Справа № 184/1835/23
Номер провадження 1-кп/184/192/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2023 рокум. Покров

Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області в складі: головуючого судді - ОСОБА_1 розглянувши в спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні та виклику учасників кримінального провадження кримінальне провадження № 0000166 від 14.09.2023 за обвинуваченням:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Тинда, Амурська область, Росія, українець, громадянин України, освіта середня, не одружений, не працює, інвалідом не являється, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимому:

- 13.06.2012 Орджонікідзевським міським судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 297 КК України засуджено до позбавлення волі строком на 4 роки. На підставі ст. 75, 76 КК України звільнено від покарання з випробувальним терміном строком на 3 роки;

- 03.07.2012 Орджонікідзевським міським судом Дніпропетровської області за ст.185 ч.З КК України засуджено до позбавлення волі строком на 3 роки. На підставі ст. 70 ч.4 КК України частково приєднано не відбутий строк 1 рік 2 місяці по вироку Орджонікідзевського міського суду від 13.06.2012 та призначено остаточно покарання у вигляді 4 років 2 місяців позбавлення волі. За ухвалою Дніпропетровського апеляційного суду від 20.09.2012вирок змінено, виключено ст.70 ч.4 КК України, призначено покарання у вигляді 3 років позбавлення волі. Звільнений 06.05.2014 з СІЗО Дніпропетровської області (№1) на підставі ухвали Червоногвардійського районного суду міста Дніпропетровськ від 24.04.2014 на підставі ст.81 КК України умовно достроково, не відбутий строк 10 місяців 9 днів;

-18.07.2018 Орджонікідзевським міським судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 213 КК України до покарання у виді штрафу в дохід держави у розмірі 1500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 25500 гри.

-29.08.2018 Орджонікідзевським міським судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді арешту строком на 1 місяць. Вироком Дніпровського апеляційного суду від 29.08.2019 вирок Орджонікідзевського міського суду від 29.08.2018 скасовано та винесено новий вирок, яким ОСОБА_2 засуджено за ч.І ст. 309, ч. 4 ст. 70 КК України до 1 місяця арешту та штрафу у розмірі 1500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 25 500 грн.

-24.12.2019 Орджонікідзевським міським судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 309, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді 2 років 2 місяців позбавлення волі та штрафу у розмірі 1500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 25 500 грн. Вказані покарання виконувати самостійно.

- 21.01.2020 Орджонікідзевським міським судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 309, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 2 роки 6 місяців та штраф 25 500 гривень, 27.05.2022 року звільнений із Синельниківської ВК Дніпропетровської області по відбуттю строку покарання,

у вчинені кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

13.09.2023 року об 11 годині 00 хвилин ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходився в будинку АДРЕСА_2 , де в цей же день та час, там же знаходилась його співмешканка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з якою у ОСОБА_2 виник словесний конфлікт, під час якого на ґрунті раніше виниклих неприязних відносин у ОСОБА_2 виник злочинний намір, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_3 .

В цей же день і час, ОСОБА_2 , знаходячись там же, з метою реалізації злочинного наміру, спрямованого на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_3 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, взяв до рук пусту скляну банку ємністю 1 літр, котра знаходилася на столі в кімнаті будинку, після чого, тримаючи в своїй правій руці вищевказану скляну банку умисно кинув її в область голови потерпілої ОСОБА_3 , а саме в волосяну область зліва, чим спричинив потерпілій ОСОБА_3 тілесні ушкодження, котрі згідно висновку судово-медичного експерта №694 від 18.09.2023 у вигляді - забитої рани волосяної частини голови - відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень (згідно п. 2.3.5 Правил судово - медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень).

Умисні дії ОСОБА_2 кваліфіковані за ч. 1 ст. 125 Кримінального кодексу України - умисне легке тілесне ушкодження.

Обвинувальний акт по даному кримінальному провадженню надійшов до суду із заявою ОСОБА_2 щодо визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоди на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні, відповідно до положень ч.1 ст.302 КПК України, оскільки ОСОБА_2 беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згодний з розглядом обвинувального акта за його відсутності, відповідно до правил, передбачених ст.ст. 381-382 КПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 381 КПК України, суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта.

Обвинувачений ОСОБА_2 , який був представлений захисником ОСОБА_4 , надав письмову заяву, в якій зазначає, що свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України беззаперечно визнає в повному обсязі, вважає, що досудовим розслідуванням обставини вчинення кримінального проступку встановлені в повному обсязі та не оспорює їх.

Також, у вказаній заяві зазначив, що його згода на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні без його участі є добровільною, без будь-якого незаконного примусу чи обіцянки, а також про його обізнаність у тому, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку він буде позбавлений права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Враховуючи те, що ОСОБА_2 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, приймаючи до уваги заяву останнього, в якій він зазначає, що не оспорює встановлені під час досудового розслідування обставини і згодний на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку без його участі, відсутність сумнівів в добровільності такої позиції обвинуваченого, суд доходить висновку, що обвинувальний акт має бути розглянутий в порядку, визначеному статтями 381-382 КПК України.

При цьому, у відповідності до ч. 4 ст. 107 КПК України в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

З урахуванням наведеного, вивчивши матеріали обвинувального акту та матеріали кримінального провадження, суд дійшов висновку, що подія кримінального проступку мала місце, вина обвинуваченого ОСОБА_2 у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України знайшла своє підтвердження і доведена повністю поза розумним сумнівом, та кваліфікує його дії за ч.1 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.

Відповідно до змісту ст.ст. 50, 65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до ст.66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому, суд визнає щире каяття.

Відповідно до ст.67 КК України обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченому, судом визнає рецидив злочину, вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою він перебуває у близьких відносинах.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_2 покарання суд, згідно з вимогами ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України є кримінальним проступком; наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих обставин; дані про особу обвинуваченого.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 02.11.2004 року у справі № 1-33/2004 покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного; покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Правова держава, вважаючи покарання передусім виправним та превентивним засобом, має використовувати не надмірні, а лише необхідні і зумовлені метою заходи. Обмеження конституційних прав обвинуваченого повинно відповідати принципу пропорційності: інтереси забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та безпеки тощо можуть виправдати правові обмеження прав і свобод тільки в разі адекватності соціально обумовленим цілям.

Водночас, суд звертає увагу на те, що мета покарання, зокрема, виправлення засуджених та запобігання вчиненню ними нових кримінальних правопорушень, може бути досягнута лише тоді, коли кримінальне покарання буде для засудженого важким, але у той же час реальним щодо його виконання.

Враховуючи вищевикладене, керуючись принципом гуманізму та індивідуалізації покарання, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_2 покарання у виді штрафу у межах ч. 1 ст. 125 КК України, що буде необхідним та достатнім для попередження вчинення нових кримінальних правопорушень і для досягнення мети покарання за ст. 50 КК України.

Таке покарання, на переконання суду є співмірним протиправному діянню, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень і не може вважатися явно несправедливим внаслідок м`якості чи недостатнім для досягнення мети покарання.

Підстав для застосування ст. 69 КК України суд не вбачає.

Цивільний позов не заявлено.

Процесуальні витрати відсутні.

Речові докази відсутні.

Відносно обвинуваченого ОСОБА_2 під час досудового розслідування по кримінальному провадженню запобіжний захід не застосовувався. Підстав для його обрання та застосування суд не вбачає.

Керуючись ст.ст.368, 370, 371, 373-376, 381-382 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_2 винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн..

Вирок суду може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області протягом 30 днів з часу отримання учасниками судового провадження копії вироку суду, з урахуванням особливостей, передбачених ст. 349 КПК України.

Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя Орджонікідзевського міського суду ОСОБА_1