УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.10.2023 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі скаргу адвоката ОСОБА_3 , подану в порядку ст. 206 КПК України на незаконне затримання ОСОБА_4 в рамках кримінального провадження № 0000971 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_3 , в порядку статті 206 КПК України, звернувся до Київського районного суду м. Одеси зі скаргою на незаконне затримання ОСОБА_4 в рамках кримінального провадження № 0000971 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, в якій просить визнати затримання ОСОБА_4 незаконним та негайно звільнити його з-під варти.

В обґрунтування вимог поданої скарги адвокат ОСОБА_3 зазначає про те, що жодних підстав для затримання ОСОБА_4 на момент його затримання не існувало. На час затримання, а саме: 27.10.2023 року підстава для затримання, передбачена п. 2 ч. 1 ст. 208 КПК України була відсутня, оскільки в протоколі затримання зазначено, що ОСОБА_4 було затримано 27.10.2023 року у себе в квартирі після проведення обшуку, а згідно «повідомлення про підозру» від 28.10.2023 року злочинні дії ОСОБА_4 відбувалися приблизно о 20:20 год. 18.10.2023 року, поряд з готелем «Аркадія» в Приморському районі міста Одеса. Також ОСОБА_4 під час затримання не давав будь-яких підстав для занепокоєння з боку правоохоронних органів, що він може зникнути з місця обшуку чи не виконувати вимоги слідчого. Також адвокат ОСОБА_3 не погоджується із часом затримання, зазначеним у протоколі про затримання, оскільки фактично часом обмеження пересування ОСОБА_4 працівниками правоохоронних органів є «18:00» годин, а не «22» год. «18» хв.

Захисник підозрюваного ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_3 , прокурор Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_5 та підозрюваний ОСОБА_4 у судове засідання з розгляду скарги не з`явилися, хоча повідомлялися про дату, час та розгляду скарги належним чином.

Фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалося, на підставі ч. 4 ст. 107 КПК України.

Дослідивши подану скаргу та додані до неї матеріали, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

Згідно з ч. 1 ст. 206 КПК України кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 206 КПК України - якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи.

Отже, законодавець чітко визначив, що постановлення слідчим суддею ухвали щодо негайної доставки до нього особи, яка позбавлена свободи, здійснюється лише в тому разі, якщо отримані слідчим суддею відомості створять у нього обґрунтовану підозру про те, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку.

Згідно з ч. 4 ст. 206 КПК України, якщо до доставлення такої особи до слідчого судді прокурор, слідчий звернеться з клопотанням про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя зобов`язаний забезпечити проведення у найкоротший строк розгляду цього клопотання.

Слідчим суддею встановлено, що Слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в Одеській області здійснюється досудове розслідування в рамках кримінального провадження № 0000971 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

В рамках вказаного кримінального провадження, 27.10.2023 року о 22 годині 18 хвилин старшим слідчим в ОВС слідчого управління ГУНП в Одеській області майором поліції ОСОБА_6 на підставі статті 208 КПК України було прийнято рішення про затримання громадянина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України. 28.10.2023 року ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Утримання особи вважається «позбавленням волі» в розумінні статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Таке позбавлення волі має бути законним (тобто, ґрунтуватися на нормах законодавства) та/або бути здійсненим на підставі рішення суду.

Згідно із ч. 1 ст. 207 КПК України ніхто не може бути затриманий без ухвали слідчого судді, суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Випадки затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі, без ухвали слідчого судді, суду визначені у ч. 1 ст. 208 КПК України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 208 КПК України уповноважена службова особа має право без ухвали слідчого судді, суду затримати особу, підозрювану у вчиненні злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі, лише у випадках: якщо цю особу застали під час вчинення злочину або замаху на його вчинення; якщо безпосередньо після вчинення злочину очевидець, в тому числі потерпілий, або сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події вказують на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин.

Про затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, складається протокол, в якому, крім відомостей, передбачених статтею 104 цього Кодексу, зазначаються: місце, дата і точний час (година і хвилини) затримання відповідно до положень статті 209 цього Кодексу; підстави затримання; результати особистого обшуку; клопотання, заяви чи скарги затриманого, якщо такі надходили; повний перелік процесуальних прав та обов`язків затриманого. Протокол про затримання підписується особою, яка його склала, і затриманим. Копія протоколу негайно під розпис вручається затриманому, а також надсилається прокурору.

У цьому випадку, затримання особи здійснено без ухвали слідчого судді, суду на підставі ч. 1 ст. 208 КПК України, про що зазначено у протоколі затримання та було роз`яснено гр. ОСОБА_4 .

Отже, затримання ОСОБА_4 відбулося із законодавчо визначених підстав.

На виконання вимог ч. 4 ст. 208 КПК України затриманого ОСОБА_4 було повідомлено зрозумілою для нього мовою підстави затримання та у вчиненні якого злочину він підозрюється, а також роз`яснено право мати захисника, отримувати медичну допомогу, давати пояснення, показання або не говорити нічого з приводу підозри проти неї, вимагати перевірку обґрунтованості затримання та інші процесуальні права, передбачені цим Кодексом. Факт роз`яснення, зокрема і цих обставин ОСОБА_4 засвідчив відповідним підписом. Також ОСОБА_4 було роз`яснено його права, як підозрюваного.

Затримання проходило за участю двох понятих та копію протоколу було вручено затриманій особі - ОСОБА_4 . Наступного дня після затримання ОСОБА_4 було вручено повідомлення про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Отже, протокол затримання відповідає загальним вимогам, передбаченим ст. 104 КПК України та спеціальним вимогам, передбаченим ч. 5 ст. 208 КПК України.

З огляду на положення ст. 104, 208 КПК України протокол про затримання не повинен містити обґрунтування підстав затримання, а лише посилання на підставу затримання.

У рішенні Великої Палати Європейського суду з прав людини у справі Khlaifia та інші проти Італії від 15.12.2016 року (заява № 16483/12) зазначено, що негайність оцінюється у кожному випадку окремо; проте, підстави для затримання не повинні повідомлятись повністю особою, що здійснює затримання (арешт) у конкретний момент затримання (п. 115) Це положення є невід`ємною частиною схеми захисту, передбаченої статтею 5 Конвенції: будь-яка особа, яка була заарештована, повинна простою, нетехнічною мовою, яку вона може зрозуміти, повідомити про основні юридичні та фактичні підстави для її позбавлення волі, щоби мати можливість звернутися до суду із заявою про оскарження його законності (там само). Причини, при цьому, не повинні бути викладені в тексті будь-якого рішення, яким дозволяється затримання, та не повинні бути в письмовій формі чи в будь-якій спеціальній формі (Рішення у справі Kane проти Кіпру (dec.) від 13.09.2011 року).

Слідчий суддя звертає увагу на те, що адвокатом ОСОБА_3 не було доведено факт затримання ОСОБА_4 о 18:00 годині, а не о 22 год. 18 хв., як зазначено у протоколі затримання.

Отже, слідчим суддею під час розгляду скарги встановлено, що протокол затримання ОСОБА_4 від 27.10.2023 року складений відповідно до вимог КПК України, містить посилання на передбачені законом підстави для затримання особи без ухвали слідчого судді відповідно до положень ст. 208 КПК України, також 28.10.2023 року ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України та ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 30.10.2023 року застосовано до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

З огляду на викладене, слідчий суддя дійшов висновку, що підстави для задоволення скарги відсутні.

Керуючись ст. ст. 2, 7, 206, 208, 309, 369-372 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні скарги адвоката ОСОБА_3 , поданої в порядку ст. 206 КПК України на незаконне затримання ОСОБА_4 в рамках кримінального провадження № 0000971 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1