Справа №302/1739/23
Провадження №1-кс/302/238/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.09.2023 смт. Міжгір`я Закарпатської області

Слідчий суддя Міжгірського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання заступника начальника СВ ВП №2 Хустського РУП ГУ НП в Закарпатській області про арешт майна в кримінальному провадженні, відомості про яке 23.09.2023 внесені до ЄРДР за №0000201, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 286 Кримінального кодексу України (далі КК України),

ВСТАНОВИВ:

Заступник начальника СВ ВП №2 Хустського РУП ГУ НП в Закарпатській області звернувся до суду з клопотанням, погодженим із прокурором, про арешт майна вилученого 23.09.2023 в ході проведення огляду місця події.

Клопотання мотивовано тим, що що 23.09.2023 біля 05:10 годин, водій ОСОБА_3 , керуючи транспортним засобом марки «КІА CEED» номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись автодорогою Т-07-18 Нижні Ворота-Воловець-Міжгір`я в напрямку смт. Міжгір`я поза населеним пунктом між селами Келечин та Репинне Хустського району Закарпатської області, виїжджаючи з заокруглення автодороги по напрямку свого руху, де на дорожньому сухому асфальтобетонному полотні присутня дорожня розмітка у виді суцільної розділювальної смуги (розмітка 1.1) в зоні дії дорожнього знаку обгін заборонено (3.25) та дорожнього знаку обмеження швидкості «70» (3.29), а по лівому та правому краю дорожнього полотна наявне узбіччя за яким кювет, у темну пору доби, проявила неуважність до дорожньої обстановки, що склалася, не забезпечила безпеку дорожнього руху та не обрала безпечну швидкість руху, щоб мати змогу постійно контролювати рух автомобіля та безпечно керувати ним, діючи самовпевнено та самонадіяно, не впоралась з керуванням та з`їхала з дорожнього покриття в кювет в право по напрямку руху. В результаті ДТП, транспортний засіб отримав механічні пошкодження, а водій ОСОБА_3 отримала тілесні ушкодження за попереднім діагнозом: поєднана травма, ЗЧМТ, забій головного мозку, забій та підшкірна гематом потиличної ділянки голови, перелом ліктьового відростка лівої верхньої кінцівки, множинні забійно-рвані рани тулуба.

Правова кваліфікація кримінального правопорушення частина 1 статті 286 КК України.

З метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, які могли б фактично втратитись, або знищитись, у зв`язку з невідкладними обставинами пов`язаними із ризиком втрати слідів та інших речових доказів, які можуть вказати на особу, що вчинила вищевказаний злочин, на підставі частини 1 статті 237 та частини 3 статті 214 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України) 23.09.2023 в період часу з 06 години 40 хвилин до 08 години 40 хвилин, був проведений огляд місця події автодороги Т-07-18 Нижні Ворота-Воловець-Міжгір`я в напрямку смт. Міжгір`я поза населеним пунктом між селами Келечин та Репинне Хустського району Закарпатської області в ході якого ТЗ марки «КІА CEED» номерний знак НОМЕР_1 було вилучено та поміщено на спецмайданчик Хустського РУП ГУ НП в Закарпатській області.

В ході досудового розслідування, встановлено що транспортний засіб марки «КІА CEED» номерний знак НОМЕР_1 фактично може бути знаряддя скоєння кримінального правопорушення та може бути використаний як доказ, обставин, що доказуються під час досудового розслідування.

З метою забезпечення кримінального провадження, зокрема збереження речових доказів, забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування у кримінальному провадженні, виявлення й фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, у клопотанні висловлено прохання накласти арешт на майно у виді вилученого під час огляду місця події майна.

Заступник начальника СВ ВП №2 Хустського РУП ГУ НП в Закарпатській області до суду не з`явився, подав заяву з проханням щодо розгляду клопотання без його участі.

У відповідності до положень частини 4 статті 107 та статті 108 КПК України фіксація судового засідання за допомогою технічних засобів не проводиться.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.

На обґрунтування клопотання про арешт майна надані наступні копії матеріалів: витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000201 від 23.09.2023; рапорт; протокол огляду місця дорожньо-транспортної пригоди; свідоцтво про реєстрацію т.з.; постанова про визнання предметів речовими доказами.

Арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, передбачений пунктом 7 частини 2 статті 131 КПК України.

Частиною 1 статті 131 КПК України встановлено, що заходи кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно частини 1 статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до частини 2 статті 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Оскільки, вирішуючи питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, слідчі судді зобов`язані, крім іншого, перевіряти наявність об`єктивної необхідності та виправданості втручання у права і свободи особи, такі питання повинні розглядатися в контексті практики Європейського суду з прав людини та Конвенції про захист прав людини та основних свобод через те, що вилучення майна є фактичним позбавленням особи, у володінні якої воно перебуває, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися ним.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Заступник начальника слідчого відділу, обґрунтовуючи своє клопотання в розумінні вимог статті 171 КПК України, зазначив мету відповідно до положень статті 170 КПК України, з якою пов`язує необхідність у накладенні такого арешту, з метою збереження речового доказу.

Згідно положень статті 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до вимог частини 10 статті 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Частина 1 статті 286 КК України передбачає відповідальність за порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Слідчий суддя виходить з того, що кваліфікуючи порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керують транспортними засобами, за об`єктивною стороною, необхідно враховувати, що вона включає три обов`язкові ознаки:

1) порушення правил безпеки дорожнього руху (дія або бездіяльність особи, яка керує транспортним засобом, пов`язана з порушенням однієї або кількох вимог правил безпеки дорожнього руху або інших нормативних актів, що регламентують безпеку дорожнього руху чи експлуатацію транспорту) або експлуатації транспорту (дія чи бездіяльність особи, яка керує транспортним засобом, тобто невиконання тих нормативно-правових актів, які регламентують безпечне використання транспортного засобу під час його руху, наприклад, порушення правил перевезення людей або вантажу, експлуатація транспортного засобу з несправною гальмовою системою або рульовим керуванням тощо);

2) наслідки у виді заподіяння потерпілому середньої тяжкості тілесних ушкоджень (частина 1 статті 286);

3) причинний зв`язок між порушенням правилам безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту і настанням наслідків, зазначених у диспозиції статті. При встановленні причинного зв`язку необхідно враховувати дії (бездіяльність) не тільки особи, що керує транспортним засобом, але і неналежне поводження інших учасників руху, що може виключати кримінальну відповідальність водія чи її пом`якшити.

Як вбачається з матеріалів клопотання, тілесні ушкодження внаслідок ДТП отримані лише водієм транспортного засобу, що в свою чергу, з огляду на вищенаведене, виключає кваліфікацію дій за частиною 1 статті 286 КК України, а тому відсутні підстави для накладення арешту на транспортний засіб.

Керуючись статтями 98, 170-173 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання заступника начальника СВ ВП №2 Хустського РУП ГУ НП в Закарпатській області про арешт тимчасово вилученого майна.

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку до Закарпатського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятиденний строк з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1