СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

пр. № 1-кс/759/3474/23

ун. № 759/10591/23

09 червня 2023 року слідчий суддя Святошинського районного суду м. Києва ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого Головного слідчого управління Національної поліції України подану в порядку ст. 303 КПК України, у кримінальному провадженні №0001799, внесеного до ЄРДР 22.12.2022 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна,

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва 09.06.2023 року надійшла скарга адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого Головного слідчого управління Національної поліції України, які здійснюють досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001799, внесеного до ЄРДР 22.12.2022 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна.

В обґрунтування доводів та вимог скарги зазначено, що 10 квітня 2023 року слідчим суддею Святошинського районного суду м. Києва ОСОБА_5 у справі № 759/6344/23, провадження № 1-кс/759/2165/23 постановлено ухвалу, якою надано дозвіл на проведення обшуку у кримінальному провадженні №0001799 від 22 грудня 2022, за місцем фактичного проживання ОСОБА_4 - АДРЕСА_1 , що на праві повної приватної власності належить ОСОБА_6 , з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінальних правопорушень, а також відшукання та вилучення майна у вигляді речей та документів.

20 квітня 2023 року, на підставі Ухвали слідчого судді, за адресою: АДРЕСА_1 , проведено обшук, в ході якого, вилучено тільки особистий мобільний телефон ОСОБА_4 - Іphone 14 pro max Imei1: НОМЕР_1 , Imei2: НОМЕР_2 із сім-карткою а.н. НОМЕР_3 .

Частково задовольняючі клопотання слідчого ОСОБА_7 про надання дозволу на проведення обшуку, слідча суддя відмовила саме в частині вилучення мобільних терміналів/смартфонів/телефонів, засобів комутації, телекомунікаційного та іншого обладнання, у тому числі що застосовує технологію IP-телефонії, сім-карток (операторів мобільного зв`язку).

Відповідно до частини 7 статті 236 КПК України, вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Таким чином, вилучений в ході проведення обшуку, мобільний телефон ОСОБА_4 не входить до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, а тому, є тимчасово вилученим майном (частина 7 статті 236 КПК України).

11.05.2023 року прокурор Офісу генерального прокурора - ОСОБА_8 звернувся до Святошинського районного суду міста Києва з клопотанням про арешт майна, вилученого в ході обшуку за адресою: АДРЕСА_1 .

30 травня 2023 року Ухвалою слідчої судді Святошинського районного суду м. Києва ОСОБА_9 по справі № 759/8789/23 відмовлено в задоволенні клопотання прокурора ОСОБА_8 про арешт майна (мобільного телефону).

У зв`язку з відмовою слідчої судді у накладенні арешту на майно (мобільний телефон) ОСОБА_4 у слідчого групи слідчих № 0001799 від 22.12.2022 виник обов`язок негайно повернути тимчасово вилучене майно його володільцю.

Водночас, станом на момент звернення до слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва вищезазначене тимчасово вилучене майно ОСОБА_4 не повернуто, що свідчить про триваючу бездіяльність уповноважених осіб ГСУ Національної поліції.

Адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, про місце і час розгляду скарги повідомлявся належним чином та подав до суду заяву про розгляд скарги за його відсутності.

Уповноважена особа Головного слідчого управління Національної поліції України у судове засідання не з`явилась, про день, час та місце проведення судового засідання була повідомлена належним чином, що відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України не є перешкодою для розгляду скарги.

Вивчивши скаргу, дослідивши письмові докази, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до положень ч. 1 ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Судовим розглядом встановлено, що Головним слідчим управління Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001799 від 22.12.2022 року, відкритого за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України.

20 квітня 2023 року, на підставі Ухвали слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва, за адресою: АДРЕСА_1 , проведено обшук, в ході якого, вилучено особистий мобільний телефон ОСОБА_4 - Іphone 14 pro max Imei1: НОМЕР_1 , Imei2: НОМЕР_2 із сім-карткою а.н. НОМЕР_3 .

Частково задовольняючі клопотання слідчого ОСОБА_7 про надання дозволу на проведення обшуку, слідча суддя відмовила саме в частині вилучення мобільних терміналів/смартфонів/телефонів, засобів комутації, телекомунікаційного та іншого обладнання, у тому числі що застосовує технологію IP-телефонії, сім-карток (операторів мобільного зв`язку).

11.05.2023 року прокурор Офісу генерального прокурора - ОСОБА_8 звернувся до Святошинського районного суду міста Києва з клопотанням про арешт майна, вилученого в ході обшуку за адресою: АДРЕСА_1 .

30 травня 2023 року Ухвалою слідчої судді Святошинського районного суду м. Києва ОСОБА_9 по справі № 759/8789/23 відмовлено в задоволенні клопотання прокурора ОСОБА_8 про арешт майна (мобільного телефону).

У зв`язку з відмовою слідчої судді у накладенні арешту на майно (мобільний телефон) ОСОБА_4 у слідчого групи слідчих № 0001799 від 22.12.2022 виник обов`язок негайно повернути тимчасово вилучене майно його володільцю.

Водночас, станом на момент звернення до слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва вищезазначене тимчасово вилучене майно ОСОБА_4 не повернуто, що свідчить про бездіяльність уповноважених осіб ГСУ Національної поліції.

Відповідно до ч. 1 ст. 234 КПК України, обшук проводиться з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб.

Частиною 2 ст. 168 КПК України визначено, що тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Згідно зі ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржено неповернення тимчасово вилученого майна, згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які слідчий, прокурор зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, володільцем тимчасово вилученого майна.

Відповідно до ст. 236 КПК України, вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукування в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 169 КПК України, тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; у випадках, передбачених ч. 5 ст. 171, ч. 6 ст. 173 цього Кодексу; у разі скасування арешту.

Майнові права захищаються в Україні, як Конституцією, так і іншими нормативно-правовими актами, зокрема частиною 1 і 5 статті 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути позбавлений права власності. Право власності є непорушним.

Разом з цим, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченим цим Кодексом.

Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Разом з тим, слідчий суддя при вирішенні даної скарги, враховує, приписи статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Така позиція також узгоджується із частиною 5 статті 9 КПК України, відповідно до якої кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

Так, згідно з усталеною практикою ЄСПЛ стаття 1 Першого протоколу до Конвенції містить три окремі норми: перша, що виражається в першому реченні першого абзацу та має загальний характер, закладає принцип мирного володіння майном. Друга норма, що міститься в другому реченні того ж абзацу, охоплює питання позбавлення права власності та обумовлює його певними критеріями. Третя норма, що міститься в другому абзаці, визнає право договірних держав, серед іншого, контролювати використання майна в загальних інтересах. Друга та третя норми, які стосуються конкретних випадків втручання у право мирного володіння майном, повинні тлумачитися у світлі загального принципу, закладеного першою нормою (див., серед інших джерел, рішення у справах «Іммобіліаре Саффі проти Італії» (Immobiliare Saffi v. Italy) [ВП], заява № 22774/93, п. 44, ECHR 1999-V, та «Вістіньш і Препьолкінс проти Латвії» () [ВП], заява № 71243/01, п. 93, від 25 жовтня 2012 року).

ЄСПЛ наголошує на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece) [ВП], заява № 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А № 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії» (Kushoglu v. Bulgaria), заява № 48191/99, пп. 49-62, від 10 травня 2007 року).

Так, у своєму рішенні від 23.01.2014 у справі «East/West Alliance Limited» проти України» (Заява № 19336/04) ЄСПЛ також нагадує, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льон рот проти Швеції» (Sporrong and Lonnroth v. Sweden), пп. 69 і 73, Series A № 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» (James and Others v. the United Kingdom), п. 50, Series A № 98).

Так, судовим розглядом встановлено, що 20 квітня 2023 року, на підставі Ухвали слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва, за адресою: АДРЕСА_1 , проведено обшук, в ході якого, вилучено особистий мобільний телефон ОСОБА_4 - Іphone 14 pro max Imei1: НОМЕР_1 , Imei2: НОМЕР_2 із сім-карткою а.н. НОМЕР_3 .

30 травня 2023 року Ухвалою слідчої судді Святошинського районного суду м. Києва ОСОБА_9 по справі № 759/8789/23 відмовлено в задоволенні клопотання прокурора ОСОБА_8 про арешт майна (мобільного телефону).

У зв`язку з відмовою слідчої судді у накладенні арешту на майно (мобільний телефон) ОСОБА_4 у слідчого групи слідчих № 0001799 від 22.12.2022 виник обов`язок негайно повернути тимчасово вилучене майно його володільцю.

Так, при ухваленні даного рішення слідчий суддя приймає до уваги, що обов`язок доведення існування, тієї обставини, яка вказує на відповідність вилученого майна критеріям, визначеним ч. 2 ст. 167 КПК України, КПК України покладає на слідчого та/або прокурора, а обов`язок перевірки цих обставин - на слідчого суддю при розгляді відповідного клопотання чи скарги, а також враховуючи ту обставину, що однією з засад кримінального провадження є принцип змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом та принципу диспозитивності кримінального провадження, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом, а слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність в матеріалах судового провадження за скаргою даних, які б виправдовували подальше втручання держави у право на мирне володіння ОСОБА_4 належного йому майна.

За вказаних обставин, позиція органу досудового розслідування щодо неповернення майна його законному володільцю спростовується, тобто вилучене майно не відповідає критеріям, визначеним ч. 2 ст. 167 КПК України, що, як наслідок, свідчить про бездіяльність слідчого, яка полягає у неповерненні майна, що вилучено під час проведення обшуку, яке необхідно усунути шляхом зобов`язання останнього повернути вилучене майно власнику, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 169 КПК України.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 7, 9, 16, 22, 26, 167, 168, 169, 170, 234, 236, 303, 305, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого Головного слідчого управління Національної поліції України подану в порядку ст. 303 КПК України, у кримінальному провадженні № 0001799, внесеного до ЄРДР 22.12.2022 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна - задовольнити.

Зобов`язати уповноважених осіб Головного слідчого управління Національної поліції України, які здійснюють досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001799, внесеного до ЄРДР 22.12.2022 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України, повернути ОСОБА_4 або його уповноваженому представнику майно вилучене під час обшуку 20 квітня 2023 року за адресом: за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: мобільний телефон Іphone 14 pro max Imei1: НОМЕР_1 , Imei2: НОМЕР_2 із сім-карткою а.н. НОМЕР_3 .

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_10