ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2023 року

м. Хмельницький

Справа № 607/1824/20

Провадження № 11-кп/4820/111/23

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:

судді - доповідача ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю секретаря

судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в місті Хмельницькому, в режимі відеоконференцзв`язку, апеляційну скаргу представника потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_10 , та спільну апеляційну скаргу обвинуваченого за ч.2 ст.286 КК України ОСОБА_6 та його захисника - адвоката ОСОБА_11 , на вирок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 грудня 2020 року,

в с т а н о в и л а:

Цим вироком, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_2 , громадянина України, із вищою освітою, неодруженого, має неповнолітнього сина, працюючого інженером-програмістом в ТзОВ «Мішель», с. НагірянкаЧортківського району Тернопільської області, раніше не судимого,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 /три/ роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 /три/ роки.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 рахується з моменту звернення вироку до виконання.

Зараховано ОСОБА_6 у строк покарання термін його попереднього ув`язнення із 29 листопада 2019 року по 19 грудня 2019 року включно.

Провадження у справі за цивільним позовом ОСОБА_12 до ОСОБА_6 про стягнення 500 000 /п`ятсот тисяч/ грн. моральної шкоди - закрито у зв`язку із відмовою від позову.

Цивільний позов прокурора Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_5 до ОСОБА_6 - задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь бюджету Тернопільської обласної ради /вул. Грушевського, 8, м. Тернопіль, ідентифікаційний код юридичної особи вЄдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 37977599/ 19 570 /дев`ятнадцять тисяч п`ятсот сімдесят/ грн. витрат на лікування ОСОБА_12 .

Цивільний позов ОСОБА_9 до ОСОБА_6 - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_9 /с. ПечірнаЛановецького району Тернопільської області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 /один міліон двісті тисяч/ грн. на відшкодування моральної шкоди.

У задоволенні решти вимог - відмовлено.

У задоволенні позову ОСОБА_8 до ОСОБА_6 про стягнення 1 500 000 грн. моральної шкоди - відмовлено.

Стягнуто із ОСОБА_6 на користь держави витрати на залучення експертів в загальній сумі 10 048 /десять тисяч сорок вісім/ грн. 64 коп.

Після набрання вироком законної сили заставу у розмірі 168 160 /сто шістдесят вісім тисяч сто шістдесят/ грн., - повернутозаставодавцевіОСОБА_17 .

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 грудня 2019 року /справа № 607/27882/19/, на: автомобіль SUZUKIGrandVitara, н.з. НОМЕР_2 , та автомобіль DACIALogan, н.з. НОМЕР_3 , - скасовано.

За вироком суду, 29 листопада 2019 року о 21 год. 23 хв. ОСОБА_6 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керував автомобілем SUZUKI GrandVitara, н.з. НОМЕР_2 , чим порушив вимоги п. 2.9.а Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року /далі - ПДР/, згідно яких водієві заборонено керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. Цим автомобілем ОСОБА_6 рухався без пасажирів та вантажу вул. Об`їзна, м. Тернополя, в бік вул. С. Будного, зі швидкістю 66 км/год., чим перевищив максимально дозволену швидкість руху, на вказаній ділянці дороги, та порушив вимоги п. 12.4. ПДР.

Під час керування автомобілем, водій ОСОБА_6 , внаслідок вживання алкоголю та перевищення швидкості руху, не був достатньо уважним та не стежив належно за дорожньою обстановкою, щоб у разі її зміни своєчасно відреагувати та не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху, завдавати шкоди життю та здоров`ю громадян, чим порушив вимоги п. 2.3. /б, д/ ПДР.

Порушуючи вимоги п.п 10.1., 11.4. ПДР, водій ОСОБА_6 , на дорозі із двостороннім рухом, яка має дві смуги для руху, в одному напрямку, в м. Тернополі, по вул. Об`їзній, навпроти ГАЗС «Надєжда», безпричинно змінив напрямок руху вліво, перетнув подвійну вузьку суцільну лінію дорожньої розмітки 1.3 ПДР, яку перетинати заборонено та виїхав автомобілем на зустрічну смугу.

У цей час, у зустрічному напрямку, в межах свого транспортного потоку, рухався автомобіль DACIA Logan, н.з. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_14 , з одним пасажиром в салоні.

Виїхавши із порушенням вказаних вимог ПДР на зустрічний бік дороги, ОСОБА_6 створив аварійну ситуацію для інших учасників дорожнього руху, зокрема для водія ОСОБА_14 , позбавивши його своїми односторонніми діями запобігти настанню дорожньо- транспортної пригоди /далі - ДТП/ та допустив зустрічне зіткнення транспортних засобів передніми частинами.

Внаслідок цього зіткнення:

-водій ОСОБА_14 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої травми грудей з численними двобічними переломами ребер і тіла грудини та порушення цілісності крупної магістральної судини - аорти, що призвело до внутрішньо-грудної кровотечі та масивної крововтрати, від яких він загинув на місці події;

-пасажир його автомобіля ОСОБА_12 отримав тілесні ушкодження, а саме: відкриту черепно-мозкову травму з переломами склепіння черепа зліва, багатовідламковий перелом кісток носа, що супроводжувалось забиттям головного мозку, забійно-рвану рану лобово- тім`яної ділянки, рвані рани надбрівної ділянки та перенісся, численні садна носа та обличчя; травму 5-го пальця правої кисті у вигляді закритого перелому проміжної /середньої/ фаланги з розривом сухожилки його розгинача та пошкодження шкірних покривів - різано-рваної рани; травму правої нижньої кінцівки у вигляді закритих переломів діафізів /тіл/ великогомілкової та малогомілкової кісток у середніх третинах з розвитком місцевого гіпертензивно-ішемічного синдрому; закритий перелом латеральної /зовнішньої/ кісточки лівої малогомілкової кістки, які належать до тяжких тілесних ушкоджень.

Порушення водієм ОСОБА_6 вимог п. 11.4. та дорожньої розмітки 1.3. «подвійна вузька суцільна лінія» ПДР перебуває у прямому причинному зв`язку із настанням даної ДТП та спричиненням смерті потерпілого ОСОБА_14 і завданні потерпілому ОСОБА_12 тяжких тілесних ушкоджень.

Ухвалою колегії суддів Тернопільського апеляційного суду від 26 жовтня 2021 року апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_11 - задоволено, вирок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 грудня 2020 року щодо ОСОБА_6 за ч.2 ст.286 КК України - змінено. Застосовано до ОСОБА_6 положення ст..75 КК України, звільнено його від відбування основного покарання у виді позбавлення волі на строк 3(три) роки з випробуванням, з іспитовим строком тривалістю 3 роки з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України. У решті вирок залишено без зміни.

Постановою колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального судуВерховного Суду від 6 вересня 2022 року ухвалу Тернопільського апеляційного суду від 26 жовтня 2021 року щодо ОСОБА_6 скасовано. Призначено новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_9 - адвокат ОСОБА_10 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду, в частині призначеного ОСОБА_6 покарання, змінити, та призначити, останньому, покарання у виді 8 (восьми) років позбавлення волі.

Вважає, що вирок суду є незаконним, оскільки призначене обвинуваченому покарання, вина якого доведена повністю зібраними доказами, у вигляді трьох років позбавлення волі,за умисне вбивство людини є занадто м`яким для даної особи.

Суд першої інстанції не врахував всіх обставин кримінального провадження, а саме: поведінку обвинуваченого, думку потерпілих, що жодних пом`якшуючих обставин в діях ОСОБА_6 немає і суд їх не умотивував.

Апелянт звертає увагу на те, що обвинувачений визнав вину лише під тиском незаперечних доказів, при цьому, не просив вибачення у матері загиблого, та вимагав присутність, останньої, в судовому засіданні, яка є прикутою до ліжка. Не визнав ОСОБА_6 цивільних позовів. Намагався ввести суд в оману щодо обставин ДТП.

В спільній апеляційній скарзі обвинувачений та захисник ОСОБА_11 просять вирок суду змінити та призначити ОСОБА_6 остаточне покарання за ч.2 ст.286 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки, з позбавленням права керувати транспортними засобами на 1 рік та звільнити ОСОБА_6 , на підставі ст. 75 КК України, від відбування покарання, визначивши йому іспитовий строк.

Свої доводи мотивують тим, що ОСОБА_6 повністю визнає вину, щиро кається у вчиненому, виключно позитивно характеризується, у нього міцні соціальні зв`язки, працевлаштований, має на утриманні малолітню дитину, ним повністю відшкодовано завдану потерпілому ОСОБА_12 шкоду та частково потерпілим ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , яку має намір продовжувати відшкодовувати.

Змінивши до початку апеляційного розгляду апеляційну скаргу, обвинувачений ОСОБА_6 просить скасувати вирок суду, кримінальне провадження № 0000364, за його обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, закрити з підстав, передбачених п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України, через не встановлення достатніх доказів для доведення його винуватості в суді і вичерпані можливості їх отримати.

Вказує, що оскільки захисник у кримінальному процесі фактично діє від імені та за дорученням обвинуваченого, то вважає за можливе, особисто змінити апеляційну скаргу, яка, також, підписана і ним.

Обвинувачений посилається на те, що суд першої інстанції ухвалив вирок з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, через що він підлягає скасуванню, а докази, подані прокурором, є недопустимими, оскільки не доведено, що вони отриманні від початку досудового розслідування службовими особами, уповноваженими на їх збирання.

Апелянт стверджує, що суд не дав оцінку законності отримання доказів, на підтвердження його вини, поданих прокурором. Витяг з ЄРДР, який згенерований у день початку досудового розслідування прокурором, суду не надавався, та судом не досліджувався. Також прокурором не підтверджено факт проведення досудового розслідування, у ході якого мали б здобуватись докази.

Крім того, суду не надавались рішення про визначення слідчого чи слідчої групи та постанова керівника органу прокуратури про призначення прокурора, який здійснюватиме повноваження у даному кримінальному провадженні.

З наведених підстав, всі докази, подані прокурором, в суді першої інстанції, є недопустимими.

Апелянт вказує, що суд не перевірив законність залучення експертів до проведення експертиз, одержання зразків для експертного дослідження, проникнення в автомобілі, які визнаються іншим володінням особи.

Також суд не перевірив виконання прокурором вимог ст. 290 КПК України щодо відкриття доказів стороні захисту, крім того, прокурор не підтвердив, в суді першої інстанції, факт надання доступу стороні захисту до доказів, які він використав для доведення вини обвинуваченого.

Обвинувачений зазначає, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні отриманий судом 30.01.2020 року, що свідчить про звернення з таким актом вже після закінчення двомісячного строку досудового розслідування, який в установленому законом порядку не продовжувався.

З огляду на викладене, апелянт просить визнати недопустимими докази:

- протокол огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 29.11.2019 /том№ 1 а.к.п. 192-205/;

- висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, від 29.11.2019 /том№ 1 а.к.п. 208/,

- протокол огляду від 30.11.2019 /том № 1 а.к.п. 223-224/;

- протокол додаткового огляду від 09.12.2019 /том № 1 а.к.п. 225-233/;

- протокол добровільної видачі та огляду предметів від ЗО. 11.2019 /том № 1 а.к.п. 2341;

- протокол огляду від 30.11.2019 /том № 1 а.к.п. 235-236/;

- протокол додаткового огляду від 11.12.2019 /том № 1 а.к.п. 237-241/;

- протокол додаткового огляду місця події від 11.12.2019 /том № 1 а.к.п. 242-2461;

- висновок експерта № 966 від 30.12.2019 /том № 1 а.к.п. 247-250, том № 2 а.к.п. 1-4/;

- висновок експерта № 4.6-721/19 від 17.12.2019 /том № 2 а.к.п. 6-14/;

- висновок експерта № 4.6-720/19 від 16.12.2019 /том №2 а.к.п. 16-24/;

- висновок експерта № 4.6-719/19 від 24.12.2019 /том № 2 а.к.п. 26-34/;

- висновок експерта № 1589 від 16.12.2019 /том №2 а.к.п. 35-37/;

- висновок експерта № 8-231/232/4.6-742/19 від 18.12.2019 /том № 2 а.к.п. 39-471;

- протокол проведення слідчого експерименту від 10.01.2020 /том № 2 а.к.п. 48-55/;

- висновок експерта № 4/6-56/20 від 17.01.2020 /том № 2 а.к.п. 57-65/;

- висновок експерта № 34 від 21.01.2020 /том № 2 а.к.п. 66-72/, через їх недостатність для доведення його винуватості в суді і вичерпані можливості їх отримати.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 , які підтримали вимоги зміненої апеляційної скарги та просили її задовольнити, думку прокурора, який вважає рішення суду законним і обґрунтованим, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження й підтверджується наявними доказами, які судом всебічно й повно досліджені та правильно оцінені і докладно викладені у вироку.

Колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про те, що саме внаслідок порушення обвинуваченим ОСОБА_6 норм, наведених в п.п.11.4 та дорожньої розмітки 1.3 «подвійна вузька суцільна лінія» Правил дорожнього рухуУкраїни, потерпілий ОСОБА_14 загинув і його смерть та завданні потерпілому ОСОБА_12 тяжкі тілесні ушкодження знаходиться у прямому причинному зв`язку з цими порушеннями, ґрунтується на комплексі здобутих по справі доказів.

Так, обвинувачений ОСОБА_6 , в суді першої інстанції, вину визнав та показав, що, у вказаний день та місці, будучи в стані алкогольного сп`яніння, керував автомобілем SUZUKIGrandVitara, н.з. НОМЕР_2 , лівою смугою дороги, яка мала дві смуги для руху, в одному напрямку, так як на правій смузі були ями. Перед ДТП його автомобіль чомусь «повело» вліво, він намагався вирівняти кермо, однак відбулось зіткнення з іншим транспортним засобом. Події, після зіткнення, пам`ятає нечітко.

Колегія суддів приходить до висновку про те, що вина обвинуваченого ОСОБА_6 , у повному об`ємі, визначеному вироком суду першої інстанції, доведена зібраними у кримінальному провадженні доказами, у тому числі, показаннями потерпілих, висновками експертиз, тощо.

Так, потерпілий ОСОБА_12 підтвердив, що 29 листопада 2019 року ввечері, близько о 21:15-21:30, він перебував на задньому пасажирському сидінні автомобіля таксі, під керуванням ОСОБА_14 . Таксі рухалось в м. Тернополі, із масиву Дружба, на вул. Київську, зі швидкістю 60 км/год. Перед самим зіткненням, побачив фари автомобіля, навпроти, і відчув удар. Зіткнення відбулось на смузі руху, якою рухалось таксі, однак не може сказати на лівій чи правій. Внаслідок ДТП йому заподіяні тілесні ушкодження, які, зокрема, відносяться і до тяжких. Шкода йому повністю відшкодована, претензій до обвинуваченого немає, просить суворо не карати.

За показаннями потерпілого ОСОБА_8 - рідного брата ОСОБА_14 , про обставини ДТП, в якому загинув ОСОБА_14 , йому стало відомо від поліцейських, через 10 хв. після аварії. Приїхав на місце події - навпроти АЗС «Надєжда», в м.Тернопіль, де був присутній при документуванні події. Мати обвинуваченого відшкодувала йому 1тис.дол.-витрати на поховання брата. Та сам обвинувачений сплатив йому 150 тис.грн. Моральна шкода в сумі 1500000грн. залишається не відшкодованою, тому просить задовольнити позовні вимоги. Підтримав позицію свого представника ОСОБА_10 , який, також, представляє інтереси його матері ОСОБА_9 , про те, що обвинуваченому ОСОБА_6 слід призначити максимальне покарання.

Крім того, факт вчинення ОСОБА_6 злочину, об`єктивно, стверджується даними:

- протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 29 листопада 2019 року, із схемою та фототаблицею, у яких зафіксовано місце ДТП - ділянку дороги у м. Тернополі, по вул. Об`їзна, навпроти АЗС «Надєжда», проїзна частина якої призначена для руху, в двох напрямках, та має по дві смуги руху, в кожному напрямку, транспортні потоки розділяє дорожня розмітка 1.3 ПДР; дорожній знак, стан дорожнього покриття, який є сухим, чистим без вибоїн чи інших пошкоджень, в районі вчинення ДТП 200 м., в кожному напрямку; розташування транспортних засобів;

-протоколу із схемою та фототаблицею від 11 грудня 2019 року додаткового огляду місця події, з яких убачається, що на місці ДТП проведено заміри відстаней між нерухомими об`єктами для визначення швидкості автомобілів- учасників ДТП по відеозаписах;

-протоколу від 30 листопада 2019 року про огляд відеозапису, зробленого камерою відеоспостереження, на фасадній стіні АЗС «Надєжда», що у м. Тернополі, по вул. Об`їзна, з якого слідує, що він містить відомості, за змістом аналогічні до тих, що викладені у протоколі додаткового огляду від 09 грудня 2019 року;

- протоколу із додатком додаткового огляду від 09 грудня 2019 року, якими підтверджується огляд відеозаписів, зроблених камерами відеоспостереження на фасадних стінах АЗС «Надєжда», що у м. Тернополі, вул. Об`їзна, та містяться на диску з серійним номером 2Е6275 - 0//К - М7Р4, де зафіксовано, що у зоні дії об`єктиву камери з`являється легковий автомобіль таксі білого кольору, типу кузова «універсал», який рухається лівою смугою для руху, у напрямку вул. Протасевича, м. Тернополя, на автомобілі увімкнено світло фар; 21:23:38 - на легковому автомобілі таксі білого кольору, типу кузова «універсал», який рухається лівою смугою для руху, у напрямку вул. Протасевича, м. Тернополя, спрацьовують задні ліхтарі сигналу гальмування; 21:23:39 - в зоні дії об`єктиву камери проглядається світло фар зустрічного автомобіля, який рухається лівою смугою для руху легкового автомобіля таксі білого кольору, типу кузова «універсал», тобто зустрічною смугою для руху; 21:23:39 - відбувається контактування двох транспортних засобів у лівій смузі для руху легкового автомобіля таксі білого кольору, тип кузова «універсал», який рухається у напрямку вул. Протасевича, м. Тернополя; 21:23:30 - від контактування автомобілі підкидає вгору, та автомобіль позашляховик чорного кольору відкидає у ліву смугу для руху, у напрямку вул. Ст.Будного, м. Тернополя, і він розташовується перпендикулярно до проїзної частини дороги; 21:23:43 - зафіксовано кінцеве розташування автомобілів учасників ДТП, після взаємного контактування. На відеозаписі охоплюється ділянка автодороги М-19, сполученням «Доманово-Ковель-Чернівці-Тереблене», що по вул. Об`їзна, м. Тернополя, біля АЗС «Надєжда -Рітейл» № 60, у напрямку вул. Ст. Будного, м. Тернополя; 21:23:34 - в зоні дії об`єктиву камери з`являється легковий автомобіль таксі білого кольору, типу кузова «універсал», який рухається лівою смугою для руху, у напрямку вул. Протасевича, м. Тернополя, на автомобілі увімкнено світло фар; 21:23:35 - легковий автомобіль таксі білого кольору, типу кузова «універсал», продовжує рухатися лівою смугою для руху, у напрямку вул. Протасевича, м. Тернополя, в зоні дії об`єктиву камери з`являється автомобіль типу «позашляховик» чорного кольору, який з увімкненим світлом фар рухається у напрямку вул. Ст. Будного, м. Тернополя, на автомобілі увімкнено світло фар; 21:23:36 - автомобіль позашляховик чорного кольору продовжує рухатися у напрямку вул. Ст. Будного, м. Тернополя, в автомобілі працює світло фар та задні габаритні ліхтарі; 21:23:36 - відбувається зіткнення двох транспортних засобів, на автомобілі позашляховику чорного кольору спрацьовують задні ліхтарі сигналу гальмування; 21:23:36 - зафіксовано кінцеве розташування автомобілів учасників ДТП після взаємного контактування, та на автомобілі позашляховику чорного кольору продовжують працювати задні ліхтарі сигналу гальмування;

-протоколу від 30 листопада 2019 року добровільної видачі та огляду предметів - відеозапису із камери спостереження на шиномонтажі «Люкс»;

-протоколу від 30 листопада 2019 року огляду відеозапису, зробленого камерою відеоспостереження, вмонтованою на фасадній стіні шиномонтажу, що в м. Тернополі, по вул. Об`їзна;

- протоколу від 11 грудня 2019 року додаткового огляду вказаного відеозапису із шиномонтажу, відповідно до якого відеозаписом сН05_4205.тр4 охоплюється ділянка автодороги М-19, сполученням «Доманово-Ковель-Чернівці-Тереблече», що по вул. Об`їзна, м. Тернополя, біля шиномонтажу «Люкс» та АЗС «Надежда - Рітейл», у напрямку вул. Протасевича, м. Тернополя. Відповідно до свідчень особи, яка добровільно видала слідству відеозапис, фактичний час, відображений на відеозаписі відстає від реального на 33 хв.; 20:50:32 - в зоні дії об`єктиву камери з`являється світло фар автомобіля, який рухається смугою руху, у напрямку вул. Ст. Будного, м. Тернополя; 20:50:36 - автомобіль позашляховик чорного кольору, який рухається з увімкненим світлом фар лівою смугою руху, у напрямку вул. Ст. Будного, своїми лівими колесами перетинає подвійну суцільну лінію розмітки та виїжджає на зустрічну смугу, передня частина автомобіля знаходиться безпосередньо у заїзді на територію шиномонтажу «Люкс». Інших транспортних засобів, людей, тварин, по обох краях дороги не спостерігається; 20:50:37 - автомобіль позашляховик чорного кольору з увімкненим світлом фар продовжує рухатися лівою зустрічною смугою для руху у напрямку вул. Ст. Будного, м. Тернополя. Інших транспортних засобів, людей, тварин, по обох краях дороги не спостерігається; 20:50:39 - автомобіль позашляховик чорного кольору покинув зону дії об`єктиву камери, рухаючись лівою зустрічною смугою для руху. В об`єктиві камери відео спостереження потрапляють уламки частин та деталей транспортного засобу;

-висновку експерта № 8-231/232/4.6-742/19 від 18 грудня 2019 року, згідно з яким, на відеозаписі зафіксований транспортний засіб «DACIALogan», який рухався зі швидкістю в діапазоні: 57...61 км/год, з найбільш ймовірною швидкістю 59 км/год., а транспортний засіб «SUZUKIGrandVitara» рухався зі швидкістю в діапазоні: 61... 71 км/год, з найбільш ймовірною швидкістю 66 км/год.;

-висновку експерта № 4.6-721/19 від 17 грудня 2019 року, відповідно до якого експертним дослідженням системи рульового керування, робочої гальмової системи, коліс і шин та фар головного світла, наданого на дослідження автомобіля «SUZUKI GrandVitara», р.н. НОМЕР_2 , встановлено, що виявлені несправності, ймовірно, носять аварійний характер і були утворені в ході ДТП.

В суді першої інстанції експерт ОСОБА_15 підтвердив результати проведених експертиз.

-висновку експерта № 4.6-720/19 від 16 грудня 2019 року, з яких вбачається, що на момент експертного дослідження системи рульового керування, робочої гальмової системи, коліс і шин та фар головного світла, наданого на дослідження автомобіля «DACIALogan» д.н.з. НОМЕР_3 вимогам п.п. 31.1, 31.4.2, 31.4.3 ПДР не відповідають; причиною такого стану є несправності /перелічені/, ці несправності носять аварійний характер та були утворені в ході ДТП внаслідок дії динамічного зусилля;

- висновку експерта № 4.6-719/19 від 24 грудня 2019 року, з яких слідує, що зіткнення автомобіля «SUZUKI GrandVitara», д.н.з. НОМЕР_2, та автомобіля «DACIA Logan», д.н.з. НОМЕР_3 , відбулось у поперечному напрямку відносно елементів проїзної частини дороги - на лівій смузі руху транспортного потоку, до вул. Протасевича, тобто на смузі руху автомобіля «DACIA Logan»;

-протоколу із схемою та фототаблицею проведення слідчого експерименту від 10 січня 2020 року, з якого вбачається, що було відтворено обстановку події, зокрема місцезнаходження автомобілів «SUZUKI GrandVitara», та «DACIA Logan», та встановлено конкретну видимість в момент виїзду автомобіля «SUZUKI GrandVitara» на зустрічну смугу для руху;

-висновку експерта № 4/6-56/20 від 17 січня 2020 року, з якого слідує, що в умовах цієї дорожньо-транспортної ситуації, яка склалася, водій автомобіля «DACIA Logan» повинен був діяти відповідно до вимог п.п. 12.2, 12.3, 12.4 ПДР, а - водій автомобіля «SUZUKI GrandVitara»- відповідно до вимог п.п. 12.4, 11.4 ПДР, додатку 2 до ПДР 34. Дорожня розмітка 1, горизонтальна розмітка, 1.3. При заданому слідством комплексі вихідних даних, водій автомобіля «DACIA Logan», з моменту виникнення небезпеки для руху /виїзд /перетин розділювальної смуги/ автомобіля «SUZUKI GrandVitara» на зустрічну смугу/, не мав технічної можливості уникнути зустрічного зіткнення, при умові своєчасного застосування заходів до екстреного гальмування водіями обох транспортних засобів. При заданому слідством комплексі вихідних даних, дії водія автомобіля «DACIA Logan»не відповідали вимогам 12.4 ПДР, однак і при умові руху з дозволеною швидкістю водій транспортного засобу був позбавлений технічної можливості запобігти пригоді та вказана невідповідність зазначеним вимогам не перебуває в причинному зв`язку з настанням ДТП. При заданому слідством комплексі вихідних даних, у цій дорожній ситуації, водій автомобіля ««SUZUKI GrandVitara» відповідно до вимог розділу 34 ПДР України /в частині вимог горизонтальної дорожньої розмітки 1.3, яка поділяє транспортні потоки протилежних напрямків на дорогах, які мають чотири і більше смуг/, з технічної точки зору, не повинен був виїжджати на зустрічний транспортний потік на даній ділянці дороги. На момент проведення експертизи не відомі причини технічного характеру, які б завадили водію автомобіля «SUZUKI GrandVitara» діяти відповідно до вимог п. 11.4 ПДР, отже його дії, в умовах виникнення даної ДТП, не відповідали вказаним вимогам цих Правил і невідповідність перебуває в причинному зв`язку з настанням пригоди. При встановлених обставинах розвитку дорожньо-транспортної пригоди і заданому слідством комплексі вихідних даних, причиною настання цієї ДТП - зіткнення транспортних засобів, з технічної точки зору, є факт виїзду автомобіля «SUZUKI GrandVitara» на призначений для зустрічного руху бік дороги, перетнувши при цьому дорожню горизонтальну розмітку 1.3, яку, в цій дорожній обстановці перетинати заборонено, та діючи у невідповідності до вимог п. 11.4 ПДР, створивши тим самим небезпеку для руху водію автомобіля «DACIA Logan»;

- висновку експерта № 966 від 30 грудня 2019 року, підтверджується те, що смерть ОСОБА_14 настала внаслідок закритої травми грудей з численними двобічними переломами ребер і тіла грудини та порушенням цілісності крупної магістральної судини - аорти,що призвело до внутрішньо-грудної кровотечі та масивної крововтрати /різкого обезкровлювання організму/. При судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_14 виявлено такі травматичні зміни: травму грудей, у вигляді: подвійного перелому тіла грудини (між місцями кріплення 3-х та 4-х. 6-х та 7-х пар ребер), переломів 2- 8-го правих та 2-7-го лівих ребер по кількох анатомічних лініях; неповного розриву аорти на рівні переходу дуги в її низхідний відділ; крововиливів у корені та тканину легень; садна передньої поверхні нижньої третини грудей; травму лівої верхньої кінцівки у вигляді: переломів променевої та ліктьової кісток у верхній третині лівого передпліччя; травму правої нижньої кінцівки у вигляді: переломів стегнової кістки у середній та нижній третинах стегна; відкритих переломів велико- та малогомілкової кісток у середній третині гомілки; просторого синця коліна, гомілки та ділянки гомілково-ступневого суглобу з двома ранами на його тлі; травму лівої нижньої кінцівки у вигляді: відкритих переломів велико- та малогомілкової кісток у нижній третині лівої гомілки; просторого синця гомілки та ділянки гомілково-ступневого суглобу з двома ранами на його тлі; крововиливи у брижу тонкого кишківника, ворота селезінки; садно спинки носа; садно правого передпліччя; синець тильної поверхні правої кисті та численні садна на його тлі. Тілесні ушкодження у ОСОБА_14 виникли прижиттєво, незадовго до настання його смерті. Масивність, множинність тілесних ушкоджень, локалізація їх на різних анатомічних ділянках передньої поверхні тіла поєднання травматичних змін грудей з травмою інших ділянок тіла, наявність ознак різкого струсу тіла у вигляді крововиливів у фіксуючо-підвішуючий апарат внутрішніх органів /корені легень, ворота селезінки, брижа тонкого кишківника/, в сукупності, дають підстави вважати, що в даному випадку мала місце транспортна травма, цілком можливо при зіткненні двох автомобілів, водієм одного із яких був ОСОБА_14 , з наступним травмуванням його тіла, обумовленого інерційним зміщенням останнього до частин салону автомобіля. Між тілесними ушкодженнями, що отримав ОСОБА_14 у дорожньо- транспортній пригоді та настанням його смерті є прямий причинно-наслідковий зв`язок;

- висновку експерта № 1575 від 17 грудня 2019 року, за якими при газохроматографічному дослідженні взірця крові від трупа ОСОБА_14 метилового, етилового, пропілового, бутилового, амілового спиртів та їх ізомерів не виявлено;

- висновку експерта № 34 від 21 січня 2020 року, відповідно до яких у ОСОБА_12 , при поступленні в КНП «Тернопільська університетська лікарня» ТОР, було діагностовано: відкриту черепно-мозкову травму з переломами склепіння черепа зліва /зовнішньої та внутрішньої пластинок лобової кістки, що поширюється на верхню стінку орбіти/ та багатовідламковим переломом кісток носа, що супроводжувалось забиттям головного мозку /легкого ступеня/, забійно-рвана рана лобово-тім`яної ділянки, рвані рани надбрівної ділянки та перенісся, численні садна носа та обличчя; травма 5-го пальця правої кисті у вигляді закритого перелому проміжної /середньої/ фаланги з розривом сухожилки його розгинача та пошкодження шкірних покривів - різано-рваної рани; травма правої нижньої кінцівки у вигляді закритих переломів діафізів /тіл/ великогомілкової та малогомілкової кісток у середніх третинах з розвитком місцевого гіпертензивно-ішемічного синдрому; закритий перелом латеральної/зовнішньої/ кісточки лівої малогомілкової кістки. Описані у ОСОБА_12 ушкодження утворились незадовго до його госпіталізації не виключено 29 листопада 2019 року, та не виключено внаслідок травми в салоні автомобіля при ДТП. Виявлені у ОСОБА_12 тілесні ушкодження належать до тяжких за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння - п.п. 2.1.2, 2.1.3 б/ Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень /МОЗ України, Київ, 1995/;

-висновку експерта № 1589 від 16 грудня 2019 року, згідно з яким підтверджується, що при газохроматографічному дослідженні взірця крові ОСОБА_6 , відібраного в КУТОР «Тернопільський обласний наркологічний диспансер» 29 листопада 2019 року о 22 год. 35 хв., виявлено етиловий спирт в концентрації 2,82 проміле; припускається, що на момент ДТП - 29 листопада 2019 року о 21 год. 20 хв. концентрація етилового спирту в крові ОСОБА_6 , із врахуванням часу забору взірця крові могла становити приблизно 3,01 проміле, що за функціональною оцінкою концентрації алкоголю в крові може відповідати показникам сильного алкогольного сп`яніння.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що наведені докази, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку, доводять винуватість ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення та суд правильно кваліфікував його дії за ч. 2 ст. 286 КК України як: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_14 та тяжкі тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_12 .

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого цих висновків суду не спростовують, так як ним не заперечується, що він керуючи автомобілем SUZUKI GrandVitara, н.з. НОМЕР_2 , у вказаному місці, на дорозі із двостороннім рухом, яка має дві смуги для руху, в одному напрямку, в м. Тернополі, по вул. Об`їзній, навпроти ГАЗС «Надєжда», змінив напрямок руху вліво, перетнув подвійну вузьку суцільну лінію дорожньої розмітки, яку перетинати заборонено та виїхав автомобілем на зустрічну смугу, де, у цей час, у зустрічному напрямку, в межах свого транспортного потоку, рухався автомобіль DACIA Logan, н.з. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_14 , з одним пасажиром в салоні, створивши аварійну ситуацію для інших учасників дорожнього руху та допустив зустрічне зіткнення транспортних засобів передніми частинами.

Посилання апелянта на те, що вирок суду ухвалений з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, через що він підлягає скасуванню, а докази, подані прокурором-визнанню недопустимими, оскільки суд не надав оцінку законності отримання доказів, поданих прокурором, на підтвердження його вини, не заслуговують на увагу.

Зокрема, твердження сторони захисту в апеляційної інстанції та в ході апеляційного розгляду про те, що витяг з ЄРДР, який згенерований у день початку досудового розслідування, прокурором не долучений до матеріалів кримінального провадження, і судом першої інстанції не досліджувався, а тому прокурором взагалі не підтверджено факт проведення досудового розслідування, у ході якого мали б здобуватись докази, є хибними, і спростовуються матеріалами даного кримінального та судового провадження.

Наданим, в ході апеляційного розгляду витягу з ЄРДР у кримінальному провадженні №0000364 від 29.11.2019 року підтверджується факт внесення відомостей в ЄРДР про кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.286 КК України, вчинене ОСОБА_6 .

З протоколу про надання доступу до матеріалів досудового розслідування від 23 січня 2020 року вбачається, що ОСОБА_6 та його захиснику - адвокату ОСОБА_16 було надано доступ до матеріалів досудового розслідування №0000364, в підшитому і пронумерованому стані, з наявними відеозаписами на DVD-R дисках, з наданням їх можливого копіювання та медичні документи на ім`я ОСОБА_12 , та перерахованими речовими доказами, що підтверджено підписами ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_16 . Заяв, клопотань та доповнень вони не мали і захисник, будь-яких зауважень, щодо процесуальних порушень, які стосуються початку та проведення досудового розслідування не заявляв, що вказує на їх відсутність.

Витяг з ЄРДР не є процесуальним джерелом доказів, а тому не дослідження його судом першої інстанції не впливає на доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні цього злочину.

Щодо відсутності в матеріалах кримінального провадження відповідних процесуальних рішень про визначення слідчого чи слідчої групи, які проводять досудове розслідування та збирають докази, та постанови про визначення чи призначення прокурора у кримінальному провадженні, на що є посилання в апеляційній скарзі, то такі постанови, були надані прокурором, в ході апеляційного розгляду, та колегією суддів долучені до матеріалів кримінального провадження.

Вказані постанови не є самостійним доказом у кримінальному провадженні, відповідно до ст. 84 КПК України, та можуть бути надані прокурором і оголошені під час судового розгляду, якщо під час дослідження доказів в учасників провадження виникне сумнів у їх достовірності, з огляду на те, що докази зібрано не уповноваженими особами( Постанова Об`єднаної палати ККС Верховного Суду України від 14.02.2022 року).

Дослідивши вказані процесуальні документи, колегія суддів не виявила порушень кримінального процесуального закону, у цьому кримінальному провадженні, які стосуються початку та проведення досудового розслідування.

Так, спростовуючи доводи обвинуваченого ОСОБА_6 стосовно недопустимості доказів, які були, на його думку, здобуті під час досудового розслідування особами без відповідних повноважень, при цьому такі обставини не досліджувались судом першої інстанції, колегія суддів дослідила та долучила до матеріалів кримінального провадження оригінали: витягу з ЄРДР від 29.11.2019 року із зазначенням П.І.Б. слідчих і прокурорів, якими здійснювалося досудове розслідування, повідомлення про початок досудового розслідування від 30.11.2019 року із зазначенням уповноважених осіб, яких включено до призначеної слідчої групи для проведення досудового розслідування, постанова про призначення групи слідчих від 30.11.2019 року та постанова про призначення групи прокурорів у кримінальному провадженні від 30.11.2019 року, та підтверджують те, що докази у даному кримінальному провадженні були здобуті уповноваженими на те особами, а тому такі докази є законними і допустимими, що ретельно перевірялось судом першої і апеляційної інстанції.

Щодо тверджень обвинуваченого про те, що слід визнати, зазначені ним в апеляційній скарзі, докази недопустимими, оскільки вони є недостатніми для доведення його винуватості в суді і вичерпані можливості їх отримати, то такі твердження спростовуються матеріалами кримінального провадження, які в сукупності узгоджуються між собою, є послідовними, підтверджують вину ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, тому підстав визнавати їх недопустимими та недостатніми для доведення винуватості обвинуваченого не має.

Доводи апелянта про те, що суд не перевірив законність залучення експертів до проведення експертиз, одержання зразків для експертного дослідження, проникнення в автомобілі, є загальними висловлюваннями та необґрунтованими. Апелянт не вказав, які, на його думку, слідчий(слідчі) допустили порушення вимог КПК при призначенні експертиз у кримінальному провадженні, при одержанні зразків для експертного дослідження, проникненні в автомобілі, які визнаються іншим володінням особи, тощо, на що не звернув увагу суд першої інстанції, а тому колегія суддів не вбачає підстав ставити під сумнів дослідженні місцевим судом докази.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що прокурор не підтвердив, в суді першої інстанції, факту надання доступу стороні захисту до доказів, які він використав для доведення винуватості ОСОБА_6 , позбавлені підстав, оскільки, як вже зазначалось, протоколом про надання доступу до матеріалів досудового розслідування від 23 січня 2020 року підтверджується те, що ОСОБА_6 та його захиснику - адвокату ОСОБА_16 було надано доступ до матеріалів досудового розслідування №0000364, в підшитому і пронумерованому стані у томі на 254 арк., з наявними відеозаписами на DVD-R дисках, з наданням їх можливого копіювання, медичні документи на ім`я ОСОБА_12 , та перерахованими речовими доказами, що підтверджено підписами ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_16 . Також їх підписами підтверджено факт ознайомлення із вищевказаними матеріалами кримінального провадження та речовими доказами. Заяв, клопотань та доповнень ОСОБА_6 та захисник не мали.

Які відомості, що містяться в матеріалах, не відкритих протилежній стороні, апелянт не зазначає, відповідно вони є голослівними, як і те, що прокурор не підтвердив в суді першої інстанції факту надання доступу стороні захисту до доказів, які він використав для доведення вини обвинуваченого, так як не вказав, до яких саме.

Щодо тверджень апеляційної скарги про те, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні отриманий судом 30.01.2020 року, що може свідчити про те, що звернення, з таким обвинувальним актом, відбулось вже після закінчення двомісячного строку досудового розслідування, який в установленому законом порядку не продовжувався, то вони спростовуються листом прокуратури Тернопільської області від 27.01.2020 року №04/2/4-4 вих.-20, яким скеровано обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000364 від 30.11.2019 року щодо обвинуваченого за ч.2 ст.286 КК України ОСОБА_6 до суду, і з якого убачається, що строк двомісячного досудового розслідування, на момент направлення даного обвинувального акту до суду, не закінчився. Як уже зазначалось, відомості в ЄРДР, у цьому провадженні внесенні 30.11.2019 року, і в цей же день, ОСОБА_6 повідомлено про підозру.

Таким чином, викладені в апеляційній скарзі та змінах до апеляційної скарги доводи обвинуваченого та його захисника не знайшли свого підтвердження. Обставини, які ними наведенні не узгоджуються із матеріалами кримінального провадження. Всі докази судом досліджені у повному обсязі, їм надано вірну оцінку, висновки суду відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Відповідно до вимог ст. 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Призначене ОСОБА_6 покарання відповідає зальним засадам призначення покарання, передбаченим ст. 65 КК України.

Як убачається з вироку, призначаючи покарання, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є тяжким, обставину, яка обтяжує покарання, - вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, а також думку потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_9 щодо призначення покарання.

Разом з цим, суд першої інстанції також урахував і відомості про особу винного - те, що він раніше до кримінальної відповідальності не притягався, позитивно характеризується за місцем роботи та проживання, має неповнолітнього сина, працює, на обліках у нарколога і психіатра не перебуває; обставини, які пом`якшують покарання, - щире каяття (про вказану обставину, на переконання суду, свідчить повне відшкодування шкоди потерпілому ОСОБА_12 під час судового розгляду та часткове відшкодування завданого збитку, пов`язаного із загибеллю ОСОБА_14 , його рідним на стадії досудового провадження в сумі 150 тис. грн та 1 тис. дол. США, визнання ним вини ще на початку судового розгляду і розкаяння в судових дебатах та останньому слові.

З урахуванням наведеного, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що ці обставини, із урахуванням позиції потерпілого ОСОБА_12 щодо призначення обвинуваченому покарання, а також з огляду на необхідність подальшого відшкодування ОСОБА_6 потерпілій ОСОБА_9 моральної шкоди, у визначеному судом розмірі, згідно її цивільного позову, і така необхідність зумовлена якнайшвидшим забезпеченням її права на отримання відшкодування, дозволяють суду прийти до переконання, що основне покарання слід призначити на мінімальний строк, передбачений санкцією статті, із призначенням додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, дійшовши висновку, що саме таке покарання відповідатиме його меті, передбаченій ч. 2 ст. 50 КК.

Суд першої інстанції обґрунтовано не знайшов підстав для призначення ОСОБА_6 покарання із застосуванням ст. 69 або ст. 75 КК, тобто для призначення покарання, не пов`язаного із позбавленням волі або зі звільненням від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням із встановленням іспитового строку, про що висловлювались сторона захисту та потерпілий ОСОБА_12 із представником, зазначивши, що висновок органу пробації про можливість виправлення ОСОБА_6 без позбавлення або обмеження волі не може вплинути на таке рішення суду.

Посилання апелянта на те, що Хмельницький апеляційний суд зобов`язаний прийняти відмову від апеляційної скарги представника потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_10 , яку він подав 30.06.2021 року, на вказаний вирок суду, до Тернопільського апеляційного суду, і яку, в подальшому, просив залишити без розгляду, не заслуговують на увагу, оскільки, відповідно до змісту, поданої потерпілими заяви до Хмельницького апеляційного суду від 15.12. 2022 року, яка була оголошена в судовому засіданні апеляційної інстанції, потерпілі ОСОБА_8 та ОСОБА_9 стверджують, що вони підтримують апеляційну скаргу свого представника.

Представник потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_9 - адвокат ОСОБА_10 , в заяві до Хмельницького апеляційного суду від 23.12.2022 року вказував, що апеляційну скаргу підтримує в повному об`ємі, просив її задовольнити.

Разом з тим, доводи апеляційної скарги представника потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_10 про те, що призначене покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , у вигляді трьох років позбавлення волі, є занадто м`яким для даної особи, та судом першої інстанції не враховано усіх обставин кримінального провадження, а саме: поведінку обвинуваченого, думку потерпілих, колегією суддів не можуть бути враховані, оскільки відповідно до постанови Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 06 вересня 2022 року частково була задоволена касаційна скарга прокурора, скасована ухвала Тернопільського апеляційного суду від 26 жовтня 2021 року щодо ОСОБА_6 , за касаційною скаргою прокурора, з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме положень ст. 75 КК України і звільнення його від відбування покарання з випробуванням.

Вимоги касаційної скарги прокурора про скасування ухвали суду апеляційної інстанції, в частині невідповідності призначеного ОСОБА_6 покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого, колегія суддів касаційної інстанції уважала необґрунтованими.

За таких обставин, з огляду на положення ст. 439 КПК України, призначити ОСОБА_6 суворіше покарання, на що є посилання в апеляційній скарзі представника потерпілих ОСОБА_10 , колегія суддів не вбачає підстав.

Доводи спільної апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника щодо пом`якшення призначеного ОСОБА_6 покарання, і застосування положень ст. 75 КК України, апеляційним судом відхиляються, оскільки, крім позитивних даних про особу обвинуваченого та, відповідно, повне і часткове відшкодування заподіяної шкоди потерпілим, колегія суддів ураховує, що він вчинив тяжкий злочин, у стані алкогольного сп`яніння, що є не тільки обставиною, яка обтяжує покарання, а й істотно підвищує ступінь суспільної небезпеки злочину, від його дій постраждали дві особи, одна з яких загинула, а інша отримала тяжкі тілесні ушкодження.

В апеляційних скаргах містяться також інші аргументи захисту, які не потребують детального аналізу суду та не мають будь-якого вирішального значення в цьому провадженні. При цьому колегія суддів виходить з усталеної практики ЄСПЛ. Так, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі RuizTorija v. Spain від 09.12.1994, № 303-A, § 29; рішення у справі Серявін та інші проти України від 10.02.2010, заява № 4909/04, § 58).

На думку колегії суддів, у цьому провадженні надані відповіді на всі вагомі аргументи поданих апеляційних скарг.

З урахуванням наведеного, підстав для зміни чи скасування вироку, у межах апеляційної скарги, немає.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Вирок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 грудня 2020 року щодо ОСОБА_6 - залишити без змін, а апеляційну скаргу представника потерпілих та спільну апеляційну скаргу обвинуваченого та його захисника - без задоволення.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_3 ОСОБА_1 ОСОБА_2