ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2023 року Володимир-Волинський міський суд Волинської області у складі :

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Володимир кримінальне провадження №0000164 від 27.02.2023, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Козин, Радивилівського району, Рівненської області, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , раніше не судимого,

-у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України,

ВСТАНОВИВ

28 вересня 2021 року відповідно до наказу №261-РС солдата ОСОБА_4 призвано до лав ЗСУ ІНФОРМАЦІЯ_2 за контрактом.

Відповідно донаказу № 201 від 28.09.2021 командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) солдата ОСОБА_4 призначеного на посаду стрільця помічника гранатометника 5 механізованої роти 2 го механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , з 28.09.2021 зараховано до списків особового складу частини, на всі види забезпечення та визнано таким, що з 28.09.2021 справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою.

Згідно ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України, а громадяни України проходять військову службу відповідно до законодавства.

Згідно ст.ст. 3, 21, 68 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними, кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , солдат ОСОБА_4 , відповідно до вимог ст.ст. 9, 11, 16, 49, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України зобов`язаний додержуватися Конституції та законів України, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, знати та виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, бути дисциплінованим, беззастережно виконувати накази командирів (начальників), поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Однак, солдат ОСОБА_4 27.02.2023, приблизно о 17 годині, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у квартирі, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , на ґрунті ревнощів з військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 солдатом ОСОБА_6 , тримаючи в руці кухонний ніж, який взяв з дерев`яного столу у вказаному вище помешканні, усвідомлюючи значення та суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, керуючись метою заподіяння шкоди здоров`ю останнього, наніс потерпілому ОСОБА_6 один удар вищевказаним ножем в область грудної клітки зліва з проникненням в грудну та черевну порожнини з пошкодженням діафрагми та сальника з посттравматичним лівобічним пневмотораксом, котрі відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень з ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні свою вину у вчиненні вказаного кримінального правопорушення визнав повністю, пояснив про обставини його вчинення, які є аналогічними тим, що викладені в обвинувальному акті, не оспорював їх. У скоєному щиро каявся, просив суворо його не карати.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення повністю, сторони не оспорювали фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження в апеляційному порядку, суд відповідно до ч.3 ст.349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників судового провадження не оспорюються.

Таким чином, суд вважає встановленим, що обвинувачений ОСОБА_4 своїми діями, які полягають в нанесенні умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження небезпечного для життя в момент заподіяння, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.121 КК України.

Призначаючи покарання, суд керується положеннями ст. 65 КК України, відповідно до якої особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Відповідно до ч. 2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, ставлення обвинуваченого до вчиненого, яке полягає у повному визнанні вини та щиросердному розкаянні, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, є військовослужбовцем, учасником бойових дій, негативно характеризується за місцем служби, стан здоров`я обвинуваченого, який на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, має поранення, з приводу чого неодноразово перебував на лікуванні, а також думку потерпілого, який просив суворо не карати обвинуваченого.

Як обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 суд, відповідно до ст.66 КК України, визнає його щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Як обставину, яка обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 суд, відповідно до ст.67 КК України, визнає вчинення ним кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння.

З урахування вищевикладеного, суд вважає необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі в межах, встановлених санкцією частини 1 статті 121 КК України.

На підставі ст.75 КК України, суд, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, вважає необхідним звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання призначеного за цим вироком з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку, встановленого судом, не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього судом обов`язки, передбачені ст.76 КК України.

Таке покарання відповідатиме принципам законності, справедливості, індивідуалізації покарання та вимогам ст.ст. 50, 65 КК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено, судові витрати відсутні.

Арешт накладений ухвалами слідчого судді Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 03.03.2023 на кухонний ніж із рукояткою біло-синього кольору зі слідами речовини бурого кольору, флісову кофту зеленого кольору зі слідами речовини бурого кольору, штани з візерунками типу камуфляж зі слідами речовини бурого кольору, бойову сорочку зеленого кольору зі слідами речовини бурого кольору, футболку зеленого кольору зі слідами речовини бурого кольору, сорочку демісезонну зеленого кольору із символікою «ЗСУ» , слід скасувати.

Зважаючи на належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_4 як під час досудового розслідування, так і під час судового провадження, суд вважає необхідним змінити застосований до нього запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту на особисте зобов`язання.

Керуючись ст.ст.368, 370 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст.75,76 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання призначеного за цим вироком з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку - 2 (два) роки, не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього судом обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід застосований до ОСОБА_4 у вигляді цілодобового домашнього арешту, до набрання вироком законної сили, змінити на особисте зобов`язання.

На підставі ст. 194 ч. 5 КПК України покласти на ОСОБА_4 обов`язок прибувати до суду за кожною вимогою.

На період проходження військової служби нагляд за ОСОБА_4 , як особою, звільненою від відбування покарання з випробуванням, здійснюється командиром військової частини, а після звільнення з військової служби - уповноваженим органом з питань пробації за місцем проживання, роботи або навчання засудженого.

Скасувати арешт накладений ухвалами слідчого судді Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 03.03.2023 на кухонний ніж із рукояткою біло-синього кольору зі слідами речовини бурого кольору, флісову кофту зеленого кольору зі слідами речовини бурого кольору, штани з візерунками типу камуфляж зі слідами речовини бурого кольору, бойову сорочку зеленого кольору зі слідами речовини бурого кольору, футболку зеленого кольору зі слідами речовини бурого кольору, сорочку демісезонну зеленого кольору із символікою «ЗСУ».

Речові докази у справі:

- кухонний ніж із рукояткою біло-синього кольору зі слідами речовини бурого кольору, який зберігається в камері речових доказів Володимирського РВП ГУНП у Волинській області знищити;

- флісову кофту зеленого кольору зі слідами речовини бурого кольору, штани з візерунками типу камуфляж зі слідами речовини бурого кольору, бойову сорочку зеленого кольору зі слідами речовини бурого кольору, футболку зеленого кольору зі слідами речовини бурого кольору, які зберігаються в камері речових доказів Володимирського РВП ГУНП у Волинській області повернути за належністю потерпілому ОСОБА_6 ;

- мобільний телефон марки «Самсунг», сорочку демісезонну зеленого кольору із символікою «ЗСУ», які перебувають на зберіганні у ОСОБА_4 залишити останньому за належністю.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Волинського апеляційного суду через Володимир-Волинський міський суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору.

Головуючий ОСОБА_1