Справа № 713/2057/23
Провадження №1-кп/713/145/23
Вирок

Іменем України

24.08.2023 м. Вижниця

Вижницький районний суд Чернівецької області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , з участю секретарки судових засідань ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 , законного представника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , потерпілої ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вижниця угоду про примирення у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000147 від 15.03.2023 року за обвинуваченням:

неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Банилів, зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 , громадянство України, з освітою повною загальною середньою, студента ІІ курсу Вижницького фахового коледжу мистецтв та дизайну імені В. Шкрібляка, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.286-1 КК України,

УСТАНОВИВ:

Неповнолітній ОСОБА_4 , 14.03.2023 року, біля 17.00 год., перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керував технічно несправним мототранспортним засобом марки «Soul Charger ZSS149» та на необладнаному для перевезення двох пасажирів. У мототранспортному засобі, перевозив неповнолітню ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 без мотошоломів.

Рухаючись по вул. Тепличній в с. Мілієве Вижницького району в напрямку центру села на технічно несправному мототранспортному засобі неповнолітній ОСОБА_4 проявив неуважність до дорожньої обстановки. Зокрема не переконався в безпеці руху, не впорався з керуванням мототранспортного засобу, допустив виїзд за межі проїзної частини із подальшим потраплянням в канаву. Внаслідок чого пасажир ОСОБА_7 згідно висновку експерта отримала тілесні ушкодження, які відносяться до середнього ступеня тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я.

Дану дорожньо-транспортну пригоду неповнолітній ОСОБА_4 скоїв в результаті порушення та невиконання вимог пунктів 31.1, 31.4.1 (а), 31.4.5 (а), 21.1, 12.3 ПДР України, які вимагають від водія:

п.31.1 - технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації;

п.31.4.1 (а) - забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам, а саме зміненої конструкції гальмових систем, застосовано гальмову рідину, вузли або окремі деталі, що не передбачені для даної моделі транспортного засобу або не відповідають вимогам підприємства-виробника;

п.31.4.5 (а) - невідповідність коліс і шин мотоцикла - 0,8 мм;

п.21.1 - дозволяється перевозити пасажирів у транспортному засобі, обладнаному місцями для сидіння в кількості, що передбачена технічною характеристикою так, щоб вони не заважали водієві керувати транспортним засобом і не обмежували оглядовість, відповідно до правил перевезення;

п.12.3 - у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

При умові технічно справного стану мотоцикла марки «Soul Charger ZSS149» та застосуванні одночасного ручного та ножного гальма, у водія ОСОБА_4 з моменту виникнення небезпеки була технічна можливість шляхом своєчасного застосування гальмування із зменшенням швидкості руху мотоцикла марки «Soul Charger ZSS149», аж до повної зупинки останнього та уникнути дорожньо-транспортної пригоди.

У діях водія неповнолітнього ОСОБА_4 вбачається невідповідність вимогам пункту 12.3 ПДР України, що з технічної точки зору перебуває в причинному зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди.

Дії неповнолітнього ОСОБА_4 органом досудового слідства кваліфіковані ч.1 ст.286-1 КК України - порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

24.08.2023 року за ініціативою потерпілої ОСОБА_7 між нею та неповнолітнім обвинуваченим ОСОБА_4 , його законним представником ОСОБА_5 та захисником ОСОБА_6 укладено угоду про примирення, яку учасники процесу під час судового розгляду просили затвердити.

Відповідно до умов зазначеної угоди потерпіла ОСОБА_7 та неповнолітній обвинувачений ОСОБА_4 на підставі ст.ст.469, 471 КПК України дійшли згоди про примирення, визнали правильність правової кваліфікації дій ОСОБА_4 за ч.1 ст.286-1 КК України, останній визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення (злочину) за обставин, викладених у обвинувальному акті, зазначили, що угода є добровільною, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або обіцянок чи дії будь-яких інших обставин. Також, враховуючи те, що неповнолітній ОСОБА_4 повністю визнав винуватість, щиро розкаявся та активно сприяв розкриттю злочину, сторони угоди погодили міру покарання та визначили для себе наслідки укладення та затвердження угоди, а також наслідки її невиконання.

Неповнолітній обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) визнав повністю, просив затвердити укладену між ним та потерпілою ОСОБА_7 угоду про примирення на підставі ст.ст.469, 471 КПК України. Підтвердив суду, що угода про примирення між ними укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Позицію неповнолітнього обвинуваченого підтримали його законний представник ОСОБА_5 та захисник ОСОБА_6 .

У судовому засіданні потерпіла ОСОБА_7 просила затвердити укладену між нею та неповнолітнім обвинуваченим угоду про примирення на підставі ст.ст.468, 469, 471 КПК України. Підтвердила суду, що угода про примирення укладена з її ініціативи та добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 вважала, що є законні підстави для затвердження угоди про примирення між потерпілою ОСОБА_7 та неповнолітнім обвинуваченим ОСОБА_4 від 24.08.2023 року.

Розглядаючи питання про затвердження угоди суд виходить з такого.

Перевіривши угоду про примирення на її відповідність вимогам закону, суд дійшов висновку, що зазначена угода містить необхідні реквізити, визначені ст.471 КПК України, зокрема, найменування сторін, формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію із зазначенням частини статті закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, узгоджене покарання та згода сторін на призначення покарання, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу, наслідки невиконання угоди, дата її укладення та підписи сторін.

Згідно з положеннями п.1 ч.1 ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

У частині 1 ст.469 КПК України закріплено, що угода про примирення може бути укладена за ініціативою потерпілого, підозрюваного або обвинуваченого. Домовленості стосовно угоди про примирення можуть проводитися самостійно потерпілим і підозрюваним чи обвинуваченим, захисником і представником або за допомогою іншої особи, погодженої сторонами кримінального провадження (крім слідчого, прокурора або судді).

Угода про примирення у кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, пов`язаних з домашнім насильством, може бути укладена лише за ініціативою потерпілого, його представника або законного представника.

Статтею 469 ч.3 КПК України передбачено, що угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення. Укладення угоди про примирення у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, не допускається.

Згідно ч.5 ст.469 КПК України, укладення угоди про примирення або про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

З матеріалів кримінального провадження встановлено, що неповнолітній ОСОБА_4 обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286-1 КК України, яке відповідно до приписів ст.12 КК України відноситься до нетяжких злочинів.

Судом з`ясовано, що неповнолітній обвинувачений ОСОБА_4 у повній мірі розуміє своє право на справедливий судовий розгляд, передбачений п.1 ч.5 ст.474 КПК України, визначені п.1 ч.5 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені п.1 ч.1 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Потерпіла ОСОБА_7 також розуміє наслідки укладення та затвердження даної угоди, визначені п.2 ч.1 ст.473 КПК України.

Судом установлено, що укладення угоди про примирення з ініціативи потерпілої є добровільним і не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, а сама угода відповідає вимогам закону та нормам КПК України.

Кваліфікація вчиненого неповнолітнім ОСОБА_4 кримінального правопорушення за ч.1 ст.286-1 КК України є вірною і не підлягає іншій кваліфікації, в тому числі за більш тяжкі злочини, ніж ті, щодо яких передбачена можливість укладення цієї угоди про примирення.

Умови угоди про примирення відповідають інтересам суспільства і не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Укладення угоди було добровільним і неповнолітній обвинувачений має можливість виконати взяті на себе за цією угодою зобов`язання.

Разом з цим, підстав для відмови в затвердженні угоди про примирення, передбачених ч.7 ст.474 КПК України судом не встановлено.

При призначенні покарання неповнолітньому обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує умови угоди про примирення, укладеної між ним та потерпілою ОСОБА_7 24.08.2023 року в кримінальному провадженні, і узгоджену сторонами міру покарання за ч.1 ст.286-1 КК України із застосуванням вимог ст.69 КК України у виді 120 годин громадських робіт та без призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Суд вважає, що саме узгоджене сторонами угоди про примирення покарання належить призначити неповнолітньому ОСОБА_4 з урахуванням тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), повного визнання своєї вини, щирого розкаяння у вчиненому та активного сприяння розкриттю злочину, а також особи неповнолітнього обвинуваченого - позитивної характеристики за місцем проживання, на «Д» обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше не судимий.

Згідно з правозастосовчою практикою, позбавлення права керувати транспортними засобами Суд не вправі призначити додаткове покарання особі, яка не має права керувати транспортними засобами.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, неповнолітній обвинувачений ОСОБА_4 не отримував посвідчення водія на право керування транспортними засобами відповідної категорії, згідно зі ст.15 Закону України «Про дорожній рух» та п. 2 Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 травня 1993 року № 340.

Суд також враховує інформацію щодо неповнолітнього обвинуваченого, зазначену у досудовій доповіді, наданій Вижницьким районним сектором №1 філії Державної установи «Центр пробації» в Чернівецькій області.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Ухвалою слідчого судді Вижницького районного суду від 16.03.2023 року по справі №713/857/23 накладено арешт на транспортний засіб марки «Charger», без номерного знаку, власником якого є ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_2 , шляхом заборони відчуження, користування та розпорядження ним.

Оскільки потерпіла ОСОБА_7 претензій до неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 не має, враховуючи позицію прокурора, суд приходить до висновку, що підлягає скасуванню арешт на транспортний засіб марки «Charger», без номерного знаку.

Долю речових доказів суд вирішує в порядку ст.100 КПК України.

Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Витрати на залучення експертів для проведення судових експертиз складають 3422,24 грн, з яких:

судова автотехнічна експертиза №СЕ-19/126-23/2397-ІТ від 30.03.2023 року - 1510,24 грн;

судова автотехнічна експертиза №СЕ-19/126-23/4315-ІТ від 25.05.2023 року - 1912,00 гривень.

Зазначені суми підлягають стягненню з неповнолітнього ОСОБА_4 у повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.367-371, 373-374, 474, 475 КПК України, Суд,

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про примирення, укладену 24.08.2023 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000147 від 15.03.2023 року між потерпілою ОСОБА_7 та неповнолітнім обвинуваченим ОСОБА_4 і його законним представником ОСОБА_5 .

Визнати винуватим неповнолітнього ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286-1 КК України та призначити йому основне покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді 120 (сто двадцять) годин громадських робіт.

Стягнути з неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 в дохід держави 3422,24 грн. (три тисячі чотириста двадцять дві гривні 24 коп.) витрат на залучення експертів для проведення судових експертиз.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Вижницького районного суду від 16.03.2023 року по справі №713/857/23 на транспортний засіб марки «Charger», без номерного знаку.

Речовий доказ - мототранспортний засіб марки «Soul Charger ZSS149» без реєстраційного номеру, який зберігається на території Вижницького РВП ГУНП в Чернівецькій області (м. Вижниця, вул. Р. Шухевича, 4) - повернути власникові ОСОБА_4 .

На вирок може бути подано апеляцію до Чернівецького апеляційного суду через Вижницький районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч.3 ст.394 КПК України, зокрема:

1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою - сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2) потерпілим, його представником, законним представником, виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; нероз`яснення йому наслідків укладення угоди; невиконання судом вимог, встановлених частинами шостою чи сьомою статті 474 цього Кодексу;

3) прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною третьою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1