Справа № 369/7196/22
Провадження № 1-кп/369/1262/23
В И Р О К

іменем України

08.06.23 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000148 від 19 травня 2022 року за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Білокоровичі Олевського району Житомирської області, який має середню спеціальну освіту, не працює, одружений, має на утриманні малолітню дитину, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 1 ст. 125 та ч. 1 ст. 162 Кримінального кодексу України (далі КК України),

встановив:

04 травня 2022 року близько 19:00 год. (більш точного часу не встановлено), ОСОБА_6 , перебуваючи на території домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , маючи прямий умисел, направлений на заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_5 , тобто посягаючи на найвищу соціальну цінність - здоров?я людини. усвідомлюючи при цьому суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, в ході сварки з останнім, висловлюючись нецензурними словами, перестрибнувши через огорожу, підійшов до нього впритул та схопивши за одяг, нахилив обличчям донизу, після чого коліном своєї правої ноги наніс три удари: в область голови, грудної клітини зліва та в область щелепи справа, чим спричинив потерпілому ОСОБА_5 , згідно з висновком експерта умисне легке тілесне ушкодження, а саме: підшкірна гематома обличчя та часткова травматична ампутація 41, 42 зубів.

Крім того, 04 травня 2022 року близько 19:00 год. (більш точного часу не встановлено), ОСОБА_6 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, порушуючи ст. 30 Конституції України, відповідно до якої кожному гарантується недоторканність житла, а саме: не допускається проникнення до житла чи іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку не інакше як за мотивованим рішенням суду, не проживаючи на території домоволодіння та у житловому будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , без будь-якого дозволу та всупереч волі власника, не перебуваючи із власником у родинних зв?язках, а відтак, не маючи права користуватися вищевказаним житловим будинком, переліз через паркан з сітки-рабиці та незаконно проник на його територію, а саме: на територію домоволодіння, що на праві власності належить потерпілій ОСОБА_8 .

Своїми діями, ОСОБА_6 вчинив умисне легке тілесне ушкодження та незаконне проникнення до іншого володіння особи, що порушує недоторканність житла громадян, тобто кримінальні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 125 та ч. 1 ст. 162 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 вину у заподіянні умисного легкого тілесного ушкодження потерпілому ОСОБА_5 та незаконному проникненні до іншого володіння особи, а саме потерпілої ОСОБА_8 , не визнав та пояснив, що 04 травня 2022 року, перебуваючи в себе на подвір`ї побачив дим, який йшов з подвір`я ОСОБА_5 . Підійшовши до земельної ділянки останнього, попросив загасити багаття, на що потерпілий ОСОБА_5 підійшов і сказав, що на території свого домоволодіння буде робити, що захоче та виражався нецензурною лайкою. Зі слів обвинуваченого суперечка тривала дві хвилини, після чого потерпілий ОСОБА_5 перший наніс удар кулаком лівої руки в його щелепу ОСОБА_6 , потім схопив останнього за светр та потягнув до себе, перетягнувши через сітку рабицю, яка в тому місці, де відбулась суперечка була загнута донизу. У подальшому, коли потерпілий ОСОБА_5 потягнув його - ОСОБА_6 за светр вниз головою, то він почав відмахуватись руками і наніс потерпілому декілька ударів рукою ймовірно в область голови та виска. Стверджував, що ударів ногою потерпілому він не наносив. Наголошував на тому, що він захищався і не мав наміру завдати тілесних ушкоджень потерпілому. Також, вказував, що свідків суперечки між ними не було, батько його не приходив і не забирав з території домоволодіння потерпілого, оскільки він самостійно пішов додому, а свідок ОСОБА_9 був присутній, коли він перший раз приходив до земельної ділянки потерпілого і просив загасити багаття, десь близько 14 год. і той його загасив.

Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що 04 травня 2022 близько 6-7 години вечора ОСОБА_6 , підійшовши до паркану, що огороджує територію домоволодіння, яке належить на праві власності його матері - потерпілій ОСОБА_8 , почав кричати та виражатися нецензурною лайкою, сказав, що йому заважає дим. Після чого, перелізши через паркан ОСОБА_6 кинувся в бійку та схопивши його потерпілого ОСОБА_5 за светр, нагнув вниз обличчям і почав наносити удари. Перший удар наніс коліном в голову в районі лоба, потім послідувала серія ударів коліном. Обвинуваченого від потерпілого відтягував сусід ОСОБА_10 , який в той час допомагав йому на городі. Потерпілий зазначив, що внаслідок нанесених ударів йому була завдана гематома, травмовано три передніх зуба. Зі слів останнього обвинувачений знаходився в стані алкогольного сп`яніння. На подвір`ї знаходилась також його дружина ОСОБА_11 , яка бачила конфлікт та в подальшому викликала поліцію і після опитування працівниками поліції повезла його в травмпункт. Вказав, що обвинуваченого відтягнув свідок ОСОБА_10 , а в подальшому його забрав батько.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 , яка є дружиною потерпілого ОСОБА_5 , пояснила, що обвинувачений є їх сусідом. 04 травня 2022 року вона знаходилась на вулиці, розвішувала білизну у дворі, чоловік працював на городі, коли побачила, як через паркан перелазить сусід, який в подальшому відібрав ножівку та бігав за чоловіком в межах городу. Потерпілий закривався рукою, обвинувачений наніс удари ногою та рукою, це були односторонні дії. Повідомила, що коли почалися агресивні дії з боку сусіда ОСОБА_6 по відношенню до чоловіка, зайшла в будинок і викликала поліцію, на подвір`ї не було нікого, лише на городі сусід ОСОБА_10 . У подальшому бачила, як сусід ОСОБА_6 бігав за ОСОБА_10 по городу. Пояснила, що після події у потерпілого були ушкодження на шиї, руках, лобі, пошкоджена слизова, в роті було багато крові. Вказувала, що бачила нанесення удару рукою і ногою в район щелепи. Наступного дня десь о 8 годині поїхали в районну лікарню, де було проведено обстеження та видана довідка. Зауважила, що обвинувачений перебував в стані алкогольного сп`яніння, оскільки погано тримався на ногах, коли бігав з ножівкою спотикався. Пояснила, що конфлікт виник через запалене багаття у них на городі.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 , який є сусідом потерпілого, пояснив, що в день події потерпілий попросив його після обіду обрізати гілки у нього вдома за адресою: АДРЕСА_3 . Зі слів ОСОБА_10 , останній разом з потерпілим розпалили картоплиння, потерпілий різав гілки ножівкою, а ОСОБА_10 пішов за граблями. В той час обвинувачений почав кричати з приводу диму, сперся на сітку, потім переліз через неї і почав махати руками, після чого підбіг і задер светр на голову потерпілому та коли останній зігнувся, вдарив його з ноги. Пояснив, що знаходився біля теплиці і підбіг розбороняти їх, після чого обвинувачений кинувся з ножівкою на нього та сказав, що вб`є їх двох. Потім, батько обвинуваченого переліз через паркан і забрав його, він виривався. Зрозумів, що обвинувачений був в стані алкогольного сп`яніння. Після події викликали поліцію, а на другий день потерпілого нудило і він поїхав в лікарню, а жінка повідомила, що в нього струс мозку. Пояснив, що потерпілий лежав у ліжку три дні і в останнього була розбита щока та тріснута коронка.

Допитана в судовому засіданні експерт ОСОБА_12 підтвердила свій висновок та пояснила, що експертиза була проведена на основі наданої довідки № 2250 КНП «Ірпінська центральна міська лікарня». В судовому засіданні експерт пояснила, що за постановою дізнавача була надана медична документація, а саме довідка № 2250 КНП «Ірпінська центральна міська лікарня» на ім`я ОСОБА_5 , на основі аналізу та дослідження якої складались відповідні висновки. Зазначила, що довідка, відповідно до п. 4.1 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, містить достатній перелік даних, згідно яких можна визначити ступінь тяжкості тілесних ушкоджень. Повідомила, що на основі даної довідки за ступенем тяжкості можна оцінити підшкірну гематому обличчя та ушкодження зубів, а струс мозку та забій грудей оцінити за ступенем тяжкості не є можливим. Якщо немає інформації про клінічний перебіг захворювання, то згідно п. 4.6 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, оцінюючи строки порушення анатомічної цілості тканини і органів та їх функцій, виходять із звичайної їх тривалості. Зазначила, що відсутність зазначення посади в довідці не впливає на зміст самого документу, зокрема ні на характер, ні на ступінь тяжкості ушкодження. Вказувала, що довідку надав дізнавач, посада лікаря не потрібна, достатньо лише підпису, більше того на довідці містився штамп лікарні. Поряд з цим, зазначила, що не передбачено присутність осіб та можливість ставити запитання під час проведення експертизи. Крім того, зазначила, що експертиза проводилась через два місяці після події.

У судовому засіданні прокурор просив визнати ОСОБА_6 винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125 та ч. 1 ст. 162 КК України та призначити покарання за: ч. 1 ст. 125 КК України у виді 200 годин громадських робіт, за ч. 1 ст.162 КК України у виді штрафу у розмірі 100 (ста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та на підставі ч. 3 ст. 72 КК України виконувати покарання самостійно.

Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримав позицію прокурора.

Захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 зазначив, що наявні в провадженні докази не доводять винуватість ОСОБА_6 у інкримінованих кримінальних правопорушень. У зв`язку з чим заявив клопотання про допит експерта в суді для роз`яснення складених нею висновків. Своє клопотання аргументував тим, що дані, які містяться у висновках експерта №101/Д, №107/Д та №111/Д є недопустимим доказом у справі, так як експертне дослідження проведено із порушенням права підозрюваного/обвинуваченого на захист, правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, положень ч. 3 ст. 101 та п. 6 ч. 1 ст. 102 КПК України, а також із порушенням принципу об?єктивності і повноти дослідження встановленого ст.3 Закону України «Про судову експертизу», так як експерт не проводив медичне обстеження потерпілого ОСОБА_5 особисто, а також не мав матеріалів на підставі яких можна було б зробити висновок про наявність у потерпілого ОСОБА_5 тілесних ушкоджень.

Вважав, що довідка №2250 від 04 травня 2022 року, всупереч положень ДСТУ 4163:2020 «Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлення документів» не є належним доказом у справі, оскільки не є ні медичним документом, ні документом взагалі, так як не містить реквізитів встановлених законом, а саме прізвища, імені та посади лікаря, який підписав довідку, також довідка виконана на бланку довільної форми, не затвердженої Міністерством охорони здоров`я України.

Крім того, зазначав, що висновок експерта №101/Д оформлений із порушенням Інструкції про проведення судово-медичної експертизи затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України від 17 січня 1995 року №6, а саме: не зазначено по батькові експерта, дослідна частина не містить докладний опис процесу дослідження і всіх виявлених при цьому фактичних даних з вказівкою методів та методик, що застосовувались. Захисник вказував на те, що не було забезпечено право обвинуваченого ОСОБА_6 на захист під час призначення та проведення експертиз, обвинувачений ОСОБА_6 був позбавлений можливості поставити запитання експерту, заявити відвід, скористатись правовою допомогою адвоката. Зазначив, що на підставі вказаного, висновок експерта №101/Д від 27 липня 2022 року є очевидно недопустимим доказом у справі, а два похідні висновки №107/Д від 09 серпня 2022 року та № 111/Д від 09 серпня 2022 року є очевидно недопустимими з огляду на принцип «плодів отруєного дерева».

Вказував також на те, що свідки мають сталі соціальні зв`язки, потерпілому приходяться дружиною та другом, а також на те, що є протиріччя в показаннях, наданих потерпілим та свідками під час досудового розслідування та безпосередньо в суді. Стосовно ч. 1 ст. 162 КК України зазначив, що в матеріалах справи відсутні документи, що підтверджують межі земельної ділянки, яка належить потерпілій ОСОБА_8 та докази, що містяться в матеріалах справи, а саме копії договору не є доказом, не мають юридичної сили та доказового значення, оскільки не завірені належним чином.

Враховуючи викладене, захисник просив визнати невинуватим ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушеннях, передбачених ч. 1 ст. 125 та ч. 1 ст. 162 КК України та виправдати, у зв`язку з відсутністю в його діях складів інкримінованих кримінальних правопорушень.

У судових дебатах та під час проголошення останнього слова обвинувачений ОСОБА_6 просив визнати його невинуватим у вчиненні кримінальних правопорушеннях, передбачених ч. 1 ст. 125 та ч. 1 ст. 162 КК України та виправдати, у зв`язку з відсутністю в його діях складів інкримінованих кримінальних правопорушень, оскільки наявні в справі докази не доводять його винуватості у вчиненому.

У задоволенні клопотання сторони захисту про виклик в судове засідання для допиту як свідків працівників поліції, які складали процесуальні документи під час досудового розслідування, а саме: поліцейського СРПП ОСОБА_13 , який 04 травня 2022 року виїхав на виклик ОСОБА_5 та відбирав пояснення та ОСОБА_14 , яка спілкувалась з учасниками, а також витребування у Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області оригіналів матеріалів перевірки інформації, викладеної у зверненні ОСОБА_5 від 04 травня 2022 року (ЖЕО № 2280 від 04 травня 2022 року), судом відмовлено у зв`язку з його безпідставністю.

Потерпіла ОСОБА_8 в судове засідання не з`явилась про дату, місце та час судового розгляду повідомлена у встановленому законом порядку, при цьому, на адресу суду від останньої надійшла заява в якій вона просила проводити судовий розгляд за її відсутності, враховуючи заперечення учасників судового розгляду, судом ухвалено проводити судовий розгляд за відсутності.

Незважаючи на невизнання ОСОБА_6 своєї винуватості у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125 та ч. 1 ст. 162 КК України, його винуватість підтверджується наступними доказами безпосередньо дослідженими під час судового розгляду, зокрема, даними, що містяться у:

- витягу з ЄРДР з вказівкою на номер кримінального провадження № 0000148 та дату його реєстрації 19 травня 2022 року, з якого видно, що до ВП №4 Бучанського РУП ГУ НП в Київській області надійшла заява від ОСОБА_5 за фактом нанесення тілесних ушкоджень останньому, невідомими особами за адресою: АДРЕСА_2 (а.п. 141, т. 1);

- рапорті начальнику ВП №4 Бучанського РУП ГУ НП в Київській області від 19 травня 2022 року № 2968, згідно з яким надійшли матеріали ЄО 2760 по заяві ОСОБА_5 з приводу заподіяння йому тілесних ушкоджень сусідом на ім`я ОСОБА_15 (а.п. 148, т. 1);

- протоколі прийняття заяви у потерпілого ОСОБА_5 про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 14 травня 2022 року, з якого видно, що 04 травня 2022 року близько 19:00 год. за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_5 були нанесені тілесні ушкодження сусідом на ім`я ОСОБА_15 (а.п. 149, т. 1);

- висновку експерта №101/Д від 27 липня 2022 року за результатами проведення судово-медичної експертизи за матеріалами досудового розслідування, згідно з яким у ОСОБА_5 мались наступні тілесні ушкодження: підшкірна гематома обличчя, часткова травматична ампутація 41, 42 зубів. Виявлені тілесні ушкодження утворилися від дії тупого (-их) предмету (-ів), можливо в термін та при обставинах, що вказані в постанові та відносяться до легких тілесних ушкоджень (а.п. 158, т. 1);

-оригіналі довідки № 2250 КНП «Ірпінська центральна міська лікарня», видана гр. ОСОБА_5 , з якої видно, що 04 травня 2022 року ОСОБА_5 звертався з медичною допомогою до травмпункту КНП «Ірпінська центральна міська лікарня» та йому встановлено попередній діагноз (а.п. 158, т.1);

-протоколі проведення слідчого експерименту від 27 липня 2022 року в ході якого потерпілий розповів, яким чином йому нанесені тілесні ушкодження обвинуваченим ОСОБА_6 та за результатами якого встановлено, що 04 травня 2022 року близько 19:00 год. за адресою АДРЕСА_2 потерпілий разом із сусідом ОСОБА_9 прибирали сміття та сухе гілля, підпаливши його, коли до паркану з сітки-рабиці підійшов сусід ОСОБА_15 , який почав виражатися нецензурною лайкою. Потерпілий, вияснивши, що обвинуваченому заважає дим, повернувся до сусіда ОСОБА_9 , щоб останній допоміг загасити вогонь, щоб вичерпати конфлікт. В цей час ОСОБА_15 переліз через паркан та підійшов з-заду до потерпілого, схопив останнього за светр та футболку і натягнув їх на голову потерпілого, нахиливши його обличчям донизу, після чого знаходячись навпроти потерпілого з силою вдарив його своїм правим коліном в область голови, у груди зліва та в область щелепи справа. Потерпілий відчув сильний біль в голові, запаморочення, згодом відчув біль в області щелепи, з додатком до протоколу фототаблицею до слідчого експерименту від 27 липня 2022 року за участі потерпілого ОСОБА_5 (а.п. 159-162, 163-167, т. 1);

-висновку експерта №107/Д від 09 серпня 2022 року за результатами проведення судово-медичної експертизи за матеріалами досудового розслідування, з якого виявлено, що у ОСОБА_5 мались наступні тілесні ушкодження: підшкірна гематома обличчя, часткова травматична ампутація 41, 42 зубів. Підшкірна гематома обличчя, часткова травматична ампутація 41, 42 зубів могли утворитися від двох ударів коліном в обличчя: 1 удар в ділянку передніх зубів, як показав потерпілий на слідчому експерименті 27 липня 2022 року, а локалізація гематоми на обличчі в медичній документації не деталізована (а.п. 170, т. 1);

- протоколі проведення слідчого експерименту від 02 серпня 2022 року в ході якого свідок ОСОБА_10 розповів, яким чином нанесені тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_5 обвинуваченим ОСОБА_6 та за результатами якого встановлено, що 04 травня 2022 року близько 19:00 год. за адресою АДРЕСА_2 , ОСОБА_10 разом з потерпілим обрізали дерева, коли до паркану з сітки-рябиці підійшов ОСОБА_6 та почав сваритися., виражатися нецензурною лайкою. Потім ОСОБА_10 побачив, як обвинувачений перескочив через сітку-рабицю на ділянку ОСОБА_16 та приблизившись до ОСОБА_5 , схопив останнього за светр, в який він був одягнутий, і почав натягувати на голову, при цьому нахиляючи потерпілого до низу. Після чого ОСОБА_6 коліном правої ноги наніс потерпілому удар в область голови, грудної клітини та ще один удар в область обличчя, а саме щелепи. Потім вирвав з рук потерпілого пилку і побіг в сторону ОСОБА_10 , але не встиг наздогнати, оскільки ОСОБА_6 покликав і забрав з ділянки його батько, з додатком до протоколу фототаблицею до слідчого експерименту від 02 серпня 2022 року за участі свідка ОСОБА_10 (а.п. 171-174, 175-178, т. 1);

-висновку експерта №111/Д від 09 серпня 2022 року за результатами проведення судово-медичної експертизи за матеріалами досудового розслідування, з якого виявлено, що у ОСОБА_5 мались наступні тілесні ушкодження: підшкірна гематома обличчя, часткова травматична ампутація 41, 42 зубів, які могли утворитися від двох ударів коліном по обличчю, як показав свідок на слідчому експерименті 02 серпня 2022 року (а.п. 181, т. 1);

-довідка про результати проведення перевірки інформації, викладеної у зверненні гр. ОСОБА_5 (ЖЄО № 2280), згідно з якою, зокрема, При опитуванні гр. ОСОБА_17 повідомив, що дійсно між ним та гр. ОСОБА_5 виник конфлікт з приводу того, що останній на ділянці спалював сміття, що заважало йому. Під час конфлікту між ними сталася штовханина, під час якої вони нанесли один одному незначні тілесні ушкодження(а.п. 183-184, т.1);

-протоколі прийняття заяви у потерпілого ОСОБА_5 про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 04 травня 2022 року, з якого видно, що 04 травня 2022 року близько 19:00 год. за адресою: АДРЕСА_2 , сусід на ім`я ОСОБА_15 , перебуваючи в нетверезому стані вчинив сварку, в ході якої виражався нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою та вчинив бійку (а.п. 185 т. 1);

-витязі з єдиного реєстру досудових розслідувань з вказівкою на номер кримінального провадження № 0000040 та дату його реєстрації 03 серпня 2022 року, з якого видно, що в ході досудового розслідування кримінального провадження № 0000148 від 19 травня 2022 року, встановлено, що ОСОБА_6 незаконно, без будь-якого дозволу та всупереч волі власника, проник на територію домоволодіння АДРЕСА_3 , що належить ОСОБА_8 , чим порушив недоторканість житла (а.п. 200 т.1);

-рапорті начальнику Бучанського РУП ГУ НП в Київській області від 03 серпня 2022 року № 13525, згідно з яким в провадженні перебувають матеріали досудового розслідування № 0000148 від 19 травня 2022 року, в яких вбачаються ознаки кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України (а.п. 205 т. 1);

-протоколі прийняття заяви у потерпілої ОСОБА_8 про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 02 серпня 2022 року, з якого видно, що 04 травня 2022 року близько 19 год. 00 хв. за адресою: АДРЕСА_2 , сусід на ім`я ОСОБА_15 без дозволу тьа запрошення проник через паркан до домоволодіння потерпілої (а.п. 206-208 т. 1);

-копії договору купівлі-продажу житлового будинку від 18 червня 2004 року, з якого видно, що ОСОБА_8 придбала житловий будинок за адресою: : АДРЕСА_2 (а.п. 213-214, т.1);

-копії витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 18 червня 2004 року, з якого видно, що зареєстровано право власності на домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , власник ОСОБА_8 (а.п. 215, т.1);

-копії договору купівлі-продажу земельної ділянки від 15 червня 2004 року, з якого видно, що ОСОБА_8 придбала земельну ділянку за адресою: : АДРЕСА_2 (а.п. 216-217, т.1);

-протоколі огляду місця події від 04 серпня 2022 року за участю потерпілої ОСОБА_8 , безпосереднім об`єктом якого являється земельна ділянка, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , і на праві власності належить ОСОБА_8 , з додатком до протоколу ілюстративною таблицею до протоколу огляду місця події від 04 серпня 2022 року (а.п. 218-220, 221-222, т. 1)

-копії довідки № 3637 КНП «КМКЛ №7» від 06 травня 2022 року, видана гр. ОСОБА_6 , з якої видно, що 04 травня 2022 року ОСОБА_6 звертався з медичною допомогою до травмпункту Святошинського району м. Києва (а.п. 53, т.1);

- рапорті дізнавача СД Бучанського РУП ГУ НП в Київській області начальнику Бучанського РУП ГУ НП в Київській області, стосовно долучення до матеріалів кримінального провадження № 0000148 від 19 травня 2022 року, результати перевірки за заявою ОСОБА_5 , з довідкою №52 від 06 травня 2022 року (ЖЕО №2280 від 04 травня 2022 року), з описом матеріалів, рапортом від 06 травня 2022 року, супровідним листом від 07 травня 2022 року № 230 (а.п. 73, 74, 75, 78, 76 т. 1).

Надані стороною обвинувачення вищезазначені докази безпосередньо досліджені судом, є належними, допустимими та достатніми з огляду на положення чинного Кримінального процесуального кодексу України.

Вирішуючи питання доведеності винуватості обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, суд виходить з такого.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з вимогами ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, серед інших обставин, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат.

Стаття 92 КПК України покладає обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Згідно зі статтею 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Відповідно до ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Зокрема, згідно зі ст. 85 КПК України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Дотримуючись засади змагальності, та виконуючи, свій професійний обов`язок, передбачений ст. 92 КПК України, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме - винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення. (Постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду від 12 червня 2018 року у справі № 712/13361/15).

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням (Постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду від 04 липня 2018 року у справі № 688/788/15-к).

У відповідності до ч. 1 ст. 101 КПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень та зроблені за їх результатами висновки, обґрунтовані відповіді на запитання, поставлені особою, яка залучила експерта, або слідчим суддею чи судом, що доручив проведення експертиз и. Висновок повинен ґрунтуватися на відомостях, які експерт сприймав безпосередньо або вони стали йому відомі під час дослідження матеріалів, що були надані для проведення дослідження. Експерт дає висновок від свого імені і несе за нього особисту відповідальність (ч. 3).

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 102 КПК України у висновку експерта повинно бути зазначено, зокрема докладний опис проведених досліджень, у тому числі методи, застосовані у дослідженні, отримані результати та їх експертна оцінка.

Відповідно до п. 4.1. Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом МОЗ України від 17 січня 1995 р. № 6 судово-медична експертиза з метою встановлення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень проводиться судово-медичним експертом шляхом медичного обстеження потерпілих. Проведення цієї експертизи тільки за медичними документами (історії хвороби, індивідуальній карті амбулаторного хворого тошо) допускається у виняткових випадках і лише за наявності справжніх повноцінних документів, що містять вичерпні дані про характер ушкоджень, їх клінічний перебіг та інші необхідні відомості. У відповідності з п.4.4. при проведенні судово-медичної експертизи експерт повинен використовувати оригінали медичних документів. У виняткових випадках дозволяється використання копій і виписок, за умови відображення в останніх вичерпних відомостей про ушкодження та їх клінічний перебіг.

Згідно з Законом України «Про інформацію» документ матеріальний носій, що містить інформацію, основними функціями якого є збереження та передавання у часі та просторі, а , а інформація будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді.

Відповідно до примітки до ст. 358 КК України під офіційним документом у цій статті та статтях 357 і 366 цього Кодексу слід розуміти документи, що містять зафіксовану на будь-яких матеріальних носіях інформацію, яка підтверджує чи посвідчує певні події, явища або факти, які спричинили чи здатні спричинити наслідки правового характеру, чи може бути використана як документи - докази у правозастосовчій діяльності, що складаються, видаються чи посвідчуються повноважними (компетентними) особами органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, юридичних осіб незалежно від форми власності та організаційно-правової форми, а також окремими громадянами, у тому числі самозайнятими особами, яким законом надано право у зв`язку з їх професійною чи службовою діяльністю складати, видавати чи посвідчувати певні види документів, що складені з дотриманням визначених законом форм та містять передбачені законом реквізити.

Згідно з ст. 1 ДСТУ 4163:2020 «Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлення документів»: 1.1. Цей стандарт поширюється на організаційно-розпорядчі документи незалежно від носія інформації (далі документи), зокрема на: і); Інформаційно-аналітичні (акти, довідки, доповідні записки, пояснювальні записки, службові листи тощо) документи, створювані в результаті діяльності державних органів, органів місцевого самоврядування, установ, підприємств, організацій та інших юридичних осіб (далі юридична особа) незалежно від їхнього функціонально- цільового призначення, рівня і масштабу діяльності та форми власності. Відповідно до 4.4.4. ст.4 ДСТУ 4163:2020 документи, шо їх створюють юридичні особи, обов`язково повинні мати такі реквізити: найменування юридичної особи (04), назва виду документа (09) (не зазначають на листах), дата документа (10), реєстраційний індекс документа (11), заголовок до тексту документа (19), текст документа (20), підпис (для електронних документів електронний підпис або електронна печатка в разі відсутності електронного підпису) (22). Відповідно до 4.5.22. ст.5 ДСТУ 4163:2020 підпис має містити найменування посади особи, яка підписує документ (у повній формі, якщо документ надрукований не на бланку, у скороченій на документі, надрукованому на бланку), особистий підпис (окрім електронних документів), власне ім`я і прізвище.

Повертаючись до обставин цієї справи, суд бере до уваги пояснення потерпілих ОСОБА_5 , свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , експерта ОСОБА_12 , які є послідовними, логічними, відповідають фактичним обставинам справи узгоджуються з іншими доказами дослідженими в судовому засіданні, а саме: з даними, що містяться в довідці № 2250 КНП «Ірпінська центральна міська лікарня», протоколах проведення слідчого експерименту від 27 липня 2022 року та 02 серпня 2022 року, висновках експерта №101/Д від 27 липня 2022 року, № 107/Д від 09 серпня 2022 року та №111/Д від 09 серпня 2022 року, протоколі огляду місця події від 04 серпня 2022 року.

Вказані докази суд вважає належними, допустимими, достовірними, достатніми та такими, що дійсно підтверджують обставини подій, що мали місце 04 травня 2022 року та відповідно є правдивими, та покладає їх в основу вироку.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності та сукупності зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, вважає доведеною винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 у заподіянні легких тілесних ушкоджень та у порушенні недоторканності житла, тобто незаконному проникненню до іншого володіння особи поза розумним сумнівом та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 125 та ч. 1 ст. 162 КК України відповідно.

Твердження захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 про порушення права обвинуваченого ОСОБА_6 на захист під час призначення та проведення експертиз, оскільки обвинувачений ОСОБА_6 не був особисто присутнім та відповідно позбавлений можливості поставити запитання експерту, заявити відвід, скористатись правовою допомогою захисника не заслуговують на увагу, з огляду на положення чинного КПК України.

Так, системний аналіз положень ст. 4 Закону України № 4038-XII «Про судову експертизу» від 25 лютого 1994 року, Глави 4, у тому числі положень ч. 3 ст. 101, п. 6 ч. 1 ст. 102 КПК України, та Розділу ІІІ КПК України дає підстави суду вважати, що присутність сторони захисту при проведенні експертизи не є обов`язковою. Наведене жодним чином не впливає на гарантії незалежності судового експерта та правильності його висновку, оскільки присутність учасників процесу під час проведення судової експертизи можливо лише в передбачених законом випадках.

При цьому, під час досудового розслідування обвинуваченому ОСОБА_6 було роз`яснено, зокрема право на захист та ним підписано пам`ятку про процесуальні права та обов`язки підозрюваного.

Крім того, з огляду на положення ст. 52 КПК України та класифікацію кримінальних правопорушень, які інкриміновано обвинуваченому ОСОБА_6 участь захисника не є обов`язковою у цьому кримінальному провадженні.

Більше того, в судовому засіданні встановлено, що обвинувачений ОСОБА_6 під час досудового розслідування не звертався з клопотанням про надання йому правової допомоги та відповідно у задоволенні цього клопотання останньому не було відмовлено.

Суд звертає увагу, що під час судового розгляду був допитаний експерт та сторона захисту, реалізувала своє право поставити йому відповідні запитання. Поряд з цим, будь-яких клопотань стосовно необхідності призначення повторної судової експертизи чи додаткового допиту експерта в суді стороною захисту не заявлено.

Суд зауважує, що стороною захисту не було надано суду жодних доказів, які б підтверджували, що у обвинуваченого були запитання до експерта стосовно проведених експертиз та відповідно було порушено право обвинуваченого на захист, та відповідно вказане порушення не було усунуто в ході судового розгляду.

Посилання захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на невідповідність довідки № 2250 від 04 травня 2022 року положенням ДСТУ 4163:2020 «Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлення документів», оскільки вона не містить реквізитів встановлених законом, а саме прізвища, імені та посади лікаря, який підписав довідку, також довідка виконана на бланку довільної форми, не затвердженої Міністерством охорони здоров`я України, що є підставою для визнання її не належним процесуальним документом, є надуманими та не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду.

Так, з довідки № 2250 від 04 травня 2022 року чітко вбачається, що потерпілий ОСОБА_5 04 травня 2022 року звернувся до КНП «Ірпінська центральна міська лікарня», за медичною допомогою до травмпункту КНП «Ірпінська центральна міська лікарня» та йому встановлено попередній діагноз, а саме ЗЧМТ, СГМ, забій, підшкірна гематома обличчя. Часткова травматична ампутація 41, 42 зуба, забій грудей (а.п. 158, т.1). Та в подальшому вказана довідка № 2250 від 04 травня 2022 року була взята за основу для проведення судово-медичної експертизи для визначення ступеню тяжкості заподіяних тілесних ушкоджень потерпілому.

Допитаний у судовому засіданні експерт пояснив, що при проведенні експертиз №101/Д від 27 липня 2022 року, №107/Д від 09 серпня 2022 року та №111/Д від 09 серпня 2022 року, застосовано відповідні Методики проведення судових експертиз. Вказував, що довідка № 2250, відповідно до п. 4.1 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, містить достатній перелік даних, згідно з якими можна визначити ступінь тяжкості тілесних ушкоджень та зазначив, що відсутність вказівки на посаду лікаря та його прізвища, імені й по батькові в довідці, не впливає на зміст самого документу, при цьому огляд потерпілої особи не є обов`язковим, експертиза була проведена через два місяці після події.

Суд звертає увагу, що в судовому засіданні прокурором додано відповідь директора КНП ««Ірпінська центральна міська лікарня» Ірпінської міської ради Київської області № 455 від 06 квітня 2023 року на запит, з якої видно, що довідка № 2250 була видана черговим лікарем-ортопед-травматологом ОСОБА_18 .

Звідси, суд не вбачає підстав вважати довідку № 2250 від 04 травня 2022 року не належним процесуальним документом.

Відповідно у суду немає підстав вважати, що висновок експерта № 101/Д від 27 липня 2022 року є очевидно недопустимим доказом у справі, а два похідні висновки №107/Д від 09 серпня 2022 року та №111/Д від 09 серпня 2022 року є очевидно недопустимими з огляду на принцип «плодів отруєного дерева», у зв`язку з чим доводи захисника є необґрунтованими та суперечать положенням §1 Глави 4 КПК України. Таким чином, експертизи, які містяться в матеріалах справи проведено з дотриманням вимог КПК України, а висновки експертів є належними та допустимими доказами в розумінні положень ст. 86, 87 КПК України.

Посилання захисника на те, що допитані свідки обвинувачення ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , приходяться потерпілому відповідно дружиною та другом, а також на те, що є протиріччя в показаннях, наданих ними під час досудового розслідування та в суді, не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду. Суд зауважує, що показання вказаних свідків та потерпілого суд безпосередньо сприймав в судовому засідання та останні повною мірою узгоджуються з тими, що були надані під час слідчого експерименту за участі свідка ОСОБА_10 та потерпілого ОСОБА_5 .

Доводи захисника про відсутність в матеріалах справи письмових доказів, що підтверджують межі земельної ділянки, яка належить потерпілій ОСОБА_8 , а додані копії договору не є доказом та не мають юридичної сили не заслуговують на увагу. Так, під час досудового розслідування достовірність вказаних документів була підтверджена, як самою потерпілою ОСОБА_8 , так і під час судового розгляду належність цих документів на праві власності потерпілій ОСОБА_8 , підтвердив потерпілий ОСОБА_5 , який є її сином. Більше того, в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 повідомив, що він знав та розумів те, що територія домоволодіння на якій потерпілий ОСОБА_5 палив багаття належить родині потерпілих ОСОБА_19 .

Посилання обвинуваченого ОСОБА_6 про те, що він захищався та в нього не було умислу на заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому та незаконне проникнення на територію його домоволодіння є надуманими та такими, що спростовуються матеріалами справи, зокрема поясненнями потерпілого, свідченнями свідків, а також поясненнями самого обвинуваченого, який вказав, що в ході конфлікту, який переріс в подальшому в бійку, він дійсно наніс потерпілому декілька ударів в область голови.

Твердження обвинуваченого ОСОБА_6 про те, що під час конфлікту з потерпілим він також отримав тілесні ушкодження ступінь тяжкості яких не визначався, про що надав суду відповідну копію довідки № 3637 КНП «КМКЛ №7» від 06 травня 2022 року, з якої видно, що 04 травня 2022 року ОСОБА_6 звертався з медичною допомогою до травмпункту Святошинського району м. Києва та останньому встановлено попередній діагноз (а.п. 53, т. 1), жодним чином не спростовує наявність в нього умислу на незаконне проникнення на територію домоволодіння потерпілої та умислу на спричинення легких тілесних ушкоджень.

Звідси, судом встановлено, що під час конфлікту між потерпілим та обвинуваченим в останнього виник прямий умисел незаконне проникнення на територію чужого домоволодіння та прямий умисел на спричинення тілесних ушкоджень потерпілому.

Не визнання обвинуваченим ОСОБА_6 своєї винуватості у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень суд розцінює, як спосіб захисту з метою ухилення останнім від кримінальної відповідальності.

Поряд з цим, в судовому засіданні обвинуваченому ОСОБА_6 роз`яснено, що у випаду визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, які він отримав відповідно до довідки № 3637 КНП «КМКЛ №7» від 06 травня 2022 року, він має право звернутись до уповноважених органів із заявою про вчинене відносно нього кримінальне правопорушення, в межах строків давності притягнення особи до кримінальної відповідальності, передбачених ст. 49 КК України.

Відповідно до ст. 65 КК України та роз`яснень, що містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» (із змінами та доповненнями), суд призначає покарання з врахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, даних про особу винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, яке має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів.

У п. 3 зазначеної постанови вказано, що визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину судам слід виходити з класифікації злочинів, особливостей конкретного злочину й обставин та способу його вчинення, кількості епізодів злочинної діяльності, характеру і ступеню тяжкості наслідків, що настали, а при дослідженні даних про особу підсудного з`ясовувати його вік, поведінку до вчинення злочину, наявність судимостей і адміністративних стягнень, тощо.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відповідно до ч. 2 ст. 12 КК України є кримінальними проступками за ч. 1 ст. 125 та ч. 1 ст. 162 КК України, дані про особу обвинуваченого, який на обліках лікарів психіатра та нарколога не перебуває, за місцем проживанням характеризується задовільно, не працює, має на утриманні дитину 8 років, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_6 відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає вчинення кримінальних правопорушень вперше.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_6 , відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлено.

Суд зазначає, що згідно положень статей 50, 65 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Тому на підставі викладеного, враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховуючи фінансове становище обвинуваченого, суд вважає за необхідне, призначити обвинуваченому ОСОБА_6 за вчинені кримінальні проступки, передбачені ч. 1 ст. 125 та ч. 1 ст. 162 КК України, покарання у виді громадських робіт та штрафу, в межах санкцій статей, що інкриміновано останньому та дорівнює їх мінімальній межі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначити обвинуваченому ОСОБА_6 покарання у виді громадських робіт.

Призначене ОСОБА_6 остаточне покарання у виді громадських робіт є необхідним й достатнім для його виправлення та запобігатиме вчиненню нових кримінальних правопорушень в майбутньому.

Підстав для застосування ч. 3 ст. 72 КК України та самостійно виконувати призначені цим вироком покарання ОСОБА_6 , як того просив прокурор, суд не вбачає.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Заходи забезпечення кримінального правопорушення, у тому числі запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_6 не застосовувався.

Процесуальні витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. 369, 373, 374, 376, 394, 395 КПК України,

ухвалив:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 1 ст. 125 та ч. 1 ст. 162 КК України та призначити покарання за:

- ч. 1 ст. 125 КК України у виді громадських робіт на строк 70 (сімдесят) годин;

- ч. 1 ст. 162 КК України у виді штрафу в розмірі 60 (ста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1020 (одна тисяча двадцять) гривень.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначити обвинуваченому ОСОБА_6 покарання у виді громадських робіт на строк 70 (сімдесят) годин.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення та набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копії вироку негайно після його проголошення вручити учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1