Провадження № 1-кс/761/8266/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2023 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , представника власника майна адвоката ОСОБА_4 , власника майна ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_6 про арешт тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001124 від 09.12.2020 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України,

В С Т А Н О В И В:

До слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання прокурора відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_6 про арешт тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001124 від 09.12.2020 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України.

В обґрунтування клопотання прокурор зазначає про те, що слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001124 від 09.12.2020, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 3 ст. 332 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що на території м. Києва та Київської області діє ряд підприємств, зокрема компанії «СIVITO», через які здійснюється протиправна діяльність, пов`язана з незаконним переправленням осіб - іноземців через державний кордон України, які в подальшому на підставі фіктивних дозволів на працевлаштування, зайняття волонтерською діяльністю або укладання фіктивних шлюбів, легалізуються на території України або намагаються незаконним шляхом поза пунктами пропуску потрапити до країн Європейського Союзу, використовуючи західні ділянки державного кордону.

Безпосередньо до вчинення даного кримінального правопорушення причетна серед інших: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заступник керівника міграційної компанії «СIVITO», за відсутності ОСОБА_7 виконує обов`язки керівника.

06.04.2023 ОСОБА_8 , повідомлено про підозру у незаконному переправленні осіб через державний кордон України, вчинене за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 3 ст. 332 КК України.

06.04.2023 в ході проведення обшуку за адресою:

АДРЕСА_1 , за місцем мешкання заступника директора міграційної компанії «СІVІТО» ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виявлено та вилучено: мобільний телефон марка Іphone чорного кольору у чохлі червоного кольору, ІМЕІ1: НОМЕР_1 , з сім картою з абонентським номером НОМЕР_2 , ноутбук марки Apple, модель А2337, серія FVFV09LIQ6L4, які належать ОСОБА_5 .

Після проведення обшуку вищевказане майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні, які самостійно та в сукупності з іншими доказами мають суттєве значення для документування протиправної діяльності вказаних вище осіб та встановлення істини по даному кримінальному провадженню.

Наразі, в ході досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на майно, яке вилучено за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем мешкання заступника директора міграційної компанії «СІVІТО» ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , так є вагомі підстави вважати, що вищевказані речі самостійно або в сукупності з іншими доказами мають суттєве значення для документування протиправної діяльності вказаних вище осіб та встановлення істини по даному кримінальному провадженню. Також є необхідність в проведенні комп`ютерно-технічних експертних досліджень, з залученням відповідних спеціалістів, з метою отримання інформації, яка зберігається на вилучених електронних носіях інформації та має суттєве доказове значення у кримінальному провадженні.

З метою забезпечення збереження речових доказів, виникла необхідність у накладенні арешту на вказане майно, в зв`язку з чим прокурор звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з відповідним клопотанням.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання підтримав в повному обсязі та просив задовольнити, зазначив, що майно вилучено в ході проведення обшуку має значення для встановлення обставин у справі та визнано речовим доказом, наразі є необхідність у проведенні експертиз із вказаним майном. Також зазначив, що 12.04.2023 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, санкція якої передбачає конфіскацію майна, тому просить накласти арешт також і з метою забезпечення конфіскації майна як виду додаткового покарання.

Представник власника майна адвокат ОСОБА_4 просила відмовити в задоволенні клопотання в повному обсязі, зазначила, що клопотання є необґрунтованим, ОСОБА_5 під час проведення обшуку не перешкоджала слідчим, надала паролі та доступ до техніки, потім з`явилась до слідчого, де в її присутності спеціалісти оглянули техніку, скопіювали інформацію, сфотографували. Також вказала, що слідчим суддею надавався дозвіл на вилучення інформації саме щодо використання міграційною компанією «Civito» хмарного сервісу «Бітрікс» та щодо працевлаштування іноземців ОСОБА_9 та ОСОБА_10 . В той же час, прокурором не обґрунтовано, що на вилученому мобільному телефоні та ноутбуці міститься така інформація. ОСОБА_5 співпрацює зі слідством, мобільний телефон та ноутбук, є її особистими речами, у разі необхідності вона готова надавати їх слідчому, в тому числі і для проведення експертиз. Щодо забезпечення такої мети як конфіскація майна, зазначила, що вина ОСОБА_5 не доведена, цивільний позов ніким не заявлено, шкоду нікому не завдано.

Власник майна ОСОБА_5 зазначила, що вона не перешкоджала слідчим проводити обшук, надала їм телефон та ноутбук, їх було оглянуто та скопійовано інформацію, хоча ухвалою слідчого судді не надавався дозвіл на їх вилучення. При цьому, ця техніка використовувалась для її власних потреб, робочої інформації на ній не міститься. Вважає, що відсутні підстави для задоволення клопотання прокурора.

Вислухавши пояснення учасників судового розгляду, вивчивши клопотання й додані до нього матеріали, додатково долучені сторонами документи, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів клопотання, що слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001124 від 09.12.2020, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених, ч. 3 ст. 332, ч. 3 ст. 332 КК України, а саме, що на території м. Києва та Київської області діє ряд підприємств, зокрема: компанія «СIVITO», через які здійснюється протиправна діяльність, пов`язана з незаконним переправленням осіб - іноземців через державний кордон України, які в подальшому на підставі фіктивних дозволів на працевлаштування, зайняття волонтерською діяльністю або укладання фіктивних шлюбів, легалізуються на території України або намагаються незаконним шляхом поза пунктами пропуску потрапити до країн Європейського Союзу, використовуючи західні ділянки державного кордону.

27.03.2023 року ухвалою слідчого судді надано дозвіл на проведення обшуку за місцем мешкання ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_1 , з метою відшукання та вилучення інформації, яка знаходиться на електронних інформаційних системах та їх частинах, мобільних терміналах систем зв`язку, програмно-керованих пристроях для обробки інформації /комп`ютерах, ноутбуках, планшетах, тощо/, які є знаряддям для користування хмарним сервісом «Бітрікс», що використовується для організації незаконної роботи компанії та документів, які свідчать про незаконну діяльність міграційної компанії «Civito», щодо оформлення неправдивих документів клієнтам міграційної компанії «Civito», а саме працевлаштування іноземців ОСОБА_9 та ОСОБА_10 на території України.

06.04.2023 в ході проведення обшуку за адресою:

АДРЕСА_1 , за місцем мешкання заступника директора міграційної компанії «СІVІТО» ОСОБА_5 , виявлено та вилучено: мобільний телефон марки Іphone чорного кольору у чохлі червоного кольору, ІМЕІ1: НОМЕР_1 , з сім картою з абонентським номером НОМЕР_2 , ноутбук марки Apple, модель А2337, серія FVFV09LIQ6L4, які належать ОСОБА_5

06.04.2023 року постановою старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Київській області вилучені під час проведення обшуку майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0001124.

У вказаному кримінальному провадженні 06.04.2023 року ОСОБА_8 та 12.04.2023 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України.

Згідно з ст.ст.131, 132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України - арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Частиною 2 ст.170 КПК України регламентовано, що арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів (п.1); спеціальної конфіскації (п. 2); конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи (п.3); відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди (п. 4).

Згідно ч.3 статті 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до положень ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч.5 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально- правового характеру у виді конфіскації майна.

Відповідно до ч.2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

При цьому, слідчий суддя зазначає про те, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна, з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких є арешт майна.

Приймаючи до уваги вищевикладене та враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, за фактом вчинення якого розслідується кримінальне провадження та у межах якого подано дане клопотання, фактичні обставини кримінального провадження, а також те, що вказане майно цілком відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України, а отже обґрунтовано має правовий статус речового доказу, а також з урахуванням того, що санкція ч.3 ст.332 КК України передбачає додаткове покарання у виді конфіскації майна, а тому на переконання слідчого судді, є всі правові підстави для накладання арешту на вказане тимчасово вилучене майно, з метою забезпечення його збереження як речових доказів, проведення необхідних експертиз, та забезпечення конфіскацій майна.

Посилання представника власника щодо необґрунтованості клопотання слідчий суддя вважає неспроможними, оскільки як з матеріалів клопотання вбачається про належність вилученого майна до речових доказів, так і прокурором доведено вказані обставини в судовому засіданні.

Підстав сумніватись в співмірності такого обмеження права власності завданням кримінального провадження у слідчого судді не виникає.

При цьому, слідчий суддя не знаходить у висновках прокуратури при зверненні з клопотанням про накладення арешту на майно порушень вимог КПК України та чогось очевидно необґрунтованого та безпідставного.

Керуючись ст.ст.131, 132, 167, 170-174 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В :

Клопотання прокурора відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_6 про арешт тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001124 від 09.12.2020 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, - задовольнити.

Накласти арешт із забороною користування, розпорядження та відчуження на тимчасово вилучене майно 06.04.2023 під час обшуку квартири за місцем мешкання ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на: мобільний телефон, марки Іphone, чорного кольору у чохлі червоного кольору ІМЕІ1: НОМЕР_1 , з сім картою з абонентським номером НОМЕР_2 , та ноутбук марки Apple, модель А2337 серія FVFV09LIQ6L4.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга.

Відповідно до ст.174 КПК України арешт може бути скасований повністю чи частково за заявленим клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисників, законних представників, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутніми при розгляді питання про арешт майна. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчий суддя