КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря - ОСОБА_4

прокурора - ОСОБА_5

потерпілої - ОСОБА_6

представника потерпілої - ОСОБА_7

захисника - ОСОБА_8

обвинуваченого - ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду кримінальне провадження №0000003 стосовно -

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Березань Київської області, громадянина України, українця, з вищою освітою, працюючого вчителем, пенсіонера, зареєстрованого та проживаючого та адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України, за апеляційною скаргою потерпілої ОСОБА_6 на вирок Баришівського районного суду Київської області від 07 квітня 2023 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Баришівського районного суду Київської області від 07.04.2023 року ОСОБА_9 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.2 ст. 125 КК України та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 75 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1 275 (одна тисяча двісті сімдесят п`ять) гривень.

Також цим вироком частково задоволено цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 та стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_9 на користь ОСОБА_6 546 (п`ятсот сорок шість) гривень на відшкодування матеріальної шкоди та 5 000 (п`ять тисяч) гривень моральної шкоди, а в задоволенні іншої частини цивільного позову відмовлено.

Згідно вироку суд визнав доведеним, що 12.06.2020 року близько 07 год. 09 хв. між ОСОБА_6 та ОСОБА_9 , які перебували біля подвір`я будинку АДРЕСА_1 , виник словесний конфлікт на ґрунті неприязних відносин.

У подальшому, 12.06.2020 року приблизно о 07 год. 10 хв. в ході з`ясування своїх особистих стосунків, ОСОБА_9 , тримаючи обома руками металеву арматуру, умисно наніс один удар в область правої сідниці ОСОБА_6 , внаслідок чого у потерпілої ОСОБА_6 , згідно висновку експертного дослідження № 15 від 18.06.2020 року та висновку експерта № 121 від 12.10.2020 року, виявлено тілесне ушкодження у вигляді синця в правій сідничній ділянці, яке могло бути спричинене від дії тупого твердого предмету (предметів) видовженої форми, яким могла бути арматура. За своїм характером виявлене тілесне ушкодження має ознаки легкого тілесного ушкодження, яке спричинило короткочасний розлад здоров"я тривалістю понад 6 діб.

В апеляційній скарзі потерпіла ОСОБА_6 просить скасувати вирок Баришівського районного суду Київської області від 07.04.2023 року в частині призначеного ОСОБА_9 покарання, а також в частині вирішення цивільного позову та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_9 покарання за ч.2 ст. 125 КК України у виді обмеження волі строком на 2 роки, а також задовольнити її цивільний позов в повному обсязі та стягнути з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_6 моральну шкоду в розмірі 150 000 гривень та судові витрати за послуги адвоката в розмірі 59 000 гривень.

Не оспорюючи фактичні обставини кримінального правопорушення, апелянт вважає оскаржуваний вирок незаконним у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість, а також вважає, що суд не об`єктивно вирішив питання щодо розміру відшкодування завданої матеріальної шкоди та витрат понесених на правову допомогу.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що при призначенні обвинуваченому ОСОБА_9 покарання у виді штрафу суд першої інстанції не дотримався вимог ст.ст. 50, 65 КК України, належним чином не врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який свою вину не визнав, у скоєному не розкаявся, не відшкодував завданої шкоди, а тому суд безпідставно призначив ОСОБА_9 найбільш м`яке покарання, передбачене санкцією ч.2 ст. 125 КК України.

Також вказує, що при визначенні розміру заподіяної моральної шкоди в сумі 5 000 гривень суд належним чином не обґрунтував своє рішення, в порушення вимог ЦК України та КПК України, не вірно дослідив надані докази заподіяної шкоди, а тому не об`єктивно оцінив розмір моральної шкоди отриманої потерпілою.

Крім того зазначає, що правовою підставою для відшкодування витрат на правову допомогу є договір, укладений між потерпілим та адвокатом, а також документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, проте при вирішенні питання щодо відшкодування витрат на правову допомогу понесених потерпілою судом не взято до уваги надані нею документи, а саме: Договір з адвокатом, Акт розрахунку та погодження вартості правової допомоги, Акт приймання наданих послуг, квитанції про сплату коштів адвокату на надані послуги. На переконання апелянта, суд не вірно оцінив надані докази, оскільки в них чітко викладено, які послуги, в якому об`ємі та кількості були надані, а також порядок розрахунку їх вартості, порядок сплати та підтвердження оплати наданих послуг.

На вказану апеляційну скаргу обвинувачений ОСОБА_9 подав свої заперечення.

Під час апеляційного розгляду в судовому засіданні 09.08.2023 року обвинувачений ОСОБА_9 заявив клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності у зв"язку із закінченням строків давності, передбачених п.2 ч.1 ст. 49 КК України, оскільки з дня вчинення ним кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України минуло три роки та наполягав на задоволенні цього клопотання, вказуючи, що він розуміє правові наслідки закриття провадження з цих нереабілітуючих підстав.

Вислухавши пояснення обвинуваченого та його захисника, які просили задовольнити заявлене клопотання про звільнення ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності та закрити кримінальне провадження; думку потерпілої та її представника, які заперечували проти звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження; думку прокурора, яка не заперечувала проти заявленого обвинуваченим клопотання щодо його звільнення від кримінальної відповідальності у зв"язку із закінченням строків давності, перевіривши матеріали кримінального провадження,колегія суддів вважає, що клопотання обвинуваченого ОСОБА_9 підлягає задоволенню з наступних підстав.

За змістом ч. 1 ст. 405 КПК України апеляційний розгляд здійснюється згідно з правилами судового розгляду в суді першої інстанції з урахуванням особливостей, передбачених Главою 31 КПК України.

З огляду на приписи п.1 ч.2 с ч. 3 ст. 285, ч. 4 ст. 286, ч. 3 ст. 288 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження за обвинувальним актом особа звертається до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності у зв"язку із закінченням строків давності, суд має невідкладно розглянути таке клопотання та, у випадку встановлення підстав, передбачених у статті 49 КК України, закрити кримінальне провадження, звільнивши особу від кримінальної відповідальності.

При цьому звільнення обвинуваченої особи від кримінальної відповідальності із закриттям кримінального провадження закон не пов"язує з визнанням обвинуваченим своєї вини.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до вимог ст. 417 КПК України суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені ст. 284 КПК України, скасовує обвинувальний вирок і закриває кримінальне провадження.

З вироку Баришівського районного суду Київської області від 07 квітня 2023 року вбачається, що ОСОБА_9 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, яке вчинено останнім 12.06.2020 року та за яке передбачено покарання у виді штрафу від п"ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадських робіт на строк від ста п"ятдесяти до двохсот сорока годин або виправних робіт на строк до одного року, або арешту на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до двох років, яке відповідно до ч. 2 ст. 12 КК України є кримінальним проступком.

За приписами п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що з дня вчинення ОСОБА_9 кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України (подія відбулась 12.06.2020 року) минули строки давності, визначені ст. 49 КК України, які становлять три роки, і вирок суду першої інстанції не набрав законної сили. При цьому перебіг давності в цьому провадженні не зупинявся і не переривався, відсутні також дані і про вчинення ОСОБА_9 до закінчення зазначеного строку нового кримінального правопорушення.

Отже, правових перешкод для задоволення вимог клопотання обвинуваченого ОСОБА_9 про звільнення його від кримінальної відповідальності у зв"язку із закінченням строків давності, у судовому засіданні не встановлено.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що клопотання обвинуваченого ОСОБА_9 про звільнення його від кримінальної відповідальності у зв"язку із закінченням строків давності, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, в межах апеляційного провадження за апеляційною скаргою потерпілої ОСОБА_6 на вирок Баришівського районного суду Київської області від 07 квітня 2023 року стосовно ОСОБА_9 слід задовольнити, вирок суду першої інстанції скасувати, звільнити ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 125 КК України на підставі ст. 49 КК України у зв"язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження за № 0000003 стосовно ОСОБА_9 закрити на підставі п.1 ч.2 ст. 284 КПК України, без подальшої перевірки доводів апеляційної скарги у даному кримінальному провадженні.

При цьому закриття кримінального провадження з передбачених законом підстав, тягне за собою залишення цивільного позову без розгляду, а відтак при звільненні ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності та закритті стосовно нього кримінального провадження з нереабілітуючих підстав, скасуванню підлягає вирок і в частині вирішення судом першої інстанції цивільного позову потерпілої ОСОБА_6 , який слід залишити без розгляду, що не позбавляє її права звернутись з відповідним позовом в порядку цивільного судочинства.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 405, 417 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_9 задовольнити.

Вирок Баришівського районного суду Київської області від 07 квітня 2023 року стосовно ОСОБА_9 скасувати та звільнити ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 125 КК України у зв"язку із закінченням строків давності, передбачених п.2 ч. 1 ст. 49 КК України, а кримінальне провадження за № 0000003 закрити.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 залишити без розгляду.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Судді: ________________ ________________ ________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3