В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"22" вересня 2023 р. м. Київ Дніпровський районний суд м. Києва в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000906 від 18.06.2023 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, з середньо-спеціальеою освітою, не одруженого, працюючого не офіційно, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , без постійного місця проживання, раніше неодноразово судимого, зокрема:

-вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 30.10.2018 року за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки;

-вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 13.08.2019 року за ч. 2 ст. 185 КК України, на підставі ст. 71 КК України, призначено покарання у виді 3 років 1 місяця позбавлення волі (05.08.2022 року звільнений по закінченню строку відбування покарання);

-вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 10.08.2023 року за ч. 2 ст. 263 КК України призначено покарання у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України,

за участю учасників кримінального провадження: прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

18.06.2023 року приблизно о 07:30 ОСОБА_5 їхавши в тролейбусі №43, в якому випадково познайомились з ОСОБА_3 . Після чого ОСОБА_3 , та ОСОБА_5 , пішли до магазину, щоб купити алкогольних напоїв та в подальшому направились па територію парку за адресою: м. Київ, вул. Тампере, 8В, де вони разом почали вживати алкогольні напої. В ході спілкування з ОСОБА_5 , ОСОБА_3 помітив у останнього мобільний телефон марки «Redmi Note 10Рго» вартістю 10 999 грн та навушники марки «Anker Soundcorе Space Q45» вартістю 6 999 грн, після чого у нього виник злочинний умисел на заволодіння вказаним майном шляхом обману, повторно.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, шляхом обману, вчиненому повторно, ОСОБА_3 попросив у ОСОБА_5 надати йому мобільний телефон марки «Redmi Note 10Рго» та навушники марки «Anker Soundcorе Space Q45», під приводом прослуховування музики. ОСОБА_5 , будучи впевненим у добропорядності ОСОБА_3 та переконаним у тому, що останній дійсно має намір послухати музику на мобільному телефоні, не здогадуючись про злочинні наміри останнього, передав ОСОБА_3 належний йому мобільний телефон «Redmi Note 10Рго» вартістю 10 999 грн та навушники марки «Anker Soundcorе Space Q45» вартістю 6 999 грн.

У подальшому, ОСОБА_3 , маючи на меті відволікти від себе увагу, кілька хвилин посидів поряд з ОСОБА_5 на лавці, після чого, скориставшись зручним моментом, повідомив ОСОБА_5 , що він відійде справити природні потреби. У подальшому, скориставшись тим, що потерпілий ОСОБА_5 залишився очікувати його на лавці та за ним не спостерігав, ОСОБА_3 зник з місця вчинення злочину.

Цього самого дня, тобто 18.06.2023 року об 11:00, ОСОБА_3 розпорядився викраденим майном на власний розсуд, а саме продав мобільний телефон «Redmi Note 10Рго» вартістю 10 999 грн та навушники марки «Anker Soundcore Space Q45» вартісно 6 999 грн, що належать ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , який працює в торговому павільйоні з ремонту мобільних телефонів та аксесуарів на території ринку «Березняки», а грошові кошти в сумі 1500 гривень, які отримав від продажу викраденого майна використав на власні потреби.

Всіма своїми умисними діями, які виразились у заволодінні чужим майном шляхом обману, вчиненому повторно, ОСОБА_3 завдав ОСОБА_5 матеріального збитку на суму 17998 грн 00 коп.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винним себе за ч. 2 ст. 190 КК України визнав у повному обсязі та пояснив суду, що йому зрозуміло обвинувачення, права, передбачені КПК України, він погоджується з обставинами, встановленими під час досудового розслідування, із зібраними у кримінальному провадженні доказами як достовірними і допустимими, знає про міру та вид покарання, передбачене КК України за вказаний злочин, і його заява про винуватість не є результатом якихось погроз або обіцянок. Обвинувачений показав, що 18.06.2023 року, близько 07:30 перебуваючи на території парку за адресою: м. Київ, вул. Тампере, 8В, шляхом обману заволодів майном тільки що знайомого ОСОБА_5 , а саме: мобільним телефоном «Redmi Note 10Рго» та навушниками марки «Anker Soundcore Space Q45», після чого місце злочину покинув та викраденим майном розпорядився на власний розсуд, а саме здав до павільйону ремонту мобільних телефонів та аксесуарів на території ринку «Березняки», та отримав грошові кошти в розмірі 1500 грн. Зокрема зазначив, що всі обставини, так як вони викладені в обвинувальному акті, а саме: дата, час та місце скоєння ним кримінального правопорушення відповідають дійсності та розуміє, що його дії були умисними, корисливими. У скоєному щиро каявся, запевняв, що більше правопорушень вчиняти не буде.

У судовому засіданні досліджено матеріали кримінального провадження, які надав прокурор, та документи, що характеризують особу обвинуваченого.

Покази ОСОБА_3 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Положення ч. 3 ст. 349 КПК України роз`яснено судом у судовому засіданні учасникам кримінального провадження. За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони вірно розуміють зміст його обставин, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, суд у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням зібраних досудовим слідством матеріалів, в тому числі і тих, що характеризують особу обвинуваченого. Вина обвинуваченого ОСОБА_3 повністю підтверджується його показаннями, щирим каяттям у скоєному та дослідженими письмовими документами, які суд визнає належними та допустимими доказами у розумінні діючого кримінального процесуального законодавства.

Аналізуючи наведене, суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_3 у тому, що він своїми умисними діями вчинив заволодіння чужого майна шляхом обману (шахрайством), вчинене повторно, і тому знаходить правильною кваліфікацію його дій за ч. 2 ст. 190 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом. Таким чином реалізується принцип невідворотності кримінального покарання за вчинений злочин. При обранні виду та міри покарання суд, реалізовуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним скоєному і сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення ним нових злочинів. Вирішуючи питання про призначення ОСОБА_3 покарання, суд відповідно до вимог ст. 65 КК України приймає до уваги характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 190 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України є не тяжким злочином; конкретні обставини кримінального провадження; його ставлення до вчиненого - вину визнав повністю, шкодує про вчинене; дані про його особу, зокрема: не одружений; працює не офіційно; під наглядом у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває; раніше неодноразово судимий, в тому числі і за корисливі злочини проти власності, на шлях виправлення не став та вчинив новий корисливий злочин. Крім того, суд враховує те, що обвинувачений перед потерпілим не вибачився, шкоду йому не відшкодував.

Обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 відповідно до ст. 66 КК України судом не встановлено, оскільки обвинувачений хоч і визнав свою вину повністю та сказав, що кається, проте розкаяння передбачає окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненні певного кримінального правопорушення, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки. Однак обвинувачений заподіяну шкоду потерпілому не відшкодував, вибачення у нього не попросив, просив суд суворо його не карати, тому з огляду на вказане, позицію ОСОБА_3 щодо щирого каяття у вчиненні злочину суд розцінює як намагання пом`якшити відповідальність за вчинений злочин.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено. Крім того, при призначенні покарання, суд також враховує особливості й обставини вчинення злочину: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; поведінку обвинуваченого ОСОБА_3 під час та після вчинення злочинних дій.

Відповідно до вимог ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

На підставі викладеного та враховуючи думку прокурора, який просив призначити обвинуваченому покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік, думку обвинуваченого, який просив суворо його не карати, суд приходить до висновку про те, що обвинуваченому ОСОБА_3 необхідно призначити покарання у межах санкції ч. 2 ст. 190 КК України у виді обмеження волі, оскільки перевиховання та виправлення ОСОБА_3 можливе тільки в умовах ізоляції від суспільства. Таке покарання суд вважає достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчиненню ним нових злочинів.

Підстав для застосування ст. ст. 69, 69-1, 75 КК України суд не вбачає.

У підсумку дане покарання, на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено. Запобіжний захід ОСОБА_3 під час судового розгляду кримінального провадження не обирався.

Процесуальні витрати у кримінальному проваджені підлягають вирішенню відповідно до ст. 124 КПК України.

Речові докази у кримінальному проваджені підлягають вирішенню відповідно до ст. 100 КПК України. Вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 10.08.2023 року, яким ОСОБА_3 визнано винним за ч. 2 ст. 263 КК України і призначено покарання виді штрафу у розмірі 17 000 грн, підлягає самостійному виконанню відповідно до ч. 3 ст. 72 КК України.

Керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік. Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту його фактичного затримання в порядку виконання цього вироку.

Запобіжний захід ОСОБА_3 під час судового розгляду кримінального провадження не обирався.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати у кримінальному проваджені відсутні.

Речові докази у кримінальному провадженні:

- мобільний телефон марки «Redmi Note 10Рго» з номером ІМЕІ 1 - НОМЕР_1 , ІМЕІ 2 - НОМЕР_2 , бронзового кольору, навушники синього кольору «Anker Soundcore Space Q45», які були передані під розписку потерпілому ОСОБА_5 - залишити потерпілому ОСОБА_5 .

Вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 10.08.2023 року, яким ОСОБА_3 визнано винним за ч. 2 ст. 263 КК України і призначено покарання виді штрафу у розмірі 17 000 грн, виконувати самостійно.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення. Копія вироку негайно після його проголошення вручається прокурору, потерпілому та обвинуваченому.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1