ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2711/23 Справа № 204/610/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2023 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого судді-доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали контрольного провадження за клопотання про поновлення строку та апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 на ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 06 липня 2023 року про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 405, ч. 3 ст. 406, ч. 1 ст. 121 КК України,:

В С Т А Н О В И В:

Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції, короткий зміст оскарженого рішення.

Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 06 липня 2023 року клопотання прокурора задоволено та продовжено обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 03 вересня 2023 року включно без визначення розміру застави.

Мотивуючи ухвалене рішення, суд першої інстанції зазначив, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчинення тяжких злочинів, в тому числі й проти порядку несення військової служби в період дії воєнного стану, що у сукупності з фактичними обставинами даного кримінального провадження свідчать про наявність ризиків, передбачених п. 1 та 3 ч. 1 ст. 177 КПК України запобігти яким здатен лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.

В клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження захисник посилається на поважність причин пропуску такого строку, оскільки повний текст оскарженої ухвали він отримав 10 липня 2023 року та вже 11 липня 2023 року звернувся з апеляційною скаргою.

В апеляційній скарзі захисник просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та застосувати до обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді застави.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог, посилається на необґрунтованість кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 121 КК України, оскільки вони повністю охоплюються спеціальною нормою за ч. 3 ст. 406 КК України, а також вважає безпідставну кваліфікацію за ч. 4 ст 405 КК України, оскільки потерпілий не був начальником обвинуваченого.

Крім того, зазначає, що прокурором у своєму клопотанні та судом в оскарженому рішенні не було встановлено жодного ризику, а утримання обвинуваченого під вартою обумовлено виключно тяжкістю можливого покарання.

Вказує, що судом не розглянуто належним чином можливість застосування альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, яка у повному обсязі зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_7 .

Позиції учасників судового провадження.

Захисник підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задвольнити і ухвалу суду першої інстанції скасувати.

Інші учасники апеляційного перегляду, будучи повідомленими належним чином про дату, час та місце судового засідання, до зали суду не з`явились, заяв про свою особисту участь не направляли, у зв`язку з чим та на підставі ч. 4 ст. 422-1 КПК України, апеляційний розгляд проведено у їх відсутність.

Мотиви апеляційного суду.

Вирішуючи питання про поновлення строку на апеляційне оскарження колегія суддів виходить з того, що захисник отримав копію оскарженого рішення лише 10 липня 2023 року, тобто до цього часу не був обізнаний з мотивами прийнятого рішення та без невиправданої затримки звернувся з апеляційною скаргою, а тому строк на апеляційне оскарження пропущений захисником з поважних причин та такий строк підлягає поновленню.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать зокрема про наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних засобів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно зі ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Дослідивши матеріали провадження, перевіривши ухвалу суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги захисника, які є аналогічними його позиції під час вирішення цього питання судом першої інстанції, апеляційний суд доходить висновку, що суд першої інстанції належним чином дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону, а доводи захисника про відсутність підстав для продовження строку тримання під вартою, апеляційний суд вважає безпідставними з огляду на таке.

З матеріалів справи вбачається, що в провадженні Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська перебуває кримінальне провадження № 0001212 стосовно ОСОБА_7 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 405, ч. 3 ст. 406, ч. 1 ст. 121 КК України, розгляд його триває.

В судовому засіданні 06 липня 2023 року, в порядку ст.ст. 199, 331 КПК України прокурор заявив клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , яке мотивував наявністю ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Для прийняття законного та обґрунтованого рішення суд повинен був з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави та умови, за яких продовження строку тримання під вартою обвинуваченого є можливим.

Перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно вважав доведеними наявність ризиків того, що обвинувачений ОСОБА_7 може переховуватись від суду або здійснювати незаконний вплив на свідків, для запобігання яким продовження строку його тримання під вартою є доцільним з огляду на наступне.

Так, суд першої інстанції обґрунтовано взяв до уваги, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні умисних кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України належать до категорії тяжких злочинів, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до десяти років, а тому розуміючи можливе застосування тяжкого покарання, у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, обвинувачений ОСОБА_7 може переховуватися від суду.

Тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у випадку визнання його винуватим у вчиненні злочину, не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте як за національним законодавством (п. 2 ч. 1 ст. 178 КПК України), так і за практикою Європейського суду з прав людини, є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування (справа «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року).

При цьому, як додаткову обставину в підтвердження ризику переховування, суд першої інстанції правильно врахував й ведення в Україні військового стану через агресію російської федерації проти України, яка суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку, зокрема ускладнює належний виклик таких осіб, а також контроль за виконанням запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків у кримінальному провадженні суд першої інстанції правильно врахував встановлену Кримінальним процесуальним кодексом України процедуру отримання показань у кримінальному провадженні, відповідно до якої, суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, а тому до безпосереднього допиту свідків, на чому також наполягала й сторона захисту, наявність цього ризику є підтвердженою, а обвинувачений ймовірно може здійснювати незаконний вплив на свідків шляхом погроз, вмовлянь або залякувань, а тому висновки суду в цій частині є правильними.

Суд першої інстанції належним чином врахував й відомості, передбачені ст. 178 КПК України та прийшов до переконливого висновку, що зазначені обставини не є тими запобіжними факторами, які б могли запобігти ухиленню обвинуваченого від явки до суду та змогли б запобігти встановленим судом ризикам.

Отже, приймаючи рішення про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строку тримання під вартою, суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врахував ступінь тяжкості інкримінованих обвинуваченому кримінальних правопорушень, наявність ризиків, передбачених п.п. 1 та 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, дані про особу обвинуваченого, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі достатні мотиви, з яких прийняв відповідне рішення. Переконливих доводів на спростування таких висновків суду першої інстанції апеляційна скарга захисника не містить.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції й в тій частині, що прокурором не доведено існування ризиків, передбачених п. 4 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги захисника щодо неправильності кваліфікації дій обвинуваченого, колегія суддів зазначає, що на даній стадії судового розгляду суд апеляційної інстанції не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а також надавати оцінку правильності кваліфікації дій обвинуваченого, оскільки це завдання судового розгляду кримінального провадження.

Посилання захисника на те, що суд не розглянув належним чином можливість застосування альтернативного запобіжного заходу спростовується змістом самої ухвали, відповідно до якої суд першої інстанції обґрунтовано зазначив, що інші, більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти встановленим ризикам, а визначення застави у даній категорії кримінальних проваджень є правом суду.

Інших доводів апеляційна скарга захисника не містить.

Будь-яких порушень КПК України при постановленні оскарженої ухвали судом апеляційної інстанції не встановлено, а тому за наслідками апеляційного розгляду колегія суддів вважає необхідним ухвалу суду залишити без змін, а апеляційну скаргу заисника залишити без задоволення.

Керуючись статтями 199, 331, 405, 407, 419, 422-1 КПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання захисника ОСОБА_6 задовольнити та поновити йому строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 06 липня 2023 року про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 405, ч. 3 ст. 406, ч. 1 ст. 121 КК України,- залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4