Провадження № 1-кп/761/7/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2023 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Шевченківського районного суду м. Києва, кримінальне провадження, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000659 від 17.07.2013, відносно

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Стрижавка Вінницької області, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, який має двох неповнолітніх дітей, пенсіонера, інваліда війни ІІ групи, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 365, ч.2 ст. 162, ч.3 ст. 186 КК України,

за участю:

секретаря - ОСОБА_3 ,

прокурора - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

обвинуваченого - ОСОБА_2 ,

ВСТАНОВИВ :

В провадженні Шевченківського районного суду м. Києва перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 365, ч. 2 ст. 162, ч. 3 ст. 186 КК України.

Згідно обвинувального акта ОСОБА_2 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 365, ч.2 ст. 162, ч.3 ст. 186 КК України за наступних обставин.

Так, наказом ГУ МВС України в м. Києві від 23.05.12 №270 о/с на посаду оперуповноваженого сектору карного розшуку 4-го територіального відділу міліції Солом`янського РУ ГУ МВС України в м. Києві призначено ОСОБА_6 , який має спеціальне звання - капітан міліції.

Наказом Міністерства внутрішніх справ № 264 від 21.02.13 до ДКР МВС України до особливого розпорядження відряджено оперуповноваженого сектору карного розшуку 4-го територіального відділу міліції Солом`янського РУ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_7 .

Наказом ГУ МВС України в м. Києві від 04.03.13 №77 на посаду оперуповноваженого карного розшуку 2-го відділу міліції (з обслуговування мікрорайону «Шулявка») Солом`янського РУ ГУ МВС України в м. Києві призначено ОСОБА_6 , який має спеціальне звання - капітан міліції.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про міліцію" від 20.12.90 основними завданнями міліції є:

- забезпечення особистої безпеки громадян, захист їх прав і свобод, законних інтересів;

- запобігання правопорушенням та їх припинення;

- охорона і забезпечення громадського порядку;

- виявлення і розкриття злочинів, розшук осіб, які їх вчинили;

- забезпечення безпеки дорожнього руху;

- захист власності від злочинних посягань;

- виконання кримінальних покарань і адміністративних стягнень;

- участь у поданні соціальної та правової допомоги громадянам, сприяння у межах своєї компетенції державним органам, підприємствам, установам і організаціям у виконанні покладених на них законом обов`язків.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 10 цього Закону міліція відповідно до своїх завдань зобов`язана виявляти, запобігати, припиняти та розкривати злочини, вживати з цією метою оперативно-розшукових та профілактичних заходів, передбачених чинним законодавством.

Відповідно до ч. 2 вказаної статті працівник міліції на території України незалежно від посади, яку він займає, місцезнаходження і часу в разі звернення до нього громадян або службових осіб з заявою чи повідомленням про події, які загрожують особистій чи громадській безпеці, або у разі безпосереднього виявлення таких зобов`язаний вжити заходів до попередження і припинення правопорушень, рятування людей, подання допомоги особам, які її потребують, встановлення і затримання осіб, які вчинили правопорушення, охорони місця події і повідомити про це в найближчий підрозділ міліції.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів" від 23.12.93 органи внутрішніх справ віднесено до правоохоронних органів.

Таким чином, ОСОБА_8 мав владні повноваження та був працівником правоохоронного органу.

Статтею 30 Конституції України передбачений принцип недоторканності житла. Не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду. У невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину, можливий інший, встановлений законом, порядок проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду і обшуку.

Відповідно до вимог ст. 13 КПК України не допускається проникнення до житла чи іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку як за вмотивованим судовим рішенням.

Частиною 2 ст. 41 передбачено, що під час виконання доручень слідчого, прокурора співробітник оперативного підрозділу користується повноваженнями слідчого. Співробітники оперативних підрозділів не мають права здійснювати процесуальні дії у кримінальному провадженні за власною ініціативою або звертатись з клопотанням до слідчого судді чи прокурора.

Відповідно до вимог ст. 233 КПК України ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою, інакше як лише за добровільною згодою особи, яка ними володіє, або на підставі ухвали слідчого судді. Слідчий, прокурор має право до постановления ухвали слідчого судді увійти до житла чи іншого володіння особи лише у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину. У такому випадку прокурор, слідчий за погодженням із прокурором зобов`язаний невідкладно після здійснення таких дій звернутися з клопотанням про проведення обшуку до слідчого судді.

Слідчим відділом Шевченківського РУ ГУ МВС України в м. Києві 15.03.13 розпочато кримінальне провадження, внесене 15.03.13 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №000453, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 302 КК України.

Під час розслідування кримінального провадження, 15.03.13 старшим слідчим слідчого відділу Шевченківського РУ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_9 , у порядку ст. 40 КПК України, до ДКР МВС України направлено доручення про проведення слідчих (розшукових) дій співробітникам УБТЛПМ ДКР МВС України з приводу встановлення осіб, які під приводом масажного салону «Багіра» по вул. Дегтярівській, 11 надають сексуальні послуги.

Після чого, ОСОБА_10 складено рапорт від 20.03.13 на ім`я начальника УБТЛПМ ДКР МВС України ОСОБА_11 , про те, що на виконання доручення слідчого ОСОБА_9 ним проводились оперативні заходи, в ході яких було встановлено, що в квартирі АДРЕСА_2 перебувають особи, які займаються наданням сексуальних послуг та утримувач даного місця розпусти та є доцільність у проведення обшуку в квартирі АДРЕСА_2 , який разом із зібраними матеріалами направлений слідчому ОСОБА_9

29.03.13 старшим слідчим слідчого відділу Шевченківського РУ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_9 до Шевченківського районного суду м. Києва внесено клопотання погоджене прокурором прокуратури Шевченківського району м. Києва ОСОБА_12 про проведення обшуку у квартирі АДРЕСА_2 з аргументуванням необхідності огляду вищевказаної квартири.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 01.04.13 у задоволенні клопотання про проведення обшуку у квартирі АДРЕСА_2 відмовлено, оскільки слідчим не доведено достатніх підстав вважати, що відомості, які містяться у відшукуваних речах і документах можуть бути доказами під час судового розгляду.

У подальшому, старший слідчий слідчого відділу Шевченківського РУ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_9 повідомила ОСОБА_6 , про те, що судом було відмовлено в проведенні обшуку квартири АДРЕСА_2 , підстав для повторного внесення до суду клопотання про обшук вона не вбачає, та у порядку ст. 40 КПК України, до ДКР МВС України надала доручення про проведення слідчих (розшукових) дій з приводу: вручення ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 повісток про виклик, встановлення інших осіб, які займаються наданням сексуальних послуг, виконання якого було доручено оперуповноваженому сектору карного розшуку 4-го територіального відділу міліції Солом`янського РУ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_16

18.06.13, приблизно о 21-00 годині, ОСОБА_8 , разом з невстановленою слідством особою, достовірно знаючи, що ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою, інакше як лише за добровільною згодою особи, яка ними володіє, або на підставі ухвали слідчого судді, під приводом виконання доручення слідчого, перевищуючи свої службові повноваження, без добровільної згоди особи, що володіє житлом, без ухвали суду на проведення обшуку в житлі, не маючи підстав для проникнення до житла у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину, достовірно знаючи, що Шевченківським районним судом м. Києва в клопотанні про проведення обшуку в квартирі АДРЕСА_2 було відмовлено, достовірно знаючи, що вказана квартира являється публічно недоступним місцем, дочекавшись коли вхідні двері квартири будуть відкриті, незаконно увійшли до квартири АДРЕСА_2 , що належить на праві власності ОСОБА_17 та перебувала в оренді ОСОБА_18 згідно договору, в якій на той час знаходились: ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 та ОСОБА_22 , які через систему технічної безпеки викликали співробітників групи швидкого реагування ПП «Сіріус».

Цього ж дня, приблизно о 21-18 годині до квартири АДРЕСА_2 , прибули дві групи швидкого реагування ПП «Сіріус» у складі ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 та ОСОБА_26

ОСОБА_8 та невстановлена слідством особа, незаконно перебуваючи в квартирі, повідомили співробітників ПП «Сіріус» про те, що вони являються працівниками міліції, та ввели в оману останніх з приводу законності свого перебування в квартирі, повідомивши, що ними, ніби-то, на законних підставах, проводяться невідкладні оперативні заходи.

У свою чергу, ОСОБА_8 , разом з невстановленою слідством особою, незаконно перебуваючи в квартирі, також повідомили ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 та ОСОБА_22 , про те, що вони являються співробітниками міліції, квартира АДРЕСА_2 являється місцем розпусти, а також про те, що останнім необхідно проїхати з ними до приміщення міліції за адресою: АДРЕСА_3 , для проведення слідчих дій.

Внаслідок вищевказаних злочинних дій ОСОБА_6 , ОСОБА_18 , як особі, яка володіє квартирою АДРЕСА_2 було заподіяно істотну шкоду, яка полягала в порушенні його прав, передбачених ст. 30 Конституцією України та ст. ст. 13, 233 КПК України.

Одночасно вказаними діями ОСОБА_6 було заподіяно істотну шкоду державним інтересам, яка полягала в підриві авторитету та престижу органів державної влади в особі Міністерства внутрішніх справ України, що виразилось у порушенні порядку провадження досудового розслідування.

Таким чином, ОСОБА_2 , обвинувачується в тому, що своїми умисними діями, які виразились у перевищенні службових повноважень, умисно вчинив, будучи службовою особою, дії, які явно виходять за межі наданих йому повноважень, що завдали істотної шкоди охоронюваним законом правам окремих громадян та державним інтересам, які полягали у підриві авторитету та престижу органів внутрішніх справ України, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365 КК України.

Крім того, 18.06.13, приблизно о 21-00 годині, ОСОБА_8 будучи службовою особою, працівником правоохоронного органу, разом з невстановленою слідством особою, достовірно знаючи, що ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою, інакше як лише за добровільною згодою особи, яка ними володіє, або на підставі ухвали слідчого судді, під приводом виконання доручення слідчого, перевищуючи свої службові повноваження, без добровільної згоди особи, що володіє житлом, без ухвали суду на проведення обшуку в житлі, не маючи підстав для проникнення до житла у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину, достовірно знаючи, що Шевченківським районним судом м. Києва в клопотанні про проведення обшуку в квартирі АДРЕСА_2 було відмовлено, достовірно знаючи, що вказана квартира являється публічно недоступним місцем, дочекавшись коли вхідні двері квартири будуть відкриті, незаконно увійшли до квартири АДРЕСА_2 , що належить на праві власності ОСОБА_17 та перебувала в оренді ОСОБА_18 згідно договору, в якій на той час знаходились: ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 та ОСОБА_22 , які через систему технічної безпеки викликали співробітників групи швидкого реагування ПП «Сіріус».

Внаслідок вищевказаних злочинних дій ОСОБА_6 , ОСОБА_18 , як особі, яка володіє квартирою АДРЕСА_2 було заподіяно істотну шкоду, яка полягала в порушенні його прав, передбачених ст. 30 Конституцією України та ст. ст. 13, 233 КПК України.

Таким чином, ОСОБА_2 , обвинувачується в тому, що будучи службовою особою, здійснив незаконне проникнення до житла, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 162 КК України.

Крім того, 18.06.13, приблизно о 21-00 годині, ОСОБА_8 , разом з невстановленою слідством особою, достовірно знаючи, що ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою, інакше як лише за добровільною згодою особи, яка ними володіє, або на підставі ухвали слідчого судді, під приводом виконання доручення слідчого, перевищуючи свої службові повноваження, без добровільної згоди особи, що володіє житлом, без ухвали суду на проведення обшуку в житлі, не маючи підстав для проникнення до житла у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину, достовірно знаючи, що Шевченківським районним судом м. Києва в клопотанні про проведення обшуку в квартирі АДРЕСА_2 було відмовлено, достовірно знаючи, що вказана квартира являється публічно недоступним місцем, дочекавшись коли вхідні двері квартири будуть відкриті, незаконно увійшли до квартири АДРЕСА_2 , що належить на праві власності ОСОБА_17 та перебувала в оренді ОСОБА_18 згідно договору, в якій на той час знаходились: ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 та ОСОБА_22 , які через систему технічної безпеки викликали співробітників групи швидкого реагування ПП «Сіріус».

Цього ж дня, приблизно о 21-18 годині до квартири АДРЕСА_2 , прибули дві групи швидкого реагування ПП «Сіріус» у складі ОСОБА_27 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 та ОСОБА_26 ОСОБА_8 та невстановлена слідством особа, незаконно перебуваючи в квартирі, повідомили співробітників ПП «Сіріус» про те, що вони являються працівниками міліції, та ввели в оману останніх з приводу законності свого перебування в квартирі, повідомивши, що ними, ніби-то, на законних підставах, проводяться невідкладні оперативні заходи.

У свою чергу, ОСОБА_8 , разом з невстановленою слідством особою, незаконно перебуваючи в квартирі, також повідомили ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 та ОСОБА_22 , про те, що вони являються співробітниками міліції, квартира АДРЕСА_2 являється місцем розпусти, а також про те, що останнім необхідно проїхати з ними до приміщення міліції за адресою: АДРЕСА_3 , для проведення слідчих дій.

Після чого, у ОСОБА_6 та невстановленої слідством особи виник злочинний умисел, направлений на відрите заволодіння чужим майном, що знаходилось в квартирі АДРЕСА_2 .

З цією метою, невстановлена слідством особа, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_10 18.06.13, приблизно о 22-20 годині, незаконно перебуваючи в квартирі АДРЕСА_2 , в присутності ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 та ОСОБА_28 , за допомогою викрутки відкрила металевий ящик, який знаходився в шафі, звідки відкрито заволоділи чужим майном, що належало ОСОБА_18 , у вигляді десяти металевих медальйонів з логотипом «подарунковий сертифікат масажного салону «Багіра», вартістю 912 гривень 09 копійок та грошовими коштами в сумі 6900 гривень, а всього майна на загальну суму 7812 гривень 09 копійок, обернувши відкрито викрадене чуже майно у свою власність, яким розпорядились на власний розсуд.

В результаті злочинних дій ОСОБА_6 потерпілому ОСОБА_18 було спричинено матеріальну шкоду на суму 7812 гривень 09 копійок.

Таким чином, ОСОБА_2 , обвинувачується у відкритому викрадені чужого майна (грабіж), вчиненому за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з проникненням у житло, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України.

В ході судового розгляду захисник ОСОБА_5 заявив клопотання про звільнення обвинуваченого ОСОБА_2 від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Обвинувачений ОСОБА_2 клопотання свого захисника підтримав, при цьому суду пояснив, що йому роз`яснено та зрозуміло підставу для звільнення від кримінальної відповідальності, його право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави, при цьому наполягав на закритті кримінального провадження.

Прокурор ОСОБА_4 не заперечувала проти звільнення ОСОБА_2 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.

В судове засідання на неодноразові виклики не прибув потерпілий ОСОБА_18 , при цьому судом вживались вичерпні заходи для забезпечення явки потерпілого в судові засідання. Зокрема, 31.07.2023 року судом було надано доручення працівникам Шевченківському УП ГУ НП у м. Києві на проведення слідчих (розшукових) дій з метою встановлення фактичного місця знаходження потерпілого, однак відповідно до отриманих від працівників Шевченківського УП ГУНП в м. Києві відомостей, про виконання зазначеної ухвали суду, з метою встановлення фактичного місця знаходження потерпілого ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 , мобільний телефон НОМЕР_1 , направлені заходи на встановлення місцезнаходження ОСОБА_18 , однак останнього не вдалось виявити за місцем його проживання, на мобільний телефон потерпілий ОСОБА_18 не відповідає. Крім того, під час відпрацювання перевірені ймовірні місця перебування потерпілого ОСОБА_18 , однак позитивного результату не здобуто.

З врахуванням того, що кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_2 за ч.1 ст. 365, ч.2 ст. 162, ч.3 ст. 186 КК України вперше надійшло до суду у вересні 2013 року, стороною захисту заявлено клопотання про звільнення обвинуваченого ОСОБА_2 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, а потерпілий до суду систематично не з`являється, забезпечити його явку виявилось неможливим, при цьому судом раніше вже направлявся відповідний лист потерпілому, в якому останньому було роз`яснено його права, пов`язані із розглядом питання про закриття кримінального провадження, наслідки, що настають у разі прийняття судом відповідного рішення, з метою дотримання вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, суд вважає за доцільне розглянути клопотання захисника ОСОБА_5 про звільнення обвинуваченого ОСОБА_2 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України за відсутності потерпілого ОСОБА_18 .

Суд, вислухавши думку учасників судового провадження, вивчивши клопотання та перевіривши матеріали кримінального провадження, які є у розпорядженні суду, прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ч. 3 ст. 288 КПК України визначено, що суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Строк давності - це передбачений ст. 49 КК України певний проміжок часу з дня вчинення кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою звільнення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, від кримінальної відповідальності.

Матеріально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: закінчення встановлених ч. 1 ст.49 КК України строків; відсутність обставин, що порушують їх перебіг (частини 2-4 ст. 49 КК України).

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_2 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 365, ч.2 ст. 162, ч.3 ст. 186 КК України.

За змістом статей 284-288 КПК підставами для звільнення особи від кримінальної відповідальності при розгляді справи в суді є наявність відповідної норми кримінального закону, яка передбачає таке звільнення, клопотання сторони кримінального провадження про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та згода обвинуваченого на закриття кримінального провадження на цих підставах.

Зі змісту пред`явленого ОСОБА_2 обвинувачення випливає, що кримінальні правопорушення, передбачені ч.1 ст. 365, ч.2 ст. 162, ч.3 ст. 186 КК України, у вчиненні яких обвинувачується останній, утворюють сукупність нетяжких та тяжкого злочину, за яку передбачено максимальне покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми років.

Також суд бере до уваги, що вищевказані кримінальні правопорушення, що інкримінуються ОСОБА_2 , вчинені 18 червня 2013 року.

Відповідно до п. 3, 4 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло:

- п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк більше двох років;

- десять років - у разі вчинення тяжкого злочину.

Жодних відомостей про те, що протягом здійснення кримінального провадження обвинувачений вчиняв дії, направленні на ухилення від суду чи органу досудового розслідування, суду не надані. Відповідно до відомостей, наданих в ході судового розгляду учасниками кримінального провадження, інших кримінальних проваджень стосовно ОСОБА_2 станом на день розгляду клопотання про звільнення від відповідальності - немає.

Таким чином, оскільки з часу вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 365, ч.2 ст. 162, ч.3 ст. 186 КК України, інкримінованих ОСОБА_2 , а саме - з 18.06.2013 року - минуло понад десять років, в судовому засіданні не було встановлено правових перешкод щодо задоволення клопотання обвинуваченого з приводу звільнення його від кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 365, ч.2 ст. 162, ч.3 ст. 186 КК України, суд вважає, що таке клопотання підлягає задоволенню, а ОСОБА_2 - звільненню від кримінальної відповідальності, на підставі п.4 ч.1 ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Крім того, в рамках даного кримінального провадження, потерпілим ОСОБА_18 було подано позовну заяву про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, від 07 серпня 2017 року.

Положення ст. 129 КПК України передбачають повноваження суду розглядати заявлений у кримінальному провадженні цивільний позов по суті виключно у разі ухвалення обвинувального вироку, постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, або встановлення відсутності події кримінального правопорушення.

В той же час, вирішення питання щодо цивільного позову у кримінальному провадженні по суті, вимагало б від суду дослідження усіх пов`язаних із даним позовом обставин кримінального провадження, яке можливо здійснити виключно за наслідками судового розгляду, разом з тим, в даному кримінальному провадженні, у зв`язку із задоволенням клопотання обвинуваченого про закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності - дослідження доказів в рамках судового розгляду не здійснювалось.

За таких умов суд приходить до висновку про необхідність залишити без розгляду заявлений у кримінальному провадженні позов ОСОБА_18 .

Крім того, враховуючи те, що суд прийшов до висновку, що кримінальне провадження №0000659 від 17.07.2013 року підлягає закриттю, а отже запобіжні заходи, застосовані в рамках такого кримінального провадження підлягають скасуванню.

Таким чином, підлягає скасуванню застосований, в рамках даного кримінального провадження, ухвалою суду від 17 жовтня 2013 року відносно обвинуваченого ОСОБА_2 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Долю речових доказів необхідно вирішити у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 12, 44, 49 КК України, ст.ст. 284-288, 314, 369-372 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання захисника ОСОБА_5 про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на підставі п. 4 ч. 1 ст. 49 КК України - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 365, ч.2 ст. 162, ч.3 ст. 186 КК України, від кримінальної відповідальності, на підставі п. 4 ч. 1 ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 365, ч.2 ст. 162, ч.3 ст. 186 КК України, відомості про яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000659 від 17.07.2013, - закрити.

Запобіжний захід, застосований до ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді особистого зобов`язання - скасувати.

Речові докази:

- DVD-R диск «Digitex» з відеозаписом подій, що мали місце 18.06.2023 року у квартирі по АДРЕСА_5 , - залишити зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_18 - залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 7 (семи) днів з дня її оголошення через Шевченківський районний суд м. Києва.

Ухвала набирає законної сили на наступний день після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку не подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали оголосити 25 серпня 2023 року о 14 год. 20 хв.

Суддя ОСОБА_1