Справа № 592/8671/23
Провадження № 1-кп/592/450/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2023 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Суми, ІПН НОМЕР_1 , громадянин України, із середньою-спеціальною освітою, офіційно не працює, одружений, має на утриманні 2 неповнолітніх дітей, мешканець АДРЕСА_1 , раніше судимий вироком Ковпаківського районного суду м. Суми від 31.05.2023 за ч.4 ст.185 КК України,

у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст.185, ч.1 ст.357 КК України, у кримінальному провадженні №0001442 від 03.05.2023,

з участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

у с т а н о в и в :

02.05.2023 близько 19:00 ОСОБА_4 у власних справах перебував за адресою: м. Суми, вул. Дмитра Косаренка, де побачив ОСОБА_6 , а поруч з ним на землі чоловічу тканеву сумку чорного кольору, в якій знаходилась банківська картка банку «ПУМБ» № НОМЕР_2 , емітована на ім`я ОСОБА_6 , паспорт виданий на ім`я ОСОБА_6 , пропуск на роботу та ідентифікаційний код. Розуміючи, що вказана банківська картка, паспорт та ідентифікаційний код належить сторонній особі, ОСОБА_4 , маючи умисел на привласнення офіційного документу, шляхом вільного доступу, з корисливих мотивів, підняв із землі вказану банківську картку АО «ПУМБ» № НОМЕР_2 , паспорт та ідентифікаційний код та поклав їх до кишені, таким чином привласнив зазначені документи.

У подальшому продовжуючи свою протиправну діяльність, реалізуючи свій злочинний намір, передбачаючи можливість настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді спричинення матеріальних збитків та бажаючи настання таких наслідків, користуючись тим, що потерпілий перебував у нетверезому стані і не спостерігав за його діями ОСОБА_4 діючи в умовах воєнного стану (введеного на території України Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 строком на 30 діб, в подальшому неодноразово продовженим та діючого по теперішній час), 02.05.2023 року близько 19:00, діючи таємно з корисливих мотив перебуваючи за адресою: м. Суми, вул. Дмитра Косаренка, здійснив крадіжку чоловічої тканевої сумки чорного кольору, в якій зберігались вищезазначені документи, яка матеріальної цінності для потерпілого не становить та маючи єдиний умисел на таємне, з корисливих мотивів викрадення грошових коштів з раніше привласненої банківської картки АО «ПУМБ» № НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_6 близько 05:11 03.05.2023 перебуваючи за адресою: м. Суми, вул. Металургів, б. 13, підійшов до банкомату та за допомогою банківської картки та пін-коду, який був зазначений на аркуші паперу, що зберігався поруч із банківською карткою в захисному чохлі, зняв грошові кошти у сумі 1800 гривень.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 за пред`явленим йому обвинуваченням винним себе визнав повністю, не оспорював обставин, викладених в обвинувальному акті, і суду показав, що він дійсно заволодів вказаним майном та грошовими коштами, оскільки образився на потерпілого, який, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, поводив себе некоректно. Пояснив, що щиро кається у вчиненому, намагався домовитися з потерпілим про відшкодування заподіяної шкоди, проте потерпілий не захотів з ним розмовляти. Просив звільнити його від відбування покарання з випробуванням.

Показання обвинуваченого щодо обставин, викладених в обвинувальному акті, є повними, послідовними, не містять протиріч, а тому визнаються належними доказами, які підтверджують пред`явлене ОСОБА_4 обвинувачення.

Визнавши на підставі ч.3 ст.349 КПК України недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, з`ясувавши правильне розуміння обвинуваченим змісту цих обставин, за відсутності сумнівів у добровільності його позиції, роз`яснивши йому, що у такому випадку він буде позбавлений права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку, враховуючи думку учасників судового провадження, суд обмежився допитом обвинуваченого, потерпілого та дослідженням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого.

За таких обставин, суд вважає вину ОСОБА_4 у пред`явленому обвинуваченні доведеною повністю.

Дії ОСОБА_4 щодо привласнення з корисливих мотивів офіційного документу банківської картки АО «Пумб» № НОМЕР_2 , паспорту та ідентифікаційного коду, виданих на ім`я ОСОБА_6 , суд кваліфікує за ч.1 ст.357 КК України, як привласнення офіційного документу.

Дії ОСОБА_4 щодо викрадення грошових коштів з раніше привласненої банківської картки суд кваліфікує за ч.4 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), кваліфікуючою ознакою якого є «вчинене в умовах воєнного стану».

При цьому суд враховує, що згідно примітки до ст.368 КК України під офіційним документом слід розуміти документи, що містять зафіксовану на будь-яких матеріальних носіях інформацію, яка підтверджує чи посвідчує певні події, явища або факти, які спричинили чи здатні спричинити наслідки правового характеру, чи може бути використана як документи - докази у правозастосовчій діяльності, що складаються, видаються чи посвідчуються повноважними (компетентними) особами органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, юридичних осіб незалежно від форми власності та організаційно-правової форми, а також окремими громадянами, у тому числі самозайнятими особами, яким законом надано право у зв`язку з їх професійною чи службовою діяльністю складати, видавати чи посвідчувати певні види документів, що складені з дотриманням визначених законом форм та містять передбачені законом реквізити.

Таким чином, паспорт та ідентифікаційний код також належать до офіційних документів; а враховуючи вимоги ч. 1, 3 ст.337 КПК України, відсутні правові підстави змінювати правову кваліфікацію дій ОСОБА_4 щодо заволодіння цими документами на ч.3 ст.357 КК України, зважаючи, що це жодним чином не покращує його становище.

Так само, зважаючи на вимоги ч.1 ст.337 КПК України, відсутні підстави для кваліфікації дій обвинуваченого щодо викрадення грошових коштів за кваліфікуючою ознакою «вчинена повторно».

Призначаючи покарання обвинуваченому у відповідності зі ст.65 КК України суд враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, обставини його вчинення, характер діяння, мотивацію даного кримінального правопорушення, особу винного, ставлення обвинуваченого до вчиненого ним діяння, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

ОСОБА_4 вчинив кримінальні правопорушення: які є злочином невеликої тяжкості та тяжким злочином; під час судового розгляду кримінального провадження щодо нього за скоєння аналогічного корисливого злочину (а.с. 43-46); щодо особи похилого віку ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) (а.с. 34). Крадіжку грошових коштів ОСОБА_4 скоїв наступного дня після заволодіння банківською карткою, що спростовує пояснення обвинуваченого про імпульсивне вчинення злочину. Обвинувачений на момент вчинення злочину був несудимою особою, має на утриманні 2 неповнолітніх дітей, на обліку у лікаря-нарколога та у лікаря-психіатра не перебуває (а.с.30-31), розкаявся у вчиненому, не приховував обставин вчинення злочину та висловив намір відшкодувати заподіяну шкоду.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 відповідно до ст.66 КК України, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та наявність на утриманні 2 неповнолітніх дітей.

Передбачених ст.67 КК України обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 , судом не встановлено.

При визначенні виду і розміру кримінального покарання суд також враховує, що одним із європейських стандартів кримінального судочинства є принцип «nulla poena sine lege» (ніякого покарання без закону), закріплений у ч. 1 ст. 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 «не може бути призначене суворіше покарання ніж те, що підлягало застосуванню на час вчинення кримінального правопорушення», а також принцип «пропорційності», коли призначене особі покарання є непропорційним втручанням держави у права людини (остаточне рішення ЄСПЛ від 30.01.2015 у справі «Швидка проти України» (Shvydka v. Ukraine), заява № 17888/12).

Згідно прецедентної судової практики ЄСПЛ «тяжкість вчиненого злочину не повинна бути основним визначальним фактором щодо покарання, а щодо ув`язнення та його строків акценти треба зміщувати в бік досягнення ресоціалізації», тобто незалежно від того, що вчинили злочинці, визнання їх людської гідності передбачає надання їм можливості ресоціалізувати себе за час відбування покарання з перспективою колись стати відповідальним членом вільного суспільства. При цьому, суд враховує автономну концепцію поняття «покарання» в усталеній судовій практиці ЄСПЛ, яка передбачає, що «покарання переслідує подвійну мету покарання і стримування від вчинення нових злочинів» (рішення від 09.10.2003 у справі «Езех и Коннорс проти Сполученого Королівства» (Ezeh and Connors v. UK), заяви № 39665/98, № 40086/98), хоча це не виключає, що покарання може бути спрямоване на досягнення кількох цілей, поряд з карою та запобіганням це може бути ще й відшкодування.

Враховуючи викладене, а також передбачені ст.65 КК України засади щодо призначення покарання, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, суд вважає за можливе призначити ОСОБА_4 за ч.4 ст.185 КК України покарання з застосуванням ст.69 КК України, перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції частини статті, у виді громадських робіт; за ч.1 ст.357 КК України ОСОБА_4 необхідно призначити покарання у виді штрафу в межах санкції частини статті, остаточне покарання визначити відповідно до ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, що цілком відповідає тяжкості вчиненого та особі обвинуваченого.

Саме таке покарання буде необхідним і достатнім для попередження вчинення ОСОБА_4 нових кримінальних правопорушень та досягнення визначеної ст.50 КК України мети покарання; підстави для звільнення обвинуваченого від відбування призначеного покарання з випробуванням не встановлені.

Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта у кримінальному провадженні (а.с. 32).

Долю речових доказів суд вирішує згідно з вимогами ст.100 КПК України.

Цивільний позов заявлений не був.

На підставі викладеного та керуючись ст. 368, 371, 374, 376, 392, 395 КПК України,

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України, та призначити йому покарання:

- за ч. 4 ст. 185 КК України з застосуванням ст. 69 КК України у виді громадських робіт на строк 240 (двісті сорок) годин;

- за ч. 1 ст. 357 КК України у виді штрафу у розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_4 визначити остаточне покарання у виді у громадських робіт на строк 240 (двісті сорок) годин.

На підставі ч.4 ст.70 КК України вирок Ковпаківського районного суду м. Суми від 31.05.2023, яким ОСОБА_4 засуджено за ч. 4 ст.185 КК України до позбавлення волі на строк 5 років, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 2 роки та покладенням обов`язків, передбачених ч.1 ст.76 КК України, - виконувати самостійно.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили ОСОБА_4 не обирати.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта для проведення експертизи в сумі 1195 грн.

Речові докази: чоловіча тканева сумка чорного кольору, паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_6 , ідентифікаційний код, довідку СМНВО «Інжиніринг», пропуск ПАО «Сумське НПО» на ім`я вищевказаного громадянина - після набрання вироком законної сили вважати повернутими власнику; накладений ухвалою слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 10.05.2023 (справа № 592/6082/23, провадження № 1-кс/592/2597/23) арешт скасувати.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Сумського апеляційного суду через Ковпаківський районний суд Сумської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а у разі її подання, якщо його не скасовано, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, а іншим учасникам судового провадження роз`яснити, що вони мають право отримати його копію в суді.

Суддя ОСОБА_1