Провадження №11-кп/801/128/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2024 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого-судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 ,

із секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,

з участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

в режимі відеоконференції:

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000277 від 04.04.2023 за апеляційною скаргою прокурора відділу Вінницької окружної прокуратури ОСОБА_9 на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 06.11.2023, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новоіванівка Оріхівського району Запорізької області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого згідно довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 06.09.2022 за адресою: АДРЕСА_2 , до затримання фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , із середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , громадянина України, раніше судимого:

- 22.12.2017 вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя за ч.ч. 2, 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки;

- 01.02.2018 вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки;

- 23.05.2019 вироком Вінницького міського суду Вінницької області за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, з урахуванням положень ст. 71 КК України, до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 1 місяць;

- 23.09.2019 вироком Вінницького районного суду Вінницької області, з урахуванням ухвали Вінницького апеляційного суду від 02.12.2019, за ч. 3 ст. 185 КК України, з урахуванням положень ч. 4 ст. 70 КК України, до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 10 місяців;

- 23.12.2019 вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, з урахуванням положень ч. 4 ст. 70 КК України, до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 10 місяців;

- 20.07.2023 вироком Вінницького районного суду Вінницької області за ч. 4 ст. 185 КК України, з урахуванням положень ст. 71 КК України, до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, з призначенням йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, а саме, покарання, призначеного за даним вироком, та покарання, призначеного за вироком Вінницького районного суду Вінницької області від 20.07.2023, остаточно призначено покарання ОСОБА_8 у у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 6 (шість) місяців, зарахувавши у строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, частково відбуте покарання за вироком Вінницького районного суду Вінницької області від 20.07.2023.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_8 вирішено рахувати з дня набрання вироком законної сили.

Запобіжний захід, застосований до ОСОБА_8 у виді тримання під вартою, залишено без змін та продовжено строк даного запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, зараховано ОСОБА_8 у строк покарання строк попереднього ув`язнення з дня затримання 04.04.2023 до набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Вирішено питання з речовим доказом та процесуальними витратами.

Судом встановлено, що ОСОБА_8 , будучи обізнаним про те, що відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан, дія якого неодноразово продовжувалася, востаннє - Указом Президента України від 06.02.2023 №58/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», маючи не зняту та не погашену судимість, на шлях виправлення не став та вчинив новий умисний корисливий злочин за таких обставин.

Так, 03.04.2023 приблизно о 17 год 00 хв ОСОБА_8 , рухаючись вул. Замостянською в м. Вінниці, помітив біля кафе «Biblioteka resto bar», яке розташоване по вул. Замостянській, 31 в м. Вінниці, велосипед марки «Cube» моделі «touring» зеленого кольору, та в цей час у ОСОБА_8 виник злочинний умисел, спрямований на викрадення вказаного велосипеда.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_8 , діючи умисно, повторно, із корисливих мотивів, переслідуючи мету легкої наживи, шляхом вільного доступу, таємно викрав велосипед марки «Cube» моделі «touring» зеленого кольору, що на праві власності належить ОСОБА_10 .

Після чого ОСОБА_8 разом з викраденим велосипедом з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Відповідно до висновку експерта №2152/23-21 від 20.04.2023 ринкова вартість велосипеда електричного марки «Cube» моделі «touring 28» на момент вчинення злочину складала 14 500 грн.

Своїми протиправними діями ОСОБА_8 завдав потерпілому ОСОБА_10 матеріальну шкоду в розмірі 14 500 грн.

Судом дії обвинуваченого ОСОБА_8 кваліфіковано за ч. 4 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, в умовах воєнного стану.

За доводами апеляційної скарги, прокурор, не оспорюючи правильність кваліфікації дій обвинуваченого та доведеність його винуватості, вважає, що вирок суду стосовно ОСОБА_8 підлягає скасуванню через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність в частині зарахування частково відбутого покарання за вироком Вінницького районного суду Вінницької області від 20.07.2023.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора на підтримання доводів апеляційної скарги, заперечення обвинуваченого та захисника, які просили залишити вирок без змін, провівши судові дебати та вислухавши останнє слово обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Враховуючи, що висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні крадіжки повторно, в умовах воєнного стану, а також відповідність кримінально-правової кваліфікації цього діяння ч. 4 ст. 185 КК України, за обставин, викладених у вироку, ніким із учасників судового провадження не оспорюються, колегія суддів, згідно з вимогами ч. 1 ст. 404 КПК України переглядає лише висновки суду в частині призначеного обвинуваченому покарання.

При цьому доводи апеляційної скарги прокурора щодо неправильного застосування судом закону про кримінальну відповідальність і як наслідок невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого заслуговують на увагу.

У п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 29.06.1990 «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» та п. 29 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» акцентовано увагу судів на необхідності точного виконання вимог закону про зміст резолютивної частини обвинувального вироку, яка повинна бути викладена чітко та ясно, щоб при виконанні вироку не виникало сумнівів щодо виду та розміру покарання, призначеного судом, та змісту інших рішень, викладених у цій частині вироку.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

З аналізу зазначених вимог кримінального закону та Закону України «Про попереднє ув`язнення» попереднє ув`язнення не є покаранням, оскільки особа перебуває в місцях ув`язнення ще до ухвалення вироку. Водночас, перебування особи в умовах ізоляції від суспільства за характером обмежень, покладених на особу, фактично прирівнюється до позбавлення волі як виду покарання. Тому, відповідно до норм кримінального права, суди повинні обов`язково зараховувати попереднє ув`язнення у строк покарання, що призначається судом.

В резолютивній частині оскаржуваного вироку судом зазначено про зарахування ОСОБА_8 в строк покарання частково відбутого покарання за вироком Вінницького районного суду Вінницької області від 20.07.2023.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України ОСОБА_8 зараховано в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з моменту затримання, тобто з 04.04.2023, до набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

В даному кримінальному провадженні ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 06.04.2023 щодо ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. В подальшому, строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 судом неодноразово продовжувався.

Вироком Вінницького районного суду Вінницької області від 20.07.2023 запобіжний захід щодо ОСОБА_8 не обирався, а тому до 06.11.2023, тобто до дня ухвалення вироку Вінницьким міським судом Вінницької області, ОСОБА_8 фактично не відбував покарання за попереднім вироком. За таких обставин цей строк не підлягає зарахуванню як відбута частина покарання.

Таким чином, судом першої інстанції допущено неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що призвело до невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого внаслідок м`якості та відповідно до п. 4 ч. 1, ч. 2 ст. 409, ст. 413 КПК України є підставою для скасування вироку та постановлення нового вироку.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 420 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 06.11.2023 щодо ОСОБА_8 за ч. 4 ст. 185 КК України скасувати в частині зарахування частково відбутого покарання за вироком Вінницького районного суду Вінницької області від 20.07.2023.

Визнати винуватим ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді 5 років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим з урахуванням вироку Вінницького районного суду Вінницької області від 20.07.2023 призначити ОСОБА_8 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців.

Виключити з резолютивної частини вироку вказівку про зарахування ОСОБА_8 в строк покарання частково відбутого покарання за вироком Вінницького районного суду Вінницької області від 20.07.2023.

В решті вирок залишити без змін.

Вирок може бути оскаржений в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4