Справа № 463/4665/23 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/728/23 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2023 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Львівського апеляційного суду в складі:

головуючої ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові кримінальне провадження про обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,-

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених за ч.4 ст. 185, ч.2 ст. 15, ч.4 ст. 185 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Личаківського районного суду м. Львова від 12 червня 2023 року, -

встановила:

вироком Личаківського районного суду м. Львова від 12 червня 2023 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.2 ст.15 ч.4 ст.185 КК України та призначено йому покарання:

за ч.4 ст.185 КК України у виді 5 (п`яти) років 1 (одного) місяця позбавлення волі;

за ч.2 ст.15, ч.4 ст.185 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Відповідно до ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_6 остаточне покарання у виді 5 (п`яти) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_6 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Запобіжний захід у виді домашнього арешту, застосований до ОСОБА_6 згідно ухвали слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова від 05.06.2023 року, залишено без змін до часу набрання вироком законної сили.

Вирішено питання з речовими доказами.

Цивільний позов Товариства з обмеженою відповідальністю Торгівельно-Виробнича Компанія «Львівхолод» - задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_6 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Торгівельно-Виробнича Компанія «Львівхолод» () матеріальну шкоду у розмірі 896,78 гривень (вісімсот дев`яносто шість гривень 78 копійок).

Згідно вироку, ОСОБА_6 11 травня 2023 року близько 21 год. 29 хв. знаходячись у приміщенні магазину «Рукавичка» (ТзОВ ТВК «Львівхолод»), за адресою: м.Львів, вул.Тершаковців,1, діючи умисно, з корисливих мотивів, повторно, в умовах воєнного стану, введеного відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року, у зв`язку із збройною агресією російської федерації на території України, реалізуючи свій злочинний умисел, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, підійшовши до полиць, таємно викрав 1 пляшку бренді торгової марки «METAXA» 0,7л., вартістю 639,19 гривень без ПДВ та 1 пляшку коньяку торгової марки «AZNAURI» 0,7л., вартістю 257,59 гривень без ПДВ, які заховав собі під куртку. Продовжуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_6 з вищевказаним викраденим товаром направився в сторону дверей магазину, не розрахувавшись за товар та із викраденим товаром покинув приміщення магазину. Своїми протиправними діями ОСОБА_6 заподіяв ТзОВ ТВК «Львівхолод» матеріальну шкоду на загальну суму 896,78 гривень.

Таким чином, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.185 КК України.

Крім того, ОСОБА_6 12 травня 2023 року близько 21 год. 16 хв. знаходячись у приміщенні магазину «Рукавичка» (ТзОВ ТВК «Львівхолод»), за адресою: м.Львів, вул.Тершаковців,1, діючи умисно, з корисливих мотивів, повторно, в умовах воєнного стану, введеного відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року, у зв`язку із збройною агресією російської федерації на території України, реалізуючи свій злочинний умисел, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, підійшовши до полиць, таємно викрав 1 пляшку коньяку торгової марки «RESERVE VSOP» «Коблево» 0,5л., вартістю 218,79 гривень без ПДВ та 1 пачку креветок торгової марки «Водний світ» 400 грам, вартістю 78,32 гривень без ПДВ, однак виконавши всі дії, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, оскільки ОСОБА_6 був затриманий працівником магазину. Своїми протиправними діями ОСОБА_6 заподіяв ТзОВ ТВК «Львівхолод» матеріальну шкоду на загальну суму 297,11 гривень.

Таким чином, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.15, ч.4 ст.185 КК України.

На вирок суду обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, просить призначити йому покарання з застосуванням ст. 69 КК України чи ст. 75 КК України. Вважає, що для цього є всі підстави, оскільки він є єдиним опікуном його двох неповнолітніх дітей, щиро розкаюється у вчиненому, повністю визнає свою вину.

На апеляційний розгляд обвинувачений ОСОБА_6 не з`явився та про причини неявки не повідомив, хоча про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, а тому його неявка у відповідності до ч.4 ст. 405 КПК України не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді, виступ прокурора, який заперечив подану апеляційну скаргу, просив оскаржуваний вирок суду залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Згідно зі ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу , та в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Висновки суду про винуватість ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, за які його засуджено, кваліфікація його дій за ч.4 ст. 185, ч.2 ст. 15, ч.4 ст. 185 КК України апелянтом не оспорюються і судом апеляційної інстанції не перевіряються.

Що стосується доводів апелянта про доцільність застосування до обвинуваченого при призначенні покарання положень ст. 69 КК України, то колегія суддів вважає їх необґрунтованими, оскільки згідно роз`яснень наведених у п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003р. № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин, або перехід до іншого, більш м`якого виду основного покарання, або непризначення обов`язкового додаткового покарання, може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного. У кожному такому випадку суд зобов`язаний у мотивувальній частині; вироку зазначити, які саме обставини справи або дані про особу підсудного він визнає такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину і впливають на пом`якшення покарання, а в резолютивній - послатися на ч. 1 ст. 69 КК України. При цьому необхідно враховувати не тільки мету й мотиви, якими керувалась особа при вчиненні злочину, а й її роль серед співучасників, поведінку під час та після вчинення злочинних дій тощо.

Як передбачено статтями 50, 65 КК, особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, що є необхідним і достатнім для її виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів. Виходячи з принципів співмірності й індивідуалізації, це покарання за своїм видом та розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Згідно вимог ч. 1 ст. 69 КК України призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за цей злочин, або перехід до іншого, більш м`якого виду основного покарання може мати місце лише за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.

Отже, підставами призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, визнано дві групи чинників, які характеризують як вчинений злочин, так і особу винного, та мають враховуватися в їх сукупності, а саме: наявність декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину; дані, які певним чином характеризують особу винного.

Призначаючи ОСОБА_6 покарання, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, обставини, що пом`якшують покарання, особу обвинуваченого, який неодружений, має на утриманні двох малолітніх дітей (зі слів, жодних доказів суду не представлено), не працює, раніше суджений за вчинення майнових злочинів, на диспансерному обліку з приводу наркологічного та психоневрологічного захворювання не перебуває, крім того, суд враховує, що шкода потерпілому не відшкодована. Обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнав щире каяття обвинуваченого та активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень. Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.

З приводу доводів обвинуваченого про наявність щирого каяття, повного визнання вини, то на переконання колегії суддів, слід враховувати, що саме по собі визнання своєї вини не означає, що особа стала на шлях виправлення і що її зізнання стало результатом тривалого роздуму і впертої внутрішньої боротьби, свідчить про рішучість стати на шлях виправлення, самоосуд свого вчинку. Щире каяття є відвертою негативною оцінкою винним своєї злочинної поведінки, визнанням тих обставин, які йому ставляться в провину. Щире каяття характеризує поведінку винної особи після вчинення злочину, але з позицій психологічної переорієнтації суб`єкта. Стан щирого каяття характеризується тим, що суб`єкт справді засуджує свій вчинок. При цьому особа визнає антигромадський характер вчинку й готова нести відповідальність.

Крім цього, норми КК наділяють суд правом вибору у встановлених законом межах заходу примусу певного виду і розміру. Названа функція суду за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки передбачає взяття до уваги й оцінку відповідно до визначених законом критеріїв усіх конкретних обставин справи, без урахування яких обрана міра покарання не може вважатися справедливою.

Доводи наведені в апеляційній скарзі у тій частині, що суд першої інстанції призначив обвинуваченому покарання явно несправедливе через суворість, свого підтвердження під час апеляційного розгляду не знайшли та колегія суддів вважає такі безпідставними і необґрунтованими.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відсутні правових підстав для призначення обвинуваченому покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання, тобто на підставі ст.69 КК України, чи застосування ст.75 КК України, враховуючи конкретні обставини справи в їх сукупності та дані про особу винного, а описані вище дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують покарання, дають лише підстави для призначення покарання у мінімальних його межах, передбачених санкцією відповідної статті, у виді позбавлення волі, а не застосування ст.69 КК України.

На підставі наведеного колегія суддів вважає, що покарання, призначене ОСОБА_6 за ч.4 ст. 185, ч.2 ст. 15, ч.4 ст. 185 КК України, відповідає вимогам статей 50, 65 КК, за своїм видом і розміром є справедливим, необхідним і достатнім для її виправлення та попередження нових злочинів та підстав його вважати таким, що не відповідає тяжкості злочину та особі обвинуваченого немає.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були би безумовними підставами для зміни чи скасування вироку суду першої інстанції, у справі не встановлено, а відтак підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

постановила:

вирок Личаківського районного суду м. Львова від 12 червня 2023 року щодо ОСОБА_6 за ч.4 ст. 185, ч.2 ст. 15, ч.4 ст. 185 КК України залишити без змін,апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з дня її оголошення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4