Провадження № 1-кс/947/1611/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.02.2024 рокуслідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 та його захисника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі клопотання старшого слідчого СВ ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0001366 від 06.10.2023 року відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Одеської області, громадянина України, українця, маючого на утриманні неповнолітню дитину - ІНФОРМАЦІЯ_2 , офіційно не працевлаштованого, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Досудовим розслідуванням вставнолено, що ОСОБА_4 у невстановлений досудовим розслідуванням час та в невстановленому місці, однак не пізніше січня 2023 року, діючи із корисливих мотивів, добре розуміючи порядок перетину та недоторканість державного кордону України, вступивши в злочинну змову з ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та іншими невстановленими в ході досудового розслідування особами, організував діяльність, метою якої є незаконне переправлення осіб через державний кордон України та розробив відповідний злочинний план, який передбачав поширення серед знайомих осіб інформації щодо надання за грошову винагороду послуг з незаконного переправлення через державний кордон України особам, яким тимчасово обмежено право на виїзд з України у відповідності до Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у період воєнного стану, який введений Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року за №64/2022.

Розуміючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та бажаючи настання таких наслідків, ОСОБА_9 спільно з ОСОБА_8 , ОСОБА_4 та із іншими невстановленими особами, розробили єдиний злочинний план, згідно якого вони, повинні були здійснювати низку дій, спрямованих на організацію незаконного переправлення осіб через державний кордон України та доведення таких дій до кінцевого результату, керівництво такими діями, сприяння вчиненню в тому числі порадами, вказівками, наданням засобів та усуненням перешкод.

Згідно розробленого плану вчинення кримінального правопорушення, відомого усім учасникам злочину, ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_4 , та інші невстановлені особи, організували незаконне переправлення чоловіків, що підлягають мобілізації, через державний кордон України, шляхом виготовлення, у невстановлений досудовим розслідуванням спосіб, фіктивних документів, тобто без дійсних підстав, а також офіційних документів, які б засвідчували те, що особи є працевлаштованими на стратегічно важливих підприємств, поставлені на облік до РТЦК та яким надається відстрочка від призову під час мобілізації у зв`язку із бронюванням підприємством їх посад.

Крім того, ОСОБА_9 спільно з ОСОБА_8 , ОСОБА_4 та іншими невстановленими у ході досудового розслідування особами, виготовлялись фіктивні документи, які б свідчили, що нібито підприємства та фірми звертаються до Міністерства економіки України з метою бронювання військовозобов`язаних, до списку яких вносяться особи, які підлягають мобілізації. У подальшому Мінекономіки, після опрацювання Генеральним штабом України листа зі списком осіб, які пропонуються до бронювання на період мобілізації та воєнний час, виносить наказ про затвердження таких списків.

Отримавши наказ про бронювання працівників підприємства, ОСОБА_9 спільно з невстановленими особами, виготовляв фіктивні документи про робоче відрядження, за яким особа, яка має намір залишити територію України, у подальшому перетинає державний кордон України та не повертається.

Реалізуючи свої злочинні наміри, у невстановлений час, ОСОБА_4 , та ОСОБА_8 , знаходячись у невстановленому досудовим розслідуванням місці, керуючись корисливим мотивом, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_9 та іншими невстановленими в ході досудового розслідування особами, призначили зустріч ОСОБА_10 , в ході, якої повідомили останній про те, що мають необхідні зв`язки та можуть організувати і здійснити незаконне переправлення її чоловіка ОСОБА_11 через державний кордон України, через офіційний пункт пропуску, на підставі фіктивних документів про працевлаштування ОСОБА_11 , як співробітника стратегічно важливого підприємства.

З метою роз`яснення деталей злочинного плану, ОСОБА_4 з ОСОБА_8 призначив ОСОБА_10 особисту зустріч,обговоривши умови виїзду, оплату та надання відповідних особистих документів, в тому числі копію військового квитка (або приписного) та копію паспорту громадянина України для виїзду за кордон).

У березні 2023 року більш точний час досудовим слідством встановити не виявилось можливим, в ході зустрічі ОСОБА_8 розповів ОСОБА_10 , яким чином буде здійснюватися перетин державного кордону, а саме через офіційний пункт пропуску на підставі наказу про відрядження про нібито працевлаштування ОСОБА_11 у стратегічно важливому підприємстві та оголосив суму винагороди у розмірі 4500 доларів США, з них 2250 доларів США, він повинен сплатити одразу за виготовлення документів, а після отримання документів решту. Також ОСОБА_8 повідомив ОСОБА_12 , що для виготовлення документів у зв`язку із відсутності місця реєстрації у її чоловіка ОСОБА_11 необхідно поїхати до міста Київ, зареєструватися та стати на облік у ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Того ж дня, ОСОБА_10 передала ОСОБА_4 грошові кошти в сумі 2250 доларів США, та копію паспорта громадянина України виданого на ім`я ОСОБА_11 та ОСОБА_4 , діючи згідно єдиного злочинного плану у невстановлений час та місці зустрівся з ОСОБА_8 та передав йому з метою подальшого виготовлення підроблених документів про працевлаштування у стратегічно важливому підприємстві ОСОБА_11 .

У подальшому ОСОБА_8 з метою доведення свого умислу до кінця, щоб впевнити ОСОБА_10 у серйозності своїх намірів став демонструвати свою обізнаність щодо різних способів незаконного перетину державного кордону, можливість усунення перешкод щодо незаконного перетину державного кордону через свої міцні зв`язки з особами, надавав поради та вказівки щодо дій її чоловіка ОСОБА_11 в момент самого перетинання кордону, через державний пункт пропуску з конкретним зазначенням послідовних дій та його морального стану, а також інші поради незаконного перетину державного кордону.

З метою доведення свого злочинного умислу до кінця ОСОБА_8 , знаючи що йому потрібно передати ОСОБА_9 частину грошових коштів, згідно розробленого плану, висловив вимогу ОСОБА_10 передати йому грошові кошти в сумі 2250 доларів США, при цьому наголосив, що вказані гроші призначені для виготовлення документів на ім`я ОСОБА_11 , які будуть свідчити про працевлаштування у стратегічно важливому підприємстві СУІП ТОВ «Сперко Україна» та на підставі наказу про відрядження до м. Кишинів Молдова, та в разі відмови надання коштів, останньому буде відмовлено в організації його незаконного переплавлення через державний кордон України.

У подальшому, ОСОБА_8 , діючи згідно єдиного злочинного плану, у невстановлений час, у невстановленому місці, шляхом поштового відправлення, яке надається послугами ТОВ «Нова Поштп», передав ОСОБА_9 грошові кошти в сумі 700 доларів США, як винагороду за виготовлення зазначених документів, та копію паспорта громадянина України, виданого на ім`я ОСОБА_11 , з метою подальшого виготовлення підроблених документів про працевлаштування у стратегічно важливому підприємстві.

Продовжуючи свої злочинні дії, у кінці квітня на початку травня 2023 року, більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено, у невстановленому в ході досудового розслідування місці, ОСОБА_8 отримав від ОСОБА_9 пакет документів про працевлаштування ОСОБА_11 у стратегічно важливому підприємстві СУІП ТОВ «Сперко Україна».

На початку травня 2023 року більш точний час досудовим слідством встановити не виявилось можливим, в ході зустрічі ОСОБА_8 передав пакет документів ОСОБА_10 до якого входило: військовий квиток на ім`я ОСОБА_11 , наказ «Про прийняття на роботу» ОСОБА_11 , за № 899-2022/к від 26.12.2022 року, довідка за вих. № 210/110-06 від 23.03.2023 видана за місцем вимоги ОСОБА_11 1990 рроку народження, про те, що він дійсно працює на СУІП ТОВ «Сперко Україна» за сумісництвом за адресою: АДРЕСА_2 , та на даний момент обіймає посаду водія експедитора, договір суборенди, частини житлового приміщення № 2577 від 29.05.2023, посвідчення про відрядження на ОСОБА_11 , строком 15 днів в місто Кишинів, Молдова, в м. Уїзд Ільфів Бухарест, Румунія, з метою логістики лікарських засобів та медичного обладнання до м. Київ, наказ № 139/ВК/110-03 від 23.03.2023 «Про відрядження», посвідчення про відрядження на ім`я ОСОБА_11 , строком 90 днів в місто Кишинів, Молдова, в м. Уїзд Ільфів Бухарест, Румунія, з метою логістики лікарських засобів та медичного обладнання до м. Київ, наказ № 177/ВК/31-05 від 31.04.2023, витяг з наказу № 198 від 12.01.2023 «Про бронювання військовозобов`язаних за СУІП ТОВ «Сперко Україна».

Далі того ж дня, після отримання вищезазначених документів ОСОБА_10 передала грошові кошти у розмірі 2250 доларів США ОСОБА_8 , який у подальшому повинен був частину з них передати ОСОБА_9 , як винагороду за виготовлення документів, які дають підставу для виїзду за кордон ОСОБА_11 .

За вищевикладених собтавин, 30.01.2024 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332КК України, за кваліфікуючими ознаками: організація незаконного переправлення осіб через Державний кордон України, вчинене за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів.

Сторона обвинувачення звертається з клопотанням про застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обґрунтовуючи його наявністю обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 тяжкого злочину, характер вчиненого кримінального правопорушення та наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які вказують на неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

В судовому засіданні:

-прокурор в судовому засіданні вимоги поданого клопотання підтримав у повному обсязі та просив його задовольнити, долучивши постанову про продовження строку досдуового розслідування кримінального провадження № 0001366 від 06.10.2023 до 24.02.2024 року.

-захисник підозрюваного заперечувала проти задоволення клопотання сторони обвинувачення, зазначила, підозра є необґрунтованою, а ризики, викладені у клопотанні сторони обвинувачення є не доведеними, посилаючись на наступне. Адвокат ОСОБА_13 просила врахувати, що ОСОБА_4 має постійне місце проживання, самостійно виховує неповнолітню доньку 2010 року народження, крім того, позитивно характеризується. З огляду на що, захисник просила застовувати відносно ОСОБА_4 запобіжнйи захід у вигляді домашнього арешту.

-підозрюваний повідомив, що він з підозрою не згоден, щодо запобіжного заходу підтримав захисника.

Згідно ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1, ч. 4 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Дослідивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, вислухавши думку учасників судового засідання, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

30.01.202 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення стороною обвинувачення підтверджується наступними матеріалами: протоколом допиту ОСОБА_10 ; протоколом огляду електронної скриньки ОСОБА_8 ; проведеними оглядами речових доказів, вилучених під час проведених обшуків; протоколом допиту свідка ОСОБА_14 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_15 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 ; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю підозрюваного ОСОБА_8 ; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю свідка ОСОБА_11 ; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю свідка ОСОБА_10 ; проведеними допитами свідків та іншими матеріалами кримінального провадження в сукупності.

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості підозри, слідчий суддя враховує те, що діючий Кримінальний процесуальний кодекс України встановлює обов`язок розглядати обґрунтованість підозри, що за визначенням ЄСПЛ «є необхідною умовою законності тримання під вартою» («Нечипорук і Йонкало проти України», 42310/04, §219, 21 квітня 2011 року).

Відповідно до практики ЄСПЛ «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 §1(с) Конвенції». За визначенням ЄСПЛ «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 §1(с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» («K.-F. проти Німеччини», 27 листопада 1997, §57).

Долучені матеріали кримінального провадження, на даній стадії досудового розслідування є достатніми для висновку щодо обґрунтованості підозри ОСОБА_4 при цьому, слідчий суддя акцентує увагу, що слідчий суддя не вирішує питання винуватості особи у вчиненні тих чи інших кримінальних правопорушень, а лише на підставі долучених до клопотання доказів, вирішує питання наявності обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення таких кримінальних правопорушень.

При розгляді клопотання сторони обвинувачення, слідчий суддя бере до уваги те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення.

Так, враховуючи обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у вчиненні кримінальних правопорушень, слідчий суддя приходить до переконання, що наявний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ризик у вигляді можливого переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду.

При вирішенні питання щодо наявності ризику, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя враховує та вважає вмотивованими твердження сторони обвинувачення про те, що наразі тривають заходи щодо встановлення кола можливих співучасників ймовірного вчинення ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення, які ймовірно будь-яким чином допомагали останньому вчинити кримінальне правопорушення. Окрім того, такі співучасники, за вказівкою підозрюваного можуть вчиняти дії спрямовані на переховування або знищення наявних речей та документів з метою перешкодити органу досудового розслідування у збиранні належних та допустимих, а у їх сукупності достатніх доказів ймовірної злочинної діяльності ОСОБА_4 .

Крім того, з огляду на те, що підозрюваний ознайомлений з відповідним клопотанням про застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та відповідними додатками, долученими до нього, в яких наявний протокол допиту свідків, й відповідно в якому зазначені анкетні дані вказаних осіб, з огляду на ту обставину, що у випадку подальшого направлення відносно підозрюваного ОСОБА_4 обвинувального акту до суду, свідки ймовірно будуть допитуватися безпосередньо судом, слідчий суддя приходить до переконання про достатність підстав для прийняття висновку щодо наявності ризику можливого незаконного впливу з боку підозрюваного на вказаних осіб, з метою зміни ними своїх показів, в цілях подальшого уникнення підозрюваним передбаченої законом відповідальності.

Водночас, слідчий суддя зауважує, що обґрунтування прокурора у судовому засіданні та слідчого у письмовому клопотанні щодо існування в рамках означеного кримінального провадження ризику, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, є суперечливим з огляду на наступне. Слідчий суддя враховує, що згідно обставин даного кримінального провадження, ОСОБА_4 спільно із іншим підозрюваними - ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та іншими невстановленими досудовим розслідуванням особами, ймовірно виготовлялись фіктивні документи, які надають право вільного перетину Державного кордону України, при цьому, незрозумілим для слідчого судді є твердження сторони обвинувачення з приводу обізнаності підозрюваним щодо інформації про шляхи безперешкодного переміщення через державний кордон України поза пунктом прикордонного пропуску. У зв`язку із чим, слідчий суддя приходить до переконання про необґрунтованість відповідних доводів сторони обвинувачення щодо існування ризику, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Сторона обвинувачення в своєму клопотанні також посилається на наявність ризику передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливе вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення або продовження кримінального правопорушення, в якому підозрюється.

Разом з тим, слідчий суддя зазначає, що вказаний ризик не знайшов свого підтвердження в матеріалах доданих в обґрунтування клопотання та прокурором в судовому засіданні не було доведено його обґрунтованість, зокрема стороною обвинувачення в судовому засіданні не надано відомостей щодо того, що ОСОБА_4 раніше притягувався до кримінальної відповідальності та/або того, що є підстави вважати, що на даний час перевіряються обставини, що останній може мати відношення до скоєння ще інших кримінальних правопорушень.

Слідчий суддя враховує, що згідно ч. 1 ст. 176 КПК України, тримання під вартою є найсуворішим запобіжним заходом, при цьому більш м`якими запобіжними заходами по відношенню до нього є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) домашній арешт. Метою ж застосування того чи іншого запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання встановленим в ході розгляду клопотання ризикам (ч. 1 ст. 177 КПК України).

Підстав для застосування інших більш м`яких запобіжних заходів відносно підозрюваного ОСОБА_4 в судовому засіданні встановлено не було, зокрема, застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та особистого зобов`язання є недоцільним, з огляду на м`якість, а також встановлені в судовому засіданні ризики, не забезпечать належне виконання підозрюваним обов`язків.

На думку слідчого судді, інкримінована ОСОБА_4 діяльність є проявом особливого цинізму в умовах дії правового режиму воєнного стану та викликає негативні реакції суспільства та зокрема військовослужбовців, які захищають цивільне населення з початку повномасштабного вторгнення рф на суверенну територію України.

Таким чином, з огляду на фактичні обставини даного кримінального провадження, встановлені в ході розгляду даного клопотання відомості, в тому числі які стосуються наявності обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення підозрюваним ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, а також наявних в рамках даного кримінального провадження ризиків, забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного можливо шляхом застосування відносно такої особи виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а відтак підстав для застосування відносно останнього більш м`якого запобіжного заходу слідчим суддею встановлено не було.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Так, у рішенні Європейського Суду з прав людини у справі «Мангурас проти Іспанії» від 20.11.2010р., суд зазначив: «п.78. Гарантії передбачені п. 3 статті 5 Конвенції покликані забезпечить не компенсацію втрат, а зокрема явку обвинуваченого на судове засідання. Таким чином, вказана сума (застави) повинна бути оцінена враховуючи самого обвинуваченого, його активи та його взаємовідносини з особами які мають забезпечить його безпеку, іншими словами, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри (впевненості) при якому перспектива втрати застави, чи дій проти поручителів, у випадку його відсутності появи на суді, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні. П. 80. Більше того, сума застави повинна бути належним чином обґрунтована в рішенні суду, а також повинно бути враховано наявність грошових засобів у обвинуваченого».

Така ж позиція щодо помірності розміру грошової застави міститься і в рішенні по справі «Єлоєв проти України»: «Закон визначає сукупність обставин, а також критерії, якими повинен керуватись слідчий суддя, суд при визначенні у кожному конкретному випадку розміру застави. Такими обставинами зокрема є майновий та сімейний стан підозрюваного. Європейський суд з прав людини, неодноразово наголошував на тому, що непомірний розмір застави з статками (майновим станом) підозрюваного, є лише формальним виконанням вимог Європейської конвенції з прав людини, тому у своїх рішення суди повинні керуватись також розмірами прибутків підозрюваного. Це означає, що, з одного боку, розмір застави повинен бути таким, що загроза її втрати утримувало підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язків, а з іншого - її внесення не призвело до втрати ним та його утриманцями засобів для гідного людяного проживання».

Як вбачається з наявних у слідчого судді матеріалів, які долучені стороною обвинувачення в обґрунтування поданого клопотання, ОСОБА_4 інкримінується можливе вчинення в умовах воєнного стану правопорушення, пов`язаного з організацією незаконного переправлення осіб через Державний кордон, яким заборонений виїзд за межі країни після початку 24.02.2022 року військової агресії російської федерації.

Так, згідно п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину визначається від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, між тим згідно зазначеної статті у виключних випадках, якщо слідчий суддя встановить що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину та покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вказані розміри прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Також, щоб розмір застави можна було вважати таким, який здатен забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, слідчий суддя повинен враховувати положення ст. ст. 177, 178 КПК України, та раціонально співставити його з доведеними у справі ризиками, даними про особу підозрюваного, тяжкістю вчиненого злочину. При цьому судді слід мати на увазі, що, виходячи з практики ЄСПЛ, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Слідчий суддя при визначенні розміру застави, враховує те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, вчиненого в умовах воєнного стану та пов`язаного із посяганням на недоторканність державного кордону та обороноздатність держави України, за попередньою змовою групою осіб, його ймовірна активна роль у його вчиненні, розмір ймовірної неправомірної вигоди, та вважає що встановлені обставини слугують такими виключними випадками, які на підставі вищевикладених вимог ч. 5 ст. 182 КПК України дозволяють при визначені застави вийти за межі її розміру, передбаченому законом для осіб, підозрюваних у вчинені тяжких злочинів.

Слідчий суддя враховуючи викладені обставини, прийшов до висновку, що відносно підозрюваного є доцільним застосування запобіжного заходу з призначенням застави у розмірі 300 (триста) розміри прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 908 400 (дев`ятсот вісім тисяч чотириста) гривень.

На думку слідчого судді, саме вказаний розмір застави буде в повній мірі гарантувати належну процесуальну поведінку підозрюваного, у випадку її внесення, під загрозою звернення вказаного розміру застави в дохід держави за наявності відповідних для цього підстав (ч. 8 ст. 182 КПК України).

Керуючись ст. ст. 176-178, 182-184, 193-194, 196 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого СВ ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0001366 від 06.10.2023 року відносно ОСОБА_4 задовольнити частково.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Одеський слідчий ізолятор» строком до 23.02.2024 року, в межах строку досудового розслідування.

Визначити розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_4 обов`язків, передбачених КПК України у розмірі 300 (триста) розміри прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 908 400 (дев`ятсот вісім тисяч чотириста) гривень.

Роз`яснити підозрюваному, що підозрюваний або заставодавець мають право у будь який момент внести заставу на розрахунковий рахунок UA0005435, код отримувача (ЄДРПОУ) - 26302945, банк отримувача ДКСУ м. Київ, МФО 820172, отримувач - Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Одеській області.

У разі внесення застави, покласти на підозрюваного ОСОБА_4 строком до 23.02.2024 року, в межах строку досудового розслідування, наступні процесуальні обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме:

1. прибувати до органу досудового розслідування та/або суду за першою вимогою;

2. не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора та/або суду;

3. повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4. утримуватися від спілкування з іншими підозрюваними та свідками у даному кримінальному провадженні;

5. здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , що відповідно до ч. ч. 8, 10, 11 ст. 182 КПК України, у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч. 7 ст. 194 КПК України. Застава внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

У зв`язку із перебуванням на утриманні у підозрюваного ОСОБА_4 , відносно якого застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою неповнолітньої дитини ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_2 зобов`язати прокурора Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_7 повідомити уповноважений підрозділ органів Національної поліції та орган опіки та піклування за місцем перебування дитини про факт залишення дитини без батьківського піклування для вжиття невідкладних заходів щодо тимчасового влаштування дитини.

Орган опіки та піклування невідкладно після тимчасового влаштування дитини, залишеної без батьківського піклування, інформує слідчого, прокурора, слідчого суддю, суд про місце проживання (перебування) дитини.

Після отримання такої інформації слідчий, прокурор невідкладно повідомляє підозрюваного, обвинуваченого про місце проживання (перебування) дитини.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Одеського апеляційного суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Подання апеляційної скарги зупиняє набрання ухвалою законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1