Справа № 203/4400/23
Провадження № 1-кп/0203/781/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2023 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська

у складі головуючої судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора- ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпрі кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0002748 від 11.07.2023 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.4 ст. 186 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 , посилаючись на те, що останній обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 186 Кримінального Кодексу України за ознаками закінченому замаху на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений повторно, в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні тяжкого злочину, їз застосуванням насильства, за який передбачено покарання у вигляді позбавленням волі строком до 10 років, у зв`язку з чим є достатні підстави вважати, що він може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, чи незаконно впливати на потерпілого та свідка у даному кримінальному провадженні.

ОСОБА_5 раніше неодноразово судимий, н6е працевлаштований.

Враховуючи вищевикладене, жоден з більш м`яких запобіжних заходів окрім як тримання під вартою, не забезпечить виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків.

Тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у випадку визнання його винуватим у вчиненні злочину, як за національним законодавством (п.2 ч.1 ст. 178 КПК України), так і за практикою Європейського суду з прав людини, є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування (справа «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року).

З огляду на викладене та враховуючи фактичні обставини даного кримінального провадження, вважає, що забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого можливе виключно шляхом продовження застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки інші, більш м`які запобіжні заходи не можуть запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Захисник ОСОБА_4 заперечувала проти задоволення клопотання прокурора про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою та просила змінити ОСОБА_5 обраний запобіжний захід на більш м`який, не пов`язаний із позбавленням волі, а саме на домашній арешт, пославшись на недоведеність зазначених прокурором ризиків.

Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав доводи захисника.

Вислухавши думки учасників судового провадження, дослідивши доводи прокурора про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, заперечення захисника та обвинуваченого, суд приходить до наступних висновків.

Так, ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 12 липня 2023 року ОСОБА_5 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 08.09.2023 року включно. Визначено розмір застави у розмірі вісімдесят прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто у сумі 214720, 00 грн.

Закінчити судовий розгляд до спливу строку тримання під вартою обвинуваченого є неможливим, оскільки слід допитати потерпілого, свідків, провести судові дебати та постановити остаточне рішення у справі.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Оцінюючи обґрунтування сторони обвинувачення на підтвердження продовження існування наведених ризиків, суд приходить до висновку, що враховані при застосуванні до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою передбачені п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України ризики: можливого переховування обвинуваченого від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків чи потерпілого; спроб останнього вчинити інше кримінальне правопорушення, не зменшився на час розгляду питання доцільності продовження тримання останнього під вартою, і продовжує існувати, оскільки ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.4 ст.186 КК України, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі до десяти років.

Поряд із цим, судом враховуються дані про особу обвинуваченого ОСОБА_5 , який обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, вчиненого повторно, у період дії військового стану, поєднаного з насильством, яке не є безпечним для життя чи здоров`я потерпілого, неодружений, який не має на утриманні неповнолітніх дітей, не має міцних соціальних зв`язків, офіційно не працевлаштований і не має постійного джерела доходу, раніше неодноразово судимий.

На даний час потерпілий та свідки у справі не допитані.

А отже, наведені дані про особу обвинуваченого вказують на існування ризиків можливих спроб ОСОБА_5 переховування обвинуваченого від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків чи потерпілого; спроб останнього вчинити інше кримінальне правопорушення, ступінь якого є досить високою.

Таким чином, суд приходить до висновку про наявність продовження існування ризиків, передбачених п. п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, і

В той же час, з урахуванням сукупності встановлених обставин, зокрема, наявності обґрунтованого обвинувачення у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого правопорушення, тяжкості покарання, що загрожує останньому, у разі визнання його винуватим, суд приходить до переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не буде достатнім, щоб забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та запобігти ризикам, передбаченим п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Таким чином, враховуючи встановлені обставини, суд не знаходить підстав для скасування або зміни застосованого до обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а тому зважаючи на те, що строк дії попередньої ухвали про тримання під вартою закінчується 08 вересня 2023 року, вважає за доцільне за клопотанням прокурора продовжити тримання останнього під вартою строком на 60 днів.

За таких обставин клопотання прокурора про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою на 60 днів підлягає задоволенню, а доводи сторони захисту є необґрунтованими.

Розмір визначеної ОСОБА_5 застави слід залишити 214720, 00 грн., згідно з ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 липня 2023 року.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 372, 376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 строку тримання під вартою задовольнити.

Продовжити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 186 КК України, строк тримання під вартою на 60 днів, тобто до 16 жовтня 2023 року, з утриманням у Державній установі «Дніпровська установа виконання покарань (№4)», з визначенням застави в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, в сумі 214720, 00 (двісті чотирнадцять тисяч сімсот двадцять) гривень.

Визначити строк дії ухвали до 16 жовтня 2023 року.

ОСОБА_5 може бути звільнений під заставу 214720, 00 (двісті чотирнадцять тисяч сімсот двадцять) гривень, тобто з часу підтвердження внесення цієї суми на рахунок № UA0017442, отримувач ТУ ДСА України в Дніпропетровській області, код отримувача (ЄДРПОУ) 26239738, банк отримувача ДКСУ, м. Київ, код 820172, одночасно з покладенням на обвинуваченого обов`язків згідно з ст. 194 КПК України на строк дії ухвали до 16 жовтня 2023 року:

- прибувати за кожною вимогою до суду;

- не відлучатися з м. Дніпра без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця служби (роботи);

- утримуватися від спілкування з потерпілим та свідками у кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

У разі внесення застави обвинуваченому ОСОБА_5 з моменту звільнення з-під варти вважати таким, до якого у вигляді запобіжного заходу застосована застава, про що уповноваженій службовій особі місця попереднього ув`язнення повідомити прокурора та суд.

Попередити обвинуваченого ОСОБА_5 про звернення суми застави в дохід держави із зарахуванням її до спеціального фонду Державного бюджету України в разі невиконання обвинуваченим покладених на нього за цією ухвалою обов`язків з вирішенням питання про застосування застави у більшому розмірі або іншого виду запобіжного заходу.

Ухвала може бути оскаржена лише в частині продовження строку тримання під вартою безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня оголошення, а обвинуваченим - з дня вручення йому копії ухвали, в інший частині ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1