Справа № 953/8874/23
н/п 1-кп/953/1156/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" грудня 2023 р. м. Харків

Київський районний суд м.Харкова у складі:

головуючої судді: ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3

представника потерпілого - адвоката ОСОБА_4 ,

потепілого - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові клопотання прокурора Київської окружної прокуратури міста Харкова Харківської області ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 90002574 від 22.07.2017, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

21 вересня 2023 року до Київського районного суду м. Харкова надійшло клопотання прокурора Київської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002574 від 22.07.2017 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку із невстановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення та закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

В обгрунтування клопотання прокурор посилається на те, що у провадженні відділу дізнання Харківського РУП №1 ГУ НП України в Харківській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002574 від 22.07.2017 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України за фактом таємного викрадення належного ОСОБА_5 паркану за адресою: АДРЕСА_1 .

Зазначає, що під час досудового розслідування допитано потерпілого ОСОБА_5 , низку свідків у провадженні, проведено слідчий експеримент за участю потерпілого на якому останній вказав де саме був розташований викрадений паркан, одночасний допит, огляди предметів, проведено судово-товарознавчу експертизу, тощо.

Так, потерпілий у провадженні ОСОБА_5 вказав, що ним у 2017 році був встановлений паркан з сітки рабиці та стовпчиків лежить на його ділянці землі на земельній ділянці, яка розташована за адресом: АДРЕСА_1 . Навпроти ділянки, на якій був встановлений паркан, через АДРЕСА_2 проживало подружжя ОСОБА_6 та ОСОБА_7 з якими у ОСОБА_5 конфлікт. Крім того, з підстав права власності на землю в останнього також конфлікт з ОСОБА_8 та її адвокатом ОСОБА_9 . 02.06.2017 ОСОБА_5 побачив, що його паркан знятий та лежить на його земельній ділянці. В ніч з 04-05 червня 2017 року паркан знову був знятий та вивезений, на думку останнього, ОСОБА_9 та його спільниками, однак очевидцем цього ОСОБА_5 не був. Дані покази підтвердила співмешканка ОСОБА_5 ОСОБА_10 .

Допитаний у якості свідка ОСОБА_9 пояснив, що він являється представником інтересів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в тому числі в цивільних справах щодо спірних відносин по земельних ділянках на межі Хвильового 23 та Хвильового 23а. На вказаній межі був наявний паркан, однак не пам`ятає чи бачив його особисто. Відповідно до рішення суду від 25.01.2017 державним виконавцем ОСОБА_11 02.06.2017 проводилися виконавчі дії, які саме не пам`ятає. На межі Хвильового 23 та Хвильового 23а парканів не було, чи був паркан із сітки рабиці з іншого боку ділянки сказати не може, бо не пам`ятає. Також свідок пояснив, що жодних вказівок щодо зносу будь-якого паркану чи споруд він нікому не надавав, жодних осіб для зносу парканів він не залучав.

Свідок ОСОБА_8 пояснила, що ОСОБА_5 вона особисто не знає та ніколи з ним не зустрічалась, жодних розмов з ним не мала, їй відомо лиш те, що він є її опонентом у цивільних справах у судах, якими займається її адвокат ОСОБА_9 . На земельній ділянці по АДРЕСА_2 ОСОБА_8 спочатку 2015 року жодного разу не з`являлась, жодної інформації про паркани, які могли бути знесені на її земельній ділянці вона не має, жодних вказівок про демонтаж будь-яких споруд та парканів на її території нікому не віддавала.

Свідок ОСОБА_7 , пояснила, що у 2014 році отримала право власності на земельну ділянку розташовану за адресою: АДРЕСА_2 , у 2015 році вона побачила на своїй ділянці за вказаною адресою чийсь паркан, чий то був паркан ОСОБА_5 свідок не знає, з чого він був зроблений точно вже не пам`ятає, через свій похилий вік ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ). У 2017 році ОСОБА_7 не виїжджала на вищевказану адресу, хто міг викрасти паркан ОСОБА_5 вона не знає, чи був той паркан, що вона бачила, тим самим, який належало знести з ділянки ОСОБА_7 за рішенням суду, одним і тим же майном свідок не знає. З ОСОБА_5 особисто не знайома, ніколи з ним не зустрічалась.

Свідок ОСОБА_12 пояснив, що він знає ОСОБА_5 на протязі 20 років як знайомого, який інколи приїздить по сусідству на АДРЕСА_1 , в нього там залишилось від матері житло. Він бачив навесні або влітку 2017 року на землі ОСОБА_5 паркан із сітки рабиці, ця сітка була в нього натянута по межі його ділянки і була умовним продовженням межі між ОСОБА_13 198 та ОСОБА_13 200- А у напрямку до проїжджої частини по Хвильового 23 та вздовж проїжджою частиною, Г-образно. Як давно в ОСОБА_5 цей паркан він не знає, про те, що у ОСОБА_5 хтось викрав паркан з сітки він не знав, дізнався про це вперше під час допиту, хто міг це зробити ОСОБА_12 також не знає.

Свідок ОСОБА_14 надав аналогічні покази та заначив що особисто не бачив жодних дій будь-кого щодо викрадення, демонтування чи вивезення паркану ОСОБА_5 , хто міг це зробити не знає.

Допитана державний виконавець ОСОБА_15 повідомила, що з ОСОБА_5 особисто не знайома, у 2017 році здійснено виїзд на місце проведення виконавчих дій за адресою: АДРЕСА_2 за виконавчим листом, виданим у 2017 році Київським районним судом м.Харкова про усунення перешкод у праві користування ОСОБА_7 земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_2 шляхом відновлення межі та демонтажу самочинно збудованого паркану, що належить ОСОБА_12 , ОСОБА_16 , за яким стягувачем була ОСОБА_7 , а боржником був лише ОСОБА_12 . На місці, де ОСОБА_15 виконувала рішення суду, поруч жодних інших парканів з сітки рабиці не було, та вона ніде не бачила на ділянці, щоб сітка рабиця лежала змотаною.

Свідок ОСОБА_17 пояснив, що влітку 2017 року йому зателефонував ОСОБА_5 та попрохав бути присутнім разом з ним на його ділянці, так як там відбувався конфлікт між сусідами та у нього були якісь проблеми з забором на його території. По приїзду на ділянку, свідок ОСОБА_17 побачив там юриста, якогось охоронця, будь-яких робочих там не було, власника сусідньої земельної ділянки, з яким у ОСОБА_5 в конфлікт також не було. Також свідок побачив там паркан, який належить ОСОБА_5 із труб та сітки рабиці. Зі слів ОСОБА_5 свідок дізнався про те, що його паркан був кимось викрадений, ОСОБА_5 припускав, що це могла зробити конфліктуюча з ним сторона. Хто міг украсти паркан у ОСОБА_5 свідку не відомо, так як свідком цього він не був, нікого не підозрює.

Свідок ОСОБА_18 пояснив, що він знає ОСОБА_5 давно, ще зі шкільних років і перебуває з ним у дружніх стосунках та знає, що останній поставив паркан із сітки рабиці ще у 2015 році. ОСОБА_5 мав конфлікт з власником земельної ділянки по АДРЕСА_2 . Влітку 2017 паркан зник, а ОСОБА_5 розповів що паркан викрали, хто здійснив крадіжку не знає. Коли ця подія сталася ОСОБА_19 не пам`ятає. Аналогічно вказали свідки ОСОБА_19 , ОСОБА_20 .

Свідок ОСОБА_21 пояснив, ОСОБА_5 він знає давно, підстав його оговорювати не має. У 2015 році ОСОБА_5 звертався до нього з метою придбання будматеріалів та придбав 1 рулон сітки рабиці, відро піску, відро щебню, мішок цементу (загальною вартістю не більше 600 грн). Влітку 2017 року ОСОБА_5 звернувся ОСОБА_21 щоб отримати копію накладної придбаним товаром за 2015 рік, проте свідок сказав йому, що копії не зберігаються, на що ОСОБА_5 відповів, що у нього є фото на телефоні з цією накладною та попрохав повторити її у печатному вигляді. Свідок дав йому пустий бланк накладної для внесення відомостей з накладної, в подальшому ознайомившись з фото накладної, яку склав ОСОБА_5 свідок ОСОБА_21 побачив, що всі товари вказані не у тій кількості та мають завищену вартість та відрізняються від цін у 2015 році. Деякі товари, які вказані у накладній свідок не продавав йому взагалі. Вказані події свідок ОСОБА_21 також підтвердив під час одночасного допиту з ОСОБА_5 .

Також прокурор вказує, що згідно висновку судово-товарознавчої експертизи вартість викраденого майна у ОСОБА_5 становить в 4009 грн.

Процесуальним керівником дізнавачу неодноразово надавались письмові вказівки у провадженні, проте на теперішній час невиконаними залишаються вимоги щодо встановлення і допиту в якості свідків осіб, які працювали різноробочими на земельній ділянці ОСОБА_7 в період вчинення злочину, а також щодо встановлення очевидців події злочину, відшукання викраденого майна.

З метою виконання вказівок прокурора слідчим неодноразово надавались оперативному підрозділу ХРУП №1 ГУНП в Харківській області доручення на проведення відповідних дій, спрямованих на встановлення таких осіб, однак виконання цих доручень позитивного результату наразі не принесли.

Стосовно тверджень заявника щодо викрадення паркану ОСОБА_5 ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 така інформація в ході досудового розслідування не підтвердилась, жоден з доказів, які містяться в матеріалах провадження, в т.ч. ті, на які вказує заявник, не підтверджують таких його доводів.

Зазначає, що в ході досудового розслідування не здобуто жодних доказів викрадення ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 паркану належному ОСОБА_5 , у зв`язку з чим підстави для повідомлення про підозру даним особам відсутні.

Дізнавачем неодноразово надавались оперативному підрозділу ХРУП №1 ГУНП в Харківській області доручення на проведення слідчих (розшукових) дій щодо встановлення місцезнаходження ОСОБА_7 , ОСОБА_9 для їх додаткових допитів, а також доручення на встановлення осіб, які причетні до викрадення майна ОСОБА_5 .

За результатами проведеного досудового розслідування дізнавачем 12.12.2022 винесено постанову про закриття кримінального провадження на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, яку 23.06.2023 скасовано Київським районним судом м. Харкова, як винесену передчасно.

З урахуванням ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 23.06.2023 процесуальним керівником 26.07.2023 надані письмові вказівки у порядку ст.36 КПК України на виконання яких дізнавачем надано оперативному підрозділу ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області доручення на проведення слідчих (розшукових) дій щодо встановлення місцезнаходження ОСОБА_7 , ОСОБА_9 для їх допиту в якості свідків, а також доручення на встановлення осіб, які причетні до викрадення майна ОСОБА_5 , однак виконання цих доручень позитивного результату наразі не принесли.

Разом з цим, достатніх доказів для повідомлення конкретній особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення у ході досудового розслідування не здобуто, тобто особу, яка вчинила кримінальне правопорушення не встановлено.

Прокурор вказує, що вказане кримінальне провадження розпочато 22.07.2017, а обставини (час вчинення) кримінального правопорушення, мали місце ще раніше, що на цей час становить більш ніж 5 років, тобто відповідно до ст. 49 КК України закінчились строки давності притягнення особи до кримінальної відповідальності, які становлять 2 роки.

Таким чином, зважаючи, що особу, яка вчинила кримінальне правопорушення не встановлено, строки давності притягнення до кримінальної відповідальності закінчились, а дане кримінальне правопорушення не пов`язане з вчиненням особливо тяжкого злочину проти життя чи здоров`я особи або злочину, за який згідно із законом може бути призначено покарання у виді довічного позбавлення волі, наявні обґрунтовані підстави для закриття вказаного кримінального провадження на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Київського районного суду м. Харкова від 21.09.2023, визначено головуючу суддю у справі: ОСОБА_1 .

Прокурор в судовому засіданні підтримала подане клопотання і просила його задовольнити.

ОСОБА_5 та його представник у судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечував, з огляду на те, що органом досудового розслідування не вірного кваліфіковані дії осіб, які вчинили крадіжку майна потерпілого, а саме необхідно кваліфікувати не за ч.1 ст.185 КК України, а за ч.2 ст.185 КК України, як крадіжка вчинена за попередньою змовою групою осіб.

Заслухавши думку прокурора, потерпілого та його представника, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд дійшов наступного висновку.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.185 КК України, передбачає відповідальність за таємне викрадення чужого майна (крадіжку), та карається штрафом від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк від вісімдесяти до двохсот сорока годин, або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до п`яти років.

За правилами, визначеними ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 185 КК України, відноситься до кримінальних проступків.

Згідно положень п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минув строк: три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Відповідно до ч.2 ст.49 КК України, перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання, а з часу вчинення кримінального проступку - п`ять років. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років.

Згідно п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається, якщо не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, крім випадків вчинення особливо тяжкого злочину проти життя чи здоров`я особи або злочину, за який згідно із законом може бути призначено покарання у виді довічного позбавлення волі.

Відповідно до п. 1-1 ч. 2 ст. 284 та абз. 4 ч. 4 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом з підстави, передбаченої пунктом 3-1 частини першої цієї статті. Закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 3-1 частини першої цієї статті, здійснюється судом за клопотанням прокурора.

Враховуючи те, що у вказаному кримінальному провадженні не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, з моменту скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України, минув строк давності, передбачений ст.49 КК України, оскільки минуло більше шести років з дня його вчинення, клопотання прокурора підлягає задоволенню.

Керуючись статтею 49 КК України, ст. ст. 283-288, 395 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора Київської окружної прокуратури міста Харкова Харківської області ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 90002574 від 22.07.2017, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України- задовольнити.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 90002574 від 22.07.2017, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України, закрити на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду на протязі 7 діб з моменту її оголошення.

Суддя - ОСОБА_1