Справа № 466/7036/23
Провадження № 1-кп/466/878/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 вересня 2023 року м.Львів

Шевченківський районний суд м.Львова

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря с/з ОСОБА_2 ,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000292 від 04.05.2023 року про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Львова, українця, громадянина України, із середньою освітою, непрацевлаштованого, раніше судимого, востаннє 26.07.2022 Шевченківським районним судом м. Львова за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком 1 рік, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , військовозобовязаного -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України,-

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

у с т а н о в и в:

ОСОБА_3 13 квітня 2023 року близько 14 год. 00 хв., реалізуючи свій протиправний злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, діючи шляхом обману, умисно, повторно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, перебуваючи у приміщенні ТзОВ «ПРОФІЦЕНТР КВІТКА», що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Промислова, 47-А та одним з видів діяльності якого є надання в оренду будівельних інструментів, маючи намір шляхом обману отримати в прокат майно з тим, щоб у подальшому не повертати його, розуміючи, що представник ТОВ «ПРОФІЦЕНТР КВІТКА» ОСОБА_5 сприймає його як свого клієнта, та довіряє йому, уклав з останнім договір прокату №231020 від 13.04.2023, на підставі якого отримав у користування строком 5 діб відбійний молоток марки Bosch «GSH11E» та перфоратор марки Bosch «GBH4-32», які перебувають у власності ТОВ «ПРОФІЦЕНТР КВІТКА» для використання згідно умов договору.

Відповідно до пункту 1.1 Вищезазначеного договору прокату уповноважений ТОВ «ПРОФІЦЕНТР КВІТКА» ОСОБА_5 довіряючи ОСОБА_3 , та очікуючи, що останній поверне майно, відповідно до договору прокату №231020 від 13.04.2023, передав останньому 13.04.2023 відбійний молоток марки Bosch GSH11E у кількості 1 шт. вартістю 10 652 грн. 92 коп. без врахування ПДВ, та перфоратор марки Bosch GBH4-32 у кількості 1 шт. вартістю 13 791 грн. 07 коп. без врахування ПДВ.

Заволодівши шляхом обману вищевказаним майном та не маючи наміру у майбутньому повертати його власнику, ОСОБА_3 13.04.2023 приблизно о 18:50 год. збув відбійний молоток марки Bosch GSH11E, використавши його як заставне майно з терміном повернення отриманих в заставу грошових коштів протягом 14 днів у ПТ «Ломбард Фінанс», що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Сихівська, 30, а перфоратором марки Bosch GBH4-32 розпорядився на власний розсуд.

Оскільки, ОСОБА_3 в обумовленим договором застави грошові кошти в ПП «Ломбард Фінанс» не повернув, то предмет застави відбійний молоток марки Bosch GSH11E звернений ломбардом для реалізації згідно чинного законодавства.

Відтак, вказаними діями ОСОБА_3 завдав ТОВ «ПРОФІЦЕНТР КВІТКА» матеріальної шкоди на зазначену суму у розмірі 24 443 грн. 99 коп. без врахування ПДВ.

Таким чином, дії ОСОБА_3 кваліфікуються як шахрайство, тобто заволодіння чужим майном, шляхом обману, вчинене повторно, тобто вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю та пояснив, що дійсно він шляхом обману отримати в прокат майно, яке потім здав у ломбард. Підтверджує обставини, викладені в обвинувальному акті. Просить його суворо не карати, оскільки він щиро кається.

Представник потерпілого ТОВ «ПРОФІЦЕНТР КВІТКА» ОСОБА_5 подав заяву про розгляд кримінального провадження у його відсутності, щодо призначення покарання, то покладається на розсуд суду, претензій майнового характеру відсутні.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України суд при визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню щодо тих обставин, які ніким із учасників кримінального провадження не оспорюються, і немає сумнівів у добровільності їх позиції, обмежився допитом обвинуваченого, а також дослідження доказів, що характеризують особу обвинуваченого.

При цьому суд з`ясував, чи правильно розуміє обвинувачений зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності його позиції, а також роз`яснив йому, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Крім повного визнання обвинуваченим своєї винуватості, його винуватість у вчиненні кримінального правопорушення повністю і об`єктивно стверджується визнавальними показаннями обвинуваченого ОСОБА_3 , зібраними та дослідженими в ході судового розгляду доказами та його дії необхідно вірно кваліфікувати за ч.2 ст.190 КК України за ознакою заволодіння чужим майном шляхом обману, вчиненого повторно.

Оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить висновку, що винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.190 КК України повністю та об`єктивно доведена.

Згідно п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003р. «Про практику призначення судами кримінального покарання», визначаючи ступінь тяжкості вчинених злочинів, суди повинні виходити з класифікації злочинів згідно ст. 12 КК України, а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення.

Відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених у ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

В той же час згідно зі ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання суди мають керуватися принципами призначення покарання, до яких належить, у тому числі, принцип індивідуалізації та принцип справедливості покарання. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання повинні відповідати один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело, зокрема у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року (заява №10249/03), де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Згідно з п.1 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2015 року, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів, а згідно п.3, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити із особливостей конкретного злочину і його обставин.

У справі №205/7091/16-к від 17.10.2019 ВС розтлумачив судову дискрецію у кримінальному судочинстві та звернув увагу на міжнародно-правове регулювання зазначеного інституту.

Так, поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду, принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 міру покарання, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного кримінального правопорушення, дані про особу, у лікарів нарколога і психіатра на обліку не перебуває, який притягався до кримінальної відповідальності за злочини проти власності.

Так, згідно вироку Шевченківського районного суду м.Львова від 26.07.2022 ОСОБА_3 суд визнав винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 Кримінального кодексу України та призначив покарання у виді 5 (трьох) років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України засудженого ОСОБА_3 суд звільнив від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий термін 1 (один) рік.

На підставі ст.76 КК України суд зобов`язав засудженого ОСОБА_3 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 є щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання суд не вбачає і такі не зазначені в обвинувальному акті.

З урахуванням наведеного, суд вважає, що ОСОБА_3 необхідно призначити покарання в межах санкції частини статті за якої кваліфіковано злочин у виді позбавлення волі.

Запобіжний захід у виді домашнього арешту згідно ухвали від 07.07.2023 відносно обвинуваченого ОСОБА_3 припинив свою дію 07.09.2023.

Речові докази відсутні.

Цивільний позов у справі не заявлено.

Керуючись ст. 349, 370, 373, 374 КПК України, суд,-

у х в а л и в :

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України та призначити обвинуваченому покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Шевченківського районного суду м.Львова від 26.07.2022 та призначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді 5 (п`яти ) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Запобіжний захід у виді домашнього арешту згідно ухвали від 07.07.2023 відносно обвинуваченого ОСОБА_3 припинив свою дію 07.09.2023.

Речові докази відсутні.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1