ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2023 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

Головуючого ОСОБА_1

Суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі

судового засідання ОСОБА_4

за участю сторін судового провадження:

прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції надані матеріали справи у кримінальному провадженні №0000303 від 27.03.2020 року за апеляційною скаргою захисника адвоката ОСОБА_7 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , на ухвалу Першотравневого районного суду м. Чернівці від 19 вересня 2023 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Першотравневого районного суду м. Чернівці від 19 вересня 2023 року продовжено ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою на 60 (шістдесят) діб, а саме до 16 год. 45 хв. 18 листопада 2023 року.

На вказане рішення суду першої інстанції захисник адвокат ОСОБА_7 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Першотравневого районного суду м. Чернівці від 19.09.2023 року в частині продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 та ухвалити рішення, яким змінити запобіжний захід її підзахисному з тримання під вартою на інший більш м`який запобіжний захід , який не пов`язаний з триманням під вартою.

Вважає, що оскаржувана ухвала є незаконною і необґрунтованою.

Зазначає, що районний суд з істотним порушенням права на захист розглянув клопотання про продовження ОСОБА_6 строку тримання під вартою без його особистої участі, видаливши його перед цим із зали судового засідання.

ЄУНСС:725/352/21 Головуючий в 1-ій ін-ції: ОСОБА_8

НП: 11-кп/822/392/23 Головуючий в апеляційній ін-ції: ОСОБА_1

Категорія: в порядку КПК України

Також вважає, що ризики, наведені у клопотанні прокурора, не доведені, а докази у даному кримінальному провадженні є сумнівними, при цьому тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 , не може бути покладена в основу обґрунтування наявності підстав для тримання його під вартою.

На думку апелянта, запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, здатний забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, який має постійне місце проживання, за яким характеризується позитивно, міцні соціальні зв`язки, позитивно характеризується за місцем попереднього ув`язнення.

Заслухавши доповідь судді, який виклав суть ухвали суду першої інстанції та вимоги апеляційної скарги, доводи обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 , які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити, посилаючись на доводи, які в ній викладені, думку прокурора, який заперечив проти задоволення поданої апеляційної скарги та просив рішення районного суду залишити без змін, перевіривши та обговоривши доводи, наведені в поданій апеляційній скарзі, колегія суддів доходить такого.

Згідно з ч.1 ст.404 КПК України, апеляційний суд переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Оскільки рішення районного суду в частині продовження строку тримання під вартою щодо обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 в апеляційній скарзі не оспорюється, то колегія суддів, керуючись ст. 404 КПК України, не наводить доводів на підтвердження тих висновків суду першої інстанції, які не оспорено в апеляційній скарзі.

Із матеріалів провадження вбачається, що на розгляді у Першотравневому районному суді м. Чернівці перебуває кримінальне провадження №0000303 за обвинуваченням ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України.

Апеляційним судом встановлено, що в судовому засіданні прокурор звернувся до суду з клопотаннями про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , яке ухвалою Першотравневого районного суду м. Чернівці від 19 вересня 2023 року було задоволено.

Своє рішення суд першої інстанції обґрунтував тим, що ризики, передбачені ст.177 КПК України, не зменшились та продовжують існувати, а тому, з урахуванням особи обвинуваченого, з метою запобігання вказаним ризикам, йому слід продовжити строк дії запобіжного заходу.

З таким рішенням суду першої інстанції погоджується і колегія суддів, оскільки судом під час розгляду клопотання прокурора були в повній мірі досліджені обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою, перевірено наявність обставин, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися та продовжують існувати і вони виправдовують тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 .

Відповідно до ст. 331 KПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Згідно зі ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Запобіжний захід у виді тримання під вартою може бути застосований до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

На думку колегії суддів, районний суд обґрунтовано врахував те, що ОСОБА_6 є особою раніше неодноразово судимою, обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено безальтернативне покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна, не має міцних соціальних зв`язків, а також постійного заробітку, оскільки офіційно не працевлаштований, а отже об`єктивно існують ризики переховування його від суду, вчинення іншого кримінального правопорушення, або іншим чином перешкоджання встановленню істини по справі.

За таких обставин, твердження апелянта про недоведеність ризиків, які зазначені в клопотанні прокурора, є необґрунтованими та спростовуються вищевикладеним.

Твердження апелянта про те, що ризики, на які зіслався суд, не підтверджені доказами, апеляційний суд до уваги не бере, оскільки ризиком, у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Тобто, доведеність ризиків не передбачає фактичне вчинення конкретних дій особою, спрямованих на створення перешкод у кримінальному провадженні, оскільки оцінці підлягає наявність вірогідності вчинення таких дій.

Апеляційний суд також приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), відповідно до якої тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Крім того, ЄСПЛ неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

У ході судового розгляду справи не встановлено обставин, які б вказували, що обвинувачений став менш суспільно-небезпечним, а тому застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить його правильну процесуальну поведінку під час розгляду даного кримінального провадження.

За викладених вище обставин у їх сукупності, районний суд дійшов до обґрунтованого висновку, що більш м`які запобіжні заходи не зможуть на даний час забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків.

Щодо доводів захисника про необґрунтованість обвинувачення та відсутність доказів винуватості обвинуваченого, то вони є безпідставними, оскільки ці обставини перевіряються судом під час ухвалення остаточного рішення.

Твердження сторони захисту про наявність у обвинуваченого постійного місця проживання, позитивних характеристик, враховані апеляційним судом, проте такі не свідчать про зменшення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а відтак не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали суду.

Доводи апелянта про наявність у її підзахисного ОСОБА_6 міцних соціальних зв`язків не знайшли свого підтвердження ні у суді першої ані в суді апеляційної інстанції та є безпідставними.

За таких обставин апеляційний суд погоджується з висновками, зробленими судом першої інстанції, та вважає, що застосування іншого, більш м`якого виду запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, або звільнення обвинуваченого з-під варти не буде достатнім для запобігання ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду є законним та обґрунтованим, оскільки ухвалене у відповідності до вимог закону, та не вбачає підстав для задоволення поданої апеляційної скарги.

На підставі наведеного, керуючись ст. 177, 182, 183, 404, 407, 418, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_7 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , залишити без задоволення, а ухвалу Першотравневого районного суду м. Чернівці від 19 вересня 2023 року про продовження строку тримання під вартою без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3