У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 серпня 2023 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, зареєстрованого в ЄРДР за №0000652

за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Ленінського районного суду м. Миколаєва від 13 жовтня 2022 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , одруженого, непрацюючого, із базовою загальною середньою освітою, не маючого на утриманні неповнолітніх дітей, раніше неодноразово судимого, останні рази:

-вироком Очаківського міського суду Миколаївської області від 22.12.2009 за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 162 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років, звільнений 12.09.2013 умовно достроково із невідбутою частиною 1 рік 9 місяців 11 днів;

-вироком Центрального районного суду м. Миколаєва від 28.02.2017 за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 1 місяць, звільнений 24.01.2019 умовно достроково із невідбутою частиною 3 місяці 14 днів;

-вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 23.07.2020 за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки;

-вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 10.02.2021 за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки, зі звільненням на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки,

-обвинуваченого за ч. 3 ст. 185 КК України,

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 13 жовтня 2022 року ОСОБА_7 засуджений за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки.

На підставі ст. 71 КК України до призначеного за цим вироком покарання частково приєднано невідбуті частини покарання за вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 23.07.2020 та за вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 10.02.2021, та остаточно визначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.

Ухвалено строк відбуття покарання ОСОБА_7 рахувати з часу затримання з 19.03.2021.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави витрати на залучення експертів в сумі 1 256, 08 грн.

Скасовано заходи забезпечення кримінального провадження. Вирішено питання про речові докази.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та доповнень до неї.

Обвинувачений ОСОБА_7 просить вирок змінити в частині призначеного покарання та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців. Просить зарахувати йому у строк відбування покарання строк тримання під вартою з 23.10.2019 по 25.10.2019 включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Узагальнені доводи осіб, які подали апеляційні скарги та доповнень до неї.

Обвинувачений ОСОБА_7 просить переглянути оскаржуваний вирок, призначити йому менш суворе покарання, оскільки на його думку, призначене покарання не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Посилається на ст. 69-1 КК України, та просить призначити йому покарання на підставі цієї статті.

Також зазначає, що суд першої інстанції не зарахував йому перебування під вартою з 23.10.2019 по 25.10.2019 включно.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

25.02.2020, близько 02:20 год., ОСОБА_7 , діючи повторно, шляхом віджиму касового віконця за допомогою монтировки, проник всередину магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , звідки таємно умисно викрав належне фізичній особі-підприємцю ОСОБА_8 майно на загальну суму 30 566 грн, заподіявши потерпілій ФОП ОСОБА_8 майнову шкоду на вказану суму.

07.04.2020, близько 02:05 год., ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою з іншою особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, діючи повторно, шляхом віджиму касового віконця за допомогою монтировки, незаконно проникли всередину магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , звідки умисно таємно викрали належне фізичній особі-підприємцю ОСОБА_8 майно на загальну суму 12 901 грн 50 к., заподіявши потерпілій майнову шкоду на вказану суму.

27.08.2020 близько 03:00 год. ОСОБА_7 , діючи повторно, шляхом розбиття віконного скла за допомогою монтировки, незаконно проник всередину магазину « ІНФОРМАЦІЯ_3 », що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , звідки умисно таємно викрав належне фізичній особі-підприємцю ОСОБА_9 майно на загальну суму 7 813 грн 69 к., заподіявши потерпілій ОСОБА_9 майнову шкоду.

Після чого ОСОБА_7 , перебуваючи у приміщенні цього ж магазину, діючи повторно, шляхом віджиму за допомогою лома каси, умисно таємно викрав з неї грошові кошти у сумі 400 грн, що належать фізичній особі-підприємцю ОСОБА_10 , заподіявши потерпілому майнову шкоду.

29.09.2020 близько 03:00 год. ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою з іншою особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, діючи повторно, шляхом розбиття віконного скла за допомогою монтировки, незаконно проникли всередину магазину «Градус», що знаходиться за адресою: вул. Херсонське шосе, 30, в м. Миколаєві, звідки умисно таємно викрали належне ТОВ «Фудмейкер» майно на загальну суму 10 774 грн 96 к., заподіявши ТОВ «Фудмейкер» майнову шкоду.

02.03.2021 близько 01:30 год. ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою з іншою особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, діючи повторно, шляхом віджиму вхідних дверей за допомогою монтировки, незаконно проникли всередину магазину « ІНФОРМАЦІЯ_4 », що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , звідки таємно викрали належне ТОВ «Свантовіт» майно на загальну суму 14 878 грн 38 к., заподіявши майнову шкоду.

19.03.2021 близько 04:00 год. ОСОБА_7 , діючи повторно, шляхом віджиму вхідних дверей за допомогою монтировки та долота, незаконно проник всередину магазину «Апельсин», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 , звідки умисно таємно викрав належне фізичній особі-підприємцю ОСОБА_11 майно на загальну суму 3 095 грн 50 к., заподіявши потерпілій майнову шкоду.

Судом першої інстанції ОСОБА_7 визнаний винним у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням в інше приміщення, та його дії кваліфіковані ч. 3 ст. 185 КК України.

Позиції учасників судового провадження.

Обвинувачений ОСОБА_7 належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи, про що свідчить розписка. Бажання брати участь під час апеляційного розгляду не висловив. Його інтереси в судовому засіданні представляє адвокат ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу.

Прокурор ОСОБА_12 заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив вирок залишити без змін.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши викладені в апеляційній скарзі доводи, суд встановив таке.

Висновки суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_7 у вчинені інкримінованого йому злочину за обставин, встановлених судом, є правильними. Дії ОСОБА_7 правильно кваліфіковані за ч. 3 ст. 185 КК України. В цій частині вирок апелянтом не оскаржується.

Як вбачається зі змісту апеляційної скарги, обвинувачений ОСОБА_7 оскаржує вирок в частині призначення покарання, оскільки вважає, що призначене судом першої інстанції покарання не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Просить призначити йому менш суворе покарання.

Окрім того, просить зарахувати йому у строк відбування покарання строк тримання під вартою з 23.10.2019 по 25.10.2019 включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Що стосується цих доводів обвинуваченого ОСОБА_7 про незаконність оскаржуваного вироку в частині призначеного йому покарання, то вони не є слушними, з огляду на таке.

Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Вказані вимоги закону судом дотримані.

Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд першої інстанції врахував характер та ступінь суспільної небезпеки вчинених ним кримінальних правопорушень, які є тяжкими.

Також враховані обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 відповідно до ст. 66 КК України, а саме: щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України не встановлено.

Окрім того, суд врахував дані про особу обвинуваченого, який досяг пенсійного віку та є особою похилого віку, за місцем проживання характеризується негативно, на обліку в лікарів психіатра та нарколога не перебуває, є раніше засудженим за вчинення умисних кримінальних правопорушень проти власності судимості за які не зняті та не погашені в установленому законом порядку.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів можливе у разі призначення йому покарання у межах санкцій ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі. З цими висновками суд погоджується.

Доводи апелянта про можливість призначення йому покарання на підставі ст. 69-1 КК України, не є слушними, з огляду на таке.

Згідно ч. 1 ст. 69-1 КК України, за наявності обставин, що пом`якшують покарання, передбачених пунктами 1 та 2 частини першої статті 66 цього Кодексу, відсутності обставин, що обтяжують покарання, а також при визнанні обвинуваченим своєї вини, строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого відповідною санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Як вбачається з оскаржуваного вироку, судом першої інстанції обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_7 визнані обставини, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України, щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Враховуючи, що відсутня обставина, що пом`якшує покарання, передбачена пунктом 2 частини першої статті 66 КК України, та зважаючи на дані про особу обвинуваченого, немає підстав для призначення обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, з урахуванням вимог ч. 1 ст. 69-1 КК України, про що просить апелянт.

Окрім того, суд погоджується з висновками суду першої інстанції, що при призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 остаточного покарання необхідно застосувати положення ст. 71 КК України та шляхом часткового приєднання до призначеного за даним вироком покарання приєднати невідбуту частину покарання за вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 23.07.2020 та вироком Заводського районного суду м. Миколаєва 10.02.2021, після ухвалення яких ОСОБА_7 27.08.2020, 29.09.2020, 02.03.2021 та 19.03.2021, вчинив ряд інкримінованих йому за даним вироком кримінальних правопорушень.

Щодо вимоги апелянта про зарахування йому у строк покарання строк тримання під вартою з 23.10.2019 по 25.10.2019 включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, то ця вимога не підлягає задоволенню, оскільки за оскаржуваним вироком ОСОБА_7 вчинив злочини у період іспитового строку, призначеного вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 10.02.2021, та за оскаржуваним вироком його затримано 19.03.2021. Окрім того, вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 23.07.2020, який враховано судом при призначенні ОСОБА_7 покарання за оскаржуваним вироком, обвинуваченому зараховано у строк відбування покарання період перебування під вартою під час досудового розслідування з 23.10.2019 по 25.10.2019 включно.

Апеляційний суд наголошує, що вимога обвинуваченого ОСОБА_7 щодо перерахунку строку покарання день за два не відповідає вимогам закону, оскільки злочини ОСОБА_7 вчинені після набрання чинності Законом №2046-VIII, відповідно до якого строк попереднього ув`язнення зараховується у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день.

Суд вважає, що покарання ОСОБА_7 правильно призначено відповідно до вимог ст. 65-67 КК України.

Тому немає підстав вважати призначене покарання занадто суворим, як вважає апелянт.

Рішення суду першої інстанції про необхідність призначення обвинуваченому ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на визначений у вироку строк є правильним і достатньо умотивованим, воно узгоджується з вимогами кримінального закону, відповідає меті покарання, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Тому апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 424, 425, 532 КПК України, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Ленінського районного суду м. Миколаєва від 13 жовтня 2022 року щодо ОСОБА_7 , залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який утримується під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_13