Справа № 233/6088/23
Провадження № 1-кп/243/981/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2023 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючий - суддя ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника, адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні, яке проводилось в режимі відеоконференцзв`язку, матеріали кримінального провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000120 від 17.05.2023, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Курахове Покровського району Донецької області, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Слов`янським міськрайонним судом Донецької області розглядається кримінальне провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000120 від 17.05.2023, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення:

1. затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468 - 475 цього Кодексу;

2. закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4 - 8 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу

3. повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу;

4. направити обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру до відповідного суду для визначення підсудності у випадку встановлення непідсудності кримінального провадження;

5. призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.

6. доручити представнику персоналу органу пробації скласти досудову доповідь.

В судовому засіданні прокурор просив призначити кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 до судового розгляду, посилаючись на те, що кримінальне провадження підсудне Слов`янському міськрайонному суду Донецької області, підстав для повернення обвинувального акту або закриття кримінального провадження, на думку прокурора, немає. Крім того, прокурором також заявлено клопотання про продовження застосування строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 . В обґрунтування заявленого клопотання прокурор посилається на те, що ОСОБА_4 , в порушення порядку, встановленого ст. ст. 2, 73 Конституції України, діючи умисно, не раніше червня 2014 року (точну дату, час та обставини в ході досудового розслідування не встановлено), вступив до складу одного зі структурних підрозділів силового блоку терористичної організації ДНР (так звана «Донецька народна республіка»), яка була створена для вчинення терористичних актів, залякування населення, захопленням адміністративних будівель органів державної влади та місцевого самоврядування, збройне протистояння правоохоронним органам та Збройним силам України, фізичного знищення їх особового складу, вербування, озброєння, підготовка та використання терористів, пропаганди та поширення ідеології тероризму, що призводить до дестабілізації суспільно-політичної ситуації у державі. Зокрема, ОСОБА_4 вступив до так званого «батальйону Восток» та став його активним учасником. У зв`язку із зарахуванням до складу терористичної організації ДНР а саме «батальйону Восток», ОСОБА_4 , перебуваючи на тимчасово непідконтрольній офіційній владі України території Донецької області, був забезпечений камуфльованою формою одягу, вогнепальною зброєю та бойовими припасами до неї, отримував грошові кошти за здійснення протиправної діяльності від невстановлених органами досудового розслідування представників терористичної організації ДНР. Перебуваючи у складі вказаного підрозділу терористичної організації ДНР, ОСОБА_4 проходив службу в одному із розвідувальних структурних підрозділів «батальйону Восток», виконував вказівки, визначені йому керівництвом вказаного підрозділу терористичної організації ДНР та приймав участь упродовж вересня жовтня 2014 року у здійсненні збройного опору військовослужбовцям Збройних Сил України та іншим військовим формуванням України, задіяним у проведенні антитерористичної операції з метою припинення незаконної діяльності терористичної організації «ДНР» на території Донецької області за населений пункт Пантелеймонівка Горлівського району Донецької області. ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України, тобто в участі у терористичній організації. ОСОБА_4 03.07.2023, у відповідності до вимог КПК України, повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України. Наразі існують наступні обґрунтовані ризики, визначені ч. 1 ст. 177 КПК України. Так, у ОСОБА_4 , враховуючи тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, наявні можливості переховуватись від органу досудового розслідування та суду на території Донецької області за місцем своєї реєстрації, в тому числі, враховуючи свої зв`язки з представниками терористичної організації «ДНР», - на тимчасово окупованій частині Донецької області (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України). Крім цього, перебуваючи на волі, ОСОБА_4 може знищити, сховати або спотворити речі або документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення (п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України). Також, на думку сторони обвинувачення, існує ризик незаконного впливу обвинуваченого на свідків у цьому кримінальному провадженні, які зареєстровані та мають близьких родичів, які фактично проживають на території Донецької області, де підозрюваний фактично здійснював свою протиправну діяльність, та які відносяться до незахищених верств населення (п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України). Крім зазначеного, прокурор вважає, що у ОСОБА_4 наявні можливості у продовженні аналогічної протиправної діяльності на тимчасово окупованій території Донецької області, що передбачено п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Отже, на думку сторони обвинувачення, наявні реальні підстави вважати, що ОСОБА_4 можуть бути вчиненні дії, визначені п. п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177

КПК України, що в свою чергу дає підстави для застосування відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Беручи до уваги тяжкість злочину, значну суспільну небезпеку скоєного ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України, та дію воєнного стану на всій території України, прокурор вважає, що визначення застави будь-якого розміру не забезпечить належного виконання покладених на підозрюваного ОСОБА_4 обов`язків та не зможе запобігти ризикам, передбаченим п. п. 13, 5, ч. 1 ст. 177 КПК України. Жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених пунктами 13 ч. 1 ст. 176 КПК України, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, тому прокурор просить суд продовжити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб.

Захисник обвинуваченого, адвокат ОСОБА_5 , в судовому засіданні не заперечував проти призначення кримінального провадження до судового розгляду, проте, заперечував проти задоволення клопотання прокурора, зазначив, що заявлені прокурором ризики не доведені. Просив змінити обвинуваченому запобіжний захід на більш м`який, не пов`язаний з триманням під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні не заперечував проти призначення кримінального провадження до судового розгляду, стосовно заявленого прокурором клопотання про продовження йому запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_4 підтримав свого захисника.

Суд, вислухавши думку учасників процесу, дійшов наступних висновків.

Справа підсудна Слов`янському міськрайонному суду Донецької області.

Справа розглядатиметься у відкритому судовому засіданні.

Підстав для прийняття рішень, передбачених п. п. 1-4 ч. 3 ст. 314 КПК України, немає.

Таким чином, суд вважає, що кримінальне провадження підлягає призначенню до судового розгляду.

Що стосується заявленого прокурором клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд вважає наступне.

Частиною третьою статті 315 КПК України встановлено, що під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 331 КПК України, вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Згідно з частиною 1 статті 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

У відповідності до п. 3 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи упродовж розумного строку чи звільнення від судового розгляду. Таке звільнення має бути обґрунтоване гарантіями явки до суду.

При вирішенні питання про доцільність продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд враховує наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та враховує обставини, передбачені ст. 178 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 03.07.2023 було застосовано відносно ОСОБА_4 , який на той час перебував в статусі підозрюваного, запобіжний захід у виді тримання під вартою, який згодом продовжувався.

За правилами ч. 5 ст. 199 КПК України, суд, вирішуючи питання щодо продовження строку тримання під вартою, зобов`язаний перевірити те, що заявлені стороною обвинувачення ризики не зменшилися.

Так, оцінивши доводи учасників судового провадження, суд вважає реальним ризик, встановлений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме що обвинувачений може переховуватись від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, оскільки ОСОБА_4 достовірно обізнаний про тяжкість покарання, яке може йому загрожувати у разі визнання його винуватим в інкримінованому кримінальному правопорушенні, яке відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, та може спробувати уникнути відповідальності шляхом переховування від суду, при цьому наслідки і ризик втечі для обвинуваченого можуть бути визнані як менш небезпечні, ніж покарання та процедура його відбування.

Крім зазначеного, прокурор також вважає ймовірним ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що ОСОБА_4 , перебуваючи на волі, може незаконно впливати на свідків по кримінальному провадженню.

Суд погоджується з доводами прокурора стосовно цього заявленого ризику, оскільки наразі судом проводиться підготовча стадія по кримінальному провадженню, свідки по кримінальному провадженню не допитані, тож ризик того, що ОСОБА_4 , перебуваючи на волі, може здійснити спроби впливу на свідків з метою змусити їх змінити надані раніше, під час досудового розслідування, небажані для обвинуваченого свідчення, задля уникнення в подальшому кримінальної відповідальності, є досить реальним.

Також суд вважає досить реальним заявлений прокурором ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме - ймовірність того, що ОСОБА_4 , перебуваючи на волі, може вчинити інше кримінальне правопорушення або може продовжити аналогічну протиправну діяльність на тимчасово окупованій території України. При цьому, суд також зважає на те, що в Україні наразі введений воєнний стан, точаться активні бойові дії, а сам обвинувачений є вихідцем із Донецької області, та протиправна діяльність, яка інкримінована ОСОБА_4 , також здійснювалась на тимчасово окупованій території Донецької області. На теперішній час більша частина Донецької області окупована військами Російської Федерації, що, зі свого боку, може сприяти як продовженню протиправної поведінки обвинуваченого, так і ймовірному переховуванню останнього від суду.

Стосовно ризику, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, на який посилається прокурор в своєму клопотанні, зокрема ймовірність того, що обвинувачений, перебуваючи на волі, може знищити, сховати або спотворити речі або документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, суд вказаний ризик вважає не доведеним та не обґрунтованим стороною обвинувачення. В цьому випадку слід зважати на те, що досудове розслідування кримінального провадження вже завершено, складений відносно ОСОБА_4 обвинувальний акт разом з реєстром матеріалів кримінального провадження передані до суду, тож, всі докази по кримінальному провадженню зібрані, досліджені та зафіксовані.

Суд також, у відповідності до вимог чинного кримінального процесуального закону, розглянув й інші заходи забезпечення кримінального провадження відносно обвинуваченого, не пов`язані з триманням під вартою, які передбачені ст. 176 КПК України, однак, з огляду на характер обвинувачення, тяжкість інкримінованого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, з огляду на існування ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, вважає, що прокурором в судовому засіданні обґрунтовано було доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів щодо обвинуваченого не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Таким чином, з огляду на вік обвинуваченого, відсутність належних доказів, які б свідчили, що стан його здоров`я виключає можливість перебування ОСОБА_4 в установі виконання покарань, з огляду на невідворотність та тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у випадку визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, суд вважає реальними ризики, визначені у п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що обвинувачений може переховуватись від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, може здійснити спроби впливу на свідків у кримінальному провадженні задля уникнення в подальшому можливої відповідальності, а також може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Враховуючи наведене вище, особу обвинуваченого, з огляду на введений в Україні воєнний стан, що суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку, суд дійшов висновку про недостатність застосування відносно ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання зазначеним вище ризикам, а отже, вважає, що є підстави для продовження відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів, оскільки саме такий запобіжний захід може у подальшому забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та створить необхідні умови для виконання завдань кримінального провадження, передбачених положеннями статті 2 КПК України.

Доводи захисника про відсутність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, суд вважає необґрунтованими, оскільки при розгляді клопотання прокурором доведено об`єктивне існування обставин, які виправдовують тримання під вартою ОСОБА_4 , а будь-яких об`єктивних даних, які б безумовно свідчили про зміну або відсутність обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, стороною захисту суду не наведено.

На підставі абзацу третього ч. 4 ст. 183 КПК України, згідно з яким під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України, суд, враховуючи наведені вище обставини та наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, застосовуючи до ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою, не вбачає підстав для визначення розміру застави обвинуваченому.

Відповідно до ч. 1 ст. 336 КПК України, судове провадження може здійснюватися у режимі відеоконференції під час трансляції з іншого приміщення, у тому числі яке знаходиться поза межами приміщення суду (дистанційне судове провадження).

Згідно ч. 2 ст. 336 КПК України, суд ухвалює рішення про здійснення дистанційного судового провадження за власною ініціативою або за клопотанням сторони чи інших учасників кримінального провадження.

Враховуючи, що станом на сьогодні триває широкомасштабна збройна агресія Російської Федерації проти України, внаслідок якої Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в України», затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, на всій території нашої держави з 24.02.2022 року введено воєнний стан, який було продовжено на підставі Указу Президента України від 12.08.2022 року № 573/2022, затвердженого Законом України від 17.08.2022 року № 2500-ІХ, з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб, наказом голови Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 10.05.2022 року № 29-к, відповідно до рішення зборів суддів Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 05.05.2022 року № 6, впроваджено дистанційну роботу суду на період воєнного часу.

З огляду на викладене вище, дистанційну роботу суду та думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду судового провадження в режимі відеоконференцзв`язку, приймаючи до уваги ту обставину, що обвинувачений ОСОБА_4 знаходиться під вартою в умовах державної установи «Вінницька установи виконання покарань (№ 1)», суд вважає за необхідне здійснювати дистанційне судове провадження по кримінальному провадженню за обвинуваченням ОСОБА_4 , - в режимі відеоконференції.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 27, 31, 177-178, 181, 183, 194, 197, 201, 202, 315, 331, 336, 371-372, 376, 395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Призначити по кримінальному провадженню за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України, судовий розгляд у відкритому судовому засіданні на 22 грудня 2023 року о 13 годині 30 хвилин.

Здійснювати дистанційне судове провадження по кримінальному провадженню за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України, - в режимі відеоконференцзв`язку.

Хід і результати процесуальних дій, проведених в режимі відеоконференції, фіксувати за допомогою технічних засобів відеозапису.

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою, задовольнити.

Продовжити відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою в умовах Державної установи «Вінницька установи виконання покарань (№ 1)» на строк 60 днів, тобто до 09 лютого 2024 року включно, без визначення розміру застави.

Ухвала про продовження запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Копію цієї ухвали направити прокурору, обвинуваченому, захиснику, - до відома, та до Державної установи «Вінницька установи виконання покарань (№ 1)», - для виконання.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а обвинуваченим, що перебуває під вартою, з моменту отримання копії ухвали.

Ухвалу постановлено та підписано в нарадчій кімнаті в одному екземплярі.

Повний текст ухвали виготовлений та проголошений 12.12.2023 о 15-00 год.

Суддя ОСОБА_1