів на її користь, що перешкодить встановленню істини під час досудового розслідування.
Таким чином, органом досудового розслідування, відповідно до ст. 184 КПК України, встановлено наявність обґрунтованих ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:
- переховуватися від органів досудового розслідування та суду;
- знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
- незаконно впливати на свідків, іншого підозрюваного, експертів, у цьому ж кримінальному провадженні.
З урахуванням викладеного, з метою забезпечення дієвості даного кримінального провадження є найбільш доцільним застосувати запобіжний захід підозрюваній ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою.
Більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням підозрюваної ОСОБА_6 під вартою не зможе запобігти вищевказаним ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, у зв`язку з тим, що лише повна ізоляція від суспільства може запобігти вказаним ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, а також гарантувати виконання останньою покладених на неї процесуальних обов`язків.
У зв`язку з наведеним, з метою забезпечення об`єктивності, всебічності розслідування у найкоротший термін, є доцільним застосувати до підозрюваної ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, з триманням у ДУ «Запорізький слідчий ізолятор», без права звільнення з-під варти під заставу.
Посилаючись на вищевикладене та ст.ст. 36, 40, 131, 132, 176 178, 182, 183, 184, 194 КПК України, слідчий просив обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваної ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з триманням у ДУ «Запорізький слідчий ізолятор», без права звільнення з-під варти під заставу. Строк тримання під вартою обчислювати з моменту затримання підозрюваної ОСОБА_6 .
В судовому засіданні слідчий прокурор клопотання підтримали в повному обсязі з підстав, вказаних в клопотанні.
У судовому засіданні захисник ОСОБА_5 який діє на підставі Доручення для надання безоплатної вторинної допомоги особі, у кримінальному провадженні стосовно якої відповідно до положень Кримінального процесуального кодексу України захисник залучається слідчим, прокурором, слідчим суддею чи судом для здійснення захисту за призначенням від 23.08.2023 № 028-003001ч, відносно поданого клопотання заперечував, просив суд в задоволенні клопотання відмовити.
Заслухавши думку учасників процесу, вивчивши матеріали клопотання та додані до нього матеріали, вважаю необхідним клопотання задовольнити, виходячи з наступного.
23.08.2023 відносно ОСОБА_6 складено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, добровільне зайняття громадянином України посади, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території, у тому числі в окупаційній адміністрації держави-агресора, яке того ж дня вручено її захиснику адвокату ОСОБА_5
24.08.2023 повідомлення про підозру ОСОБА_6 у встановленому законом порядку, на підставі ч. 1 ст. 278 КПК України, та повістки про виклик останньої на 31.08.2023, 01.09.2023, 04.09.2023 опубліковані на веб-сайті Офісу Генерального прокурора.
31.08.2023 повідомлення про підозру ОСОБА_6 у встановленому законом порядку, на підставі ч. 1 ст. 278 КПК України, та повістки про виклик останньої на 31.08.2023, 01.09.2023, 04.09.2023 опубліковані на веб-сайті газети Кабінету Міністрів України «Урядовий кур`єр».
Щодо обґрунтованої підозри.
Згідно зі ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Уявлення про «обґрунтовану підозру» має ґрунтуватися поміж інших факторів, на двох ключових критеріях: суб`єктивному та об`єктивному.
Перший критерій означає, що підозра має бути добросовісною, тобто особа, яка оголосила про підозру, має щиро підозрювати особу у вчиненні такого кримінального правопорушення, другий - що об`єктивно існують дані про скоєне кримінальне правопорушення і причетність особи до вчинення правопорушення. Такими даними можуть бути дії самого підозрюваного, наявні документи, речові докази, показання очевидців тощо.
Стороною обвинувачення дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні на цей час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваної ОСОБА_6 із вчиненням кримінального правопорушення, тобто виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадженні з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України.
Органом досудового розслідуванням встановлено, що на теперішній час ОСОБА_6 перебуває на території м. Мелітополь Мелітопольського району Запорізької області, яка з 25.02.2022 являється тимчасово окупованою територією.
ОСОБА_6 на слідчі дії не з`явилась до м. Запоріжжя, та продовжує вчиняти кримінальні правопорушення на території тимчасово окупованого м. Мелітополь Мелітопольського району Запорізької області, ОСОБА_6 , за постановою слідчого було оголошено у розшук 06.09.2023 за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України.
Слідчий суддя вважає доведеними вказані ризики, передбачені пунктами 1, 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.
При цьому слідчий суддя враховує, що як обов`язковий критерій застосування запобіжного заходу ризик кримінального провадження має прогностичний характер, його визначення у конкретний проміжок часу спрямоване на усунення негативного впливу на кримінальне провадження в майбутньому. Безумовно, наявність заявлених ризиків має обґрунтовуватися, а обов`язки, про покладення (продовження) яких клопоче орган досудового розслідування у разі обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, - бути у взаємозв`язку з ними. Однак, в переважній більшості випадків, враховуючи їх вірогідний характер, класичні категорії доказування, притаманні судовому процесу, при їх обґрунтуванні не застосовуються. При встановленні ризиків кримінального провадження слідчий суддя застосовує стандарт достатності підстав вважати, що підозрюваний може вдатися до дій на шкоду кримінальному провадженню. Оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, слідчий суддя має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.
Про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст.177 КПК України, а саме ризик переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду свідчать такі обставини:
- тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_6 в разі визнання її винною у кримінальному правопорушенні, в якому вона підозрюється. Санкція ч. 5 ст. 111-1 передбачає покарання у вигляді позбавленням волі на строк від п`яти до десяти з конфіскацією майна або без такої;
- вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваною кримінального правопорушення, а саме показань свідків, протоколів огляду сайтів, які містять матеріали фотозйомки та інші носії інформації, що свідчать про колабораційну діяльність ОСОБА_8 ..
З врахуванням обставин, викладених в клопотанні, вважаю, що підозрювана ОСОБА_6 може знищити або вжити заходів до знищення або переховування документів щодо своєї злочинної діяльності, котрі ще не віднайдені та не вилучені органом досудового розслідування, а також речей та інших доказів по кримінальному провадженню, які можуть бути використані як докази її вини.
Також ОСОБА_6 може тиснути та впливати на свідків, деякі з яких до теперішнього часу ще не допитані у кримінальному провадженні, що перешкодить встановленню істини під час досудового розслідування.
Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 1-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» № 1207-VII від 15.04.2014 тимчасово окупована Російською Федерацією територія України (тимчасово окупована територія) - це частини території України, в межах яких збройні формування Російської Федерації та окупаційна адміністрація Російської Федерації встановили та здійснюють фактичний контроль або в межах яких збройні формування Російської Федерації встановили та здійснюють загальний контроль з метою встановлення окупаційної адміністрації Російської Федерації.
Відповідно до ч. 2 ст. 3 цього Закону адміністративна межа між тимчасово окупованою територією та іншою територією України визначається Кабінетом Міністрів України.
Факт тимчасової окупації території м. Мелітополя Запорізької області є загальновідомим та не потребує додаткового підтвердження.
В ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_6 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , тобто на території, яка віднесена до тимчасово окупованої Російською Федерацією території України.
Той факт, що підозрювана ОСОБА_9 перебуває на тимчасово окупованій території України підтверджується вищепереліченими доказами, з яких вбачається, що підозрювана прийняла пропозицію невстановлених під час досудового розслідування осіб із числа представників зф рф та окупаційної адміністрації «военно-гражданской администрации Запорожской области», добровільно зайняла посаду «заместителя начальника отдела трудоустройства Центра занятости населения министерства труда и социальной политики военно-гражданской администрации Запорожской области» (з 22.12.2022 зареєстрована в «Едином государственном реестре юридических лиц» федеральної податкової служби російської федерації з повним найменуванням «Центр занятости населения министерства труда и социальной политики военно-гражданской администрации Запорожской области», який розташований за адресою: Запорізька область, Мелітопольський район, м. Мелітополь, просп. 50-річчя Перемоги, 36/14), яка пов`язана з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, в тому числі: виконання обов`язків начальника відділу «Центра занятости населения министерства труда и социальной политики военно-гражданской администрации Запорожской области» за відсутності останнього, впровадження та контроль за дотриманням співробітниками відділу працевлаштування «Центра занятости населения министерства труда и социальной политики военно-гражданской администрации Запорожской области» у діяльності з соціального страхування положень законодавства російської федерації, тощо.
Підозрювана ОСОБА_6 на теперішній час здійснює колабораційну діяльність в сфері соціального страхування в інтересах окупаційної влади на тимчасово окупованій території м. Мелітополь Мелітопольського району Запорізької області, перебуваючи на посаді «заместителя начальника отдела трудоустройства Центра занятости населения министерства труда и социальной политики военно-гражданской администрации Запорожской области».
Постановою слідчого від 06.09.2023 ОСОБА_6 було оголошено у розшук за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України.
З огляду на те, що у судовому засіданні знайшли своє підтвердження ті обставини, що ОСОБА_6 набула статусу підозрюваної у кримінальному провадженні, підозра є обґрунтованою, доведення органом досудового розслідування наявності ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, а також факт того, що сукупність доказів у своєму зв`язку вказують слідчому судді на достатність підстави вважати, що підозрювана перебуває на тимчасово окупованій території України, слідчим суддею встановлено достатні підстави для розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу за відсутності підозрюваної, відповідно до приписів ч. 6 ст. 193 КПК України.
Відповідно до ч. 6 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.
Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 176 КПК України запобіжним заходом є тримання під вартою.
У зв`язку з тим, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке входить до вищевказаного переліку, підозра є обґрунтованою, доведення органом досудового розслідування наявності ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, всі ці обставини в своїй сукупності свідчать про те, що перебуваючи без запобіжного заходу, підозрювана зможе переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків, іншого підозрюваного, експертів, у цьому ж кримінальному провадженні, а тому до неї може бути застосований виключно запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а, отже, клопотання підлягає задоволенню.
Згідно з абз. 7 ч. 4 ст. 183 КК України, при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається.
Згідно з абз. 8 ч. 4 ст. 183 КК України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.
Оскільки ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке входить до переліку, перебуває на тимчасово окупованій території України, розмір застави слідчий суддя не визначає.
Згідно ч. 4 ст. 197 КПК України, у разі постановлення слідчим суддею, судом ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого на підставі ч. 6 статті 193 цього Кодексу строк дії такої ухвали не зазначається.
Визначення строку дії ухвали про обрання запобіжного заходу, тобто визначення, таким чином строку тримання особи під вартою, здійснюється лише під час застосування щодо особи запобіжного заходу, що відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України, можливе після затримання особи, а слідчий суддя, суд не пізніш як через сорок вісім годин з часу доставки такої особи до органу досудового розслідування, зобов`язаний розглянути питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід за обов`язкової присутності такого підозрюваного, обвинуваченого.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-178, 183, 193, 194, 197 КПК України, слідчий суддя
Обрати в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України підозрюванійОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Запорізькій слідчий ізолятор» без визначення розміру застави.
Роз`яснити, що згідно з положеннями ч. 6 ст. 193 КПК України після затримання особи, що виїхала та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, і не пізніше, як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.
Згідно з положеннями ч. 6 ст. 193 УПК України зобов`язати компетентних службових осіб органу досудового розслідування після затримання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження звернутися до слідчого судді, суду для розгляду питання за участю ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , її захисника про застосування обраного їй запобіжного заходу у виді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а підозрюваною в той же строк, але з моменту вручення їй копії ухвали суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Вступна те резолютивна частини ухвали постановлені в нарадчій кімнаті та проголошені в судовому засіданні 25 вересня 2023 р.

Повний текст ухвали виготовлено 29 вересня 2023 р.

Слідчий суддя ОСОБА_1