УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 червня 2023 року

м. Київ

справа № 296/10034/17

провадження № 51-4897ск18

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати

Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув касаційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 , на ухвалу Житомирського апеляційного суду від 12 квітня 2023 року у кримінальному провадженні № 0000007 за обвинуваченням

ОСОБА_4 ,ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Донецьк, зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 258-3 та ч. 2 ст. 260 Кримінального кодексу України (далі - КК).

Зміст судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини

Вироком Корольовського районного суду м. Житомира від 17 жовтня 2022 року ОСОБА_4 визнано винуватим та засуджено до покарання у виді позбавлення волі за: ч. 1 ст. 258-3 КК - на строк 12 років з конфіскацією всього майна; за ч. 2 ст. 260 КК - на строк 6 років.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК за сукупністю злочинів ОСОБА_4 призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 12 років з конфіскацією всього майна.

Згідно з вироком суду ОСОБА_4 засуджений за те, що він, не сприймаючи державну владу України, підтримуючи злочинні наміри діючої на території Донецької області терористичної організації «Донецька Народна Республіка» (далі - «ДНР»), будучи обізнаним про її протиправну діяльність, добровільно вступив до її підрозділів та брав активну участь в її діяльності за таких обставин.

Так, керівниками терористичних груп, що діяли на території окремих районів Донецької області, 7 квітня 2014 року з метою продовження здійснення терористичної діяльності шляхом об`єднання цих груп у стійке об`єднання трьох і більше осіб з чітким розподілом функцій, встановленням правил поведінки, обов`язкових для цих осіб під час підготовки і вчинення терористичних актів, утворено злочинну організацію «ДНР», яка відповідно до абз. 19 ст. 1 Закону України «Про боротьбу з тероризмом», є терористичною та видано «Акт про проголошення державної самостійності «ДНР».

Для реалізації загального злочинного умислу, спрямованого на зміну меж території та державного кордону України шляхом відокремлення від України території Донецької області на порушення порядку, встановленого Конституцією України, у складі терористичної організації «ДНР» утворено так звані «політичний» та «силовий» блоки. Терористична організація «ДНР» має стабільний склад лідерів, які підтримують між собою тісні стосунки, централізоване підпорядкування учасників «політичного» та «силового» блоку лідерам організації, а також план злочинної діяльності та чіткий розподіл функцій учасників щодо його досягнення. Учасники «ДНР» займаються вчиненням терористичних актів, залякуванням населення, вбивством громадян та інших тяжких і особливо тяжких злочинів.

На виконання загального злочинного умислу учасники терористичної організації «ДНР» на території окремих районів Донецької області вчинили збройні напади на установи органів місцевого самоврядування, будівлі правоохоронних та інших державних органів, захопивши їх, та взяли під контроль зазначені території.

З метою захисту територіальної цілісності України 13 квітня 2014 року Радою національної безпеки і оборони України прийнято рішення «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України», яке введено в дію Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» № 405/2014 від 14 квітня 2014 року, відповідно до якого на території України розпочато антитерористичну операцію (далі - АТО).

Наказом керівника Антитерористичного центру при СБ України № 33/6/9 від 7 жовтня 2014 року районами проведення АТО визначено території Донецької та Луганської областей. До проведення АТО, згідно зі ст. 4 Закону України «Про боротьбу з тероризмом», залучено підрозділи Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України та інших суб`єктів боротьби з тероризмом.

На учасників «силового» блоку терористичної організації «ДНР» (не передбачених законом збройних та воєнізованих формувань), відповідно до плану спільних злочинних дій, покладаються, зокрема, такі обов`язки:

- захоплення населених пунктів, будівель, військових частин та інших об`єктів на території Донецької області;

- вчинення терористичних актів та диверсій на території України; захоплення зброї чи заволодіння у інший спосіб боєприпасами, вибуховими речовинами, військовою технікою, транспортними засобами, а також будівництво укріплень з метою протидії діяльності осіб, залучених до проведення антитерористичної операції та забезпечення власної злочинної діяльності;

- організація та ведення збройного опору, незаконної протидії та перешкоджання виконанню службових обов`язків співробітниками правоохоронних органів України і військовослужбовцями Збройних Сил України, залученими до проведення антитерористичної операції;

- вербування нових учасників до складу «силового» блоку «ДНР» та керівництво їх діями.

Чисельні злочини, вчинені представниками терористичної організації «ДНР» або за їх участі, відображені у зверненнях Верховної Ради України до міжнародних організацій та іноземних держав щодо визнання «ДНР» терористичною організацією. Зокрема, у зверненні до Організації Об`єднаних Націй, Європейського Парламенту, Парламентської Асамблеї Ради Європи, Парламентської Асамблеї НАТО, Парламентської Асамблеї ОБСЄ, Парламентської Асамблеї ГУАМ, національних парламентів держав світу про визнання Російської Федерації державою-агресором, затвердженому Постановою Верховної Ради України від 27 січня 2015 року за № 129- VIII, та зверненні до Європейського Парламенту, Парламентської Асамблеї Ради Європи, національних парламентів держав-членів ЄС, США, Канади, Японії та Австралії щодо масового розстрілу людей під Волновахою в Україні, затвердженому Постановою Верховної Ради України від 14 січня 2015 року за № 106-VІІІ, Постанові Верховної Ради України «Про Заяву Верховної Ради України «Щодо протидії поширенню підтриманого Російською Федерацією міжнародного тероризму» від 22 липня 2014 року за № 1597-VІІ, Постанові Верховної Ради України «Про Заяву Верховної Ради України «Про відсіч збройній агресії Російської Федерації та подолання її наслідків» від 21 квітня 2015 року за № 337-VIII, Постанові Верховної Ради України «Про Заяву Верховної Ради України «Про трагічну загибель людей внаслідок терористичного акту над територією України» від 22 липня 2014 року за № 1596-VІІ, Постанові Верховної Ради України «Про Заяву Верховної Ради України «Про визнання Україною юрисдикції Міжнародного кримінального суду щодо скоєння злочинів проти людяності та воєнних злочинів вищими посадовими особами Російської Федерації та керівниками терористичних організацій «ДНР» та «ЛНР», які призвели до особливо тяжких наслідків та масового вбивства українських громадян» від 4 лютого 2015 року за № 145VІІІ.

У березні 2015 року ОСОБА_4 , перебуваючи на території Донецької області, будучи достовірно обізнаним про вищевказану злочинну діяльність терористичної організації «ДНР» став її учасником, вступивши до лав підрозділу - «Окремий розвідувальний батальйон морської піхоти «ІНФОРМАЦІЯ_2» 1 Армійського корпусу Міністерства оборони Донецької Народної Республіки» (військова частина НОМЕР_1 , далі - ОРБ «ІНФОРМАЦІЯ_2»). У складі зазначеного підрозділу терористичної організації «ДНР» ОСОБА_4 діяв на посаді кулеметника до грудня 2016 року.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, яка полягає в участі у терористичній організації «ДНР», ОСОБА_4 15 грудня 2016 року, перебуваючи на території Донецької області, вступив до лав її підрозділу - «Військової частини НОМЕР_2 Республіканської Гвардії Донецької Народної Республіки» (далі - в/ч НОМЕР_2 РГ ДНР), у складі якого діє дотепер.

Будучи учасником вказаних підрозділів терористичної організації «ДНР» ОСОБА_4 використовував позивний « ОСОБА_6 ».

Водночас установлено, що не передбачені законом збройні формування ОРБ «ІНФОРМАЦІЯ_2» та в/ч НОМЕР_2 РГ ДНР мають організовану структуру військового типу з притаманними їй ознаками, а саме: єдиноначальність, підпорядкованість, чітку ієрархічність та дисципліну; у них проводиться військова, стройова та фізична підготовка; незаконно мають на озброєнні придатні для використання вогнепальну зброю, бойові припаси, вибухівку.

Особовий склад ОРБ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » та в/ч НОМЕР_2 РГ ДНР використовує військову техніку та інше військове майно. Учасникам указаних не передбачених законом збройних формувань присвоюються військові звання та вони призначаються на військові посади.

За ОРБ «ІНФОРМАЦІЯ_2» та в/ч НОМЕР_2 РГ ДНР закріплено окремі знаки розрізнення, бойові прапори, бланки, печатки, військові квитки. До складу ОРБ «ІНФОРМАЦІЯ_2» входять такі підрозділи: штаб, відділення особистої охорони командира, 1-а розвідувальна рота, 2-а розвідувальна рота, рота мінометників, рота радіолокаційної розвідки, група швидкого реагування, медичний підрозділ, взвод забезпечення.

До складу в/ч НОМЕР_2 РГ ДНР входять такі підрозділи: загін спеціального призначення, 1-й мотострілецький батальйон, 2-й мотострілецький батальйон, змішаний артилерійський дивізіон, рота матеріально-технічного забезпечення та управління.

Вищевказані підрозділи збройних формувань ОРБ «ІНФОРМАЦІЯ_2» та в/ч НОМЕР_2 РГ ДНР підпорядковуються відповідним командирам та їх заступникам.

Керівниками ОРБ «ІНФОРМАЦІЯ_2» та в/ч НОМЕР_2 РГ ДНР визначено механізм вступу до них, порядок проходження служби, в кожному структурному підрозділі ставляться завдання щоденної діяльності, які полягають в збройному опорі правоохоронним органам України і Збройним Силам України, знищенні їх живої сили і матеріальних засобів, а також скоєнні інших тяжких і особливо тяжких злочинів.

ОСОБА_4 в період з березня 2015 року по грудень 2016 року, будучи учасником ОРБ «ІНФОРМАЦІЯ_2» та в період з 15 грудня 2016 року по даний час, перебуваючи на території Донецької області, відповідно до своїх функціональних обов`язків, чинив збройний опір та незаконну протидію виконанню службових обов`язків співробітниками правоохоронних органів України і військовослужбовцями Збройних Сил України, залученими до проведення АТО, шляхом безпосередньої участі у бойових діях проти них; здійснював бойові чергування на позиціях даних збройних формувань та у місцях їх постійної дислокації.

Житомирський апеляційний суд ухвалою від 12 квітня 2023 року вирок Корольовського районного суду м. Житомира від 17 жовтня 2022 року стосовно ОСОБА_4 залишив без змін.

Вимоги, викладені в касаційній скарзі, та узагальнені доводи особи, яка її подала

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_5 просить скасувати ухвалу Житомирського апеляційного суду від 12 квітня 2023 року і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Обґрунтовуючи вимогу, вказує, що розгляд провадження в суді апеляційної інстанції відбувся за відсутності ОСОБА_4 .

Крім того, захисник зазначає, що жодним нормативним актом не визначено списку організацій Донецької чи Луганської областей, які були б визнані терористичними хоча б однією державою або міжнародною організацією, як і відсутні рішення міжнародної судової установи або остаточні рішення ВСУ про визнання «ДНР» чи «ЛНР» терористичними організаціями, які б мали преюдиційне значення.

Також касатор зауважує, що телефонні спілкування стосовно суспільно-політичної ситуації не є доказом наявності в діях особи кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК, оскільки особа має право висловлювати свої думки та ділитися ними з оточуючими.

Стверджує захисник і про невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок суворості.

Встановлені обставини та мотиви Верховного Суду

Згідно з ч. 1 ст. 433 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

З огляду на наведене положення процесуального закону суд касаційної інстанції є судом права, а не факту. Неповнота судового розгляду та невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження не є підставою для перегляду судових рішень у касаційному порядку. Під час перевірки доводів, наведених у касаційній скарзі, Верховний Суд керується фактичними обставинами, установленими місцевим та апеляційним судами.

Відповідно до ч. 2 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Доведеності винуватості засудженого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 260 КК, за обставин, установлених та перевірених місцевим судом, та правильності кваліфікації його дій за указаною статтею Верховний Суд не перевіряє, оскільки законності й обґрунтованості судових рішень у цій частині сторона захисту не оскаржує.

Водночас не є слушними доводи касатора щодо відсутності підстав для засудження ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 258-3 КК та невідповідності призначеного засудженому покарання внаслідок суворості з огляду на нижченаведене.

Так, Житомирський апеляційний суд, переглядаючи кримінальне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_5 , дав належну оцінку викладеним в апеляційній скарзі доводам сторони захисту щодо наявності правових підстав для закриття кримінального провадження за ч. 1 ст. 258-3 КК та пом`якшення призначеного покарання за ч. 2 ст. 260 КК та обґрунтовано відмовив у їх задоволенні.

Мотивуючи рішення, апеляційний суд вказав, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_4 в участі у терористичній організації та участі в діяльності непередбаченого законом збройного формування, обґрунтувавши це належним чином у вироку з посиланням на докази та надавши їм відповідну оцінку, зокрема:

- протоколу за результатами проведення негласного оперативно-розшукового заходу (далі-НОРЗ) № 21/276 від 15 лютого 2017 року, відповідно до якого у період з 05 до 19 вересня 2016 року проведено Н0РЗ - зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж стосовно ОСОБА_4 за номером мобільного зв`язку НОМЕР_3 , що перебуває у його постійному користуванні. Відображеними у протоколі розмовами підтверджено, що володільцем телефонного номеру є ОСОБА_4 , який використовує позивний « ОСОБА_6 » та що останній проходить службу в незаконному збройному формуванні «ІНФОРМАЦІЯ_2»;

- відеозапису на оптичному диску № 21/49 від 27 вересня 2016 року, на якому містяться аудіозаписи розмов, описаних в проколі НОРЗ № 21/276 від 15 лютого 2017 року, отримані під час здійснення негласного оперативно-розшукового заходу;

- протоколам пред`явлення особи для впізнання за голосом від 20 квітня та 01 червня 2017 року за участю свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , понятих, відповідно до яких свідки за пред`явленими аудіозаписами (отриманими під час НОРЗ) впізнали по голосу ОСОБА_4 ;

- протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 01 червня 2017 року, за участю свідка ОСОБА_8 та понятих, відповідно якого свідок серед осіб, зображених на пред`явлених фотокартках впізнав ОСОБА_4 , як учасника ОРБ «ІНФОРМАЦІЯ_2» з позивним « ОСОБА_6 », який брав участь у бойових діях проти українських військових в районі с. Заіченко, що поряд з с. Комінтернове біля с. Саханка та с. Широкине (район м. Маріуполя та м. Новоазовська) в період травня-червня 2015 року;

- протоколам огляду інтернет-ресурсу «Google maps» від 30 травня та 01 червня 2017 року, проведеного за участю свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_8 відповідно, згідно з якими кожним з них окремо вказав на картах постійне місце дислокації «ОРБ «ІНФОРМАЦІЯ_2» (приміщення і військова кафедра інституту в АДРЕСА_1 ), який знаходився навпроти парку «Кованих фігур» поряд з будівлею Донецької міської ради;

- протоколу огляду інтернет-ресурсу « ІНФОРМАЦІЯ_3 » від 12 квітня 2017 року з додатками, згідно яких установлено, що на відповідному ресурсі (посилання ІНФОРМАЦІЯ_4 міститься інформація та фотозображення ОСОБА_4 , що підтверджують його участь у збройних формуваннях терористичної організації «ДНР»;

- висновку експерта № 1/1651 від 10 жовтня 2017 року за результатами проведення судової портретної експертизи, згідно з яким на представлених для дослідження фотозображеннях та фотознімку, що міститься у обліковій картці особи (до паспорту громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_4 на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) зображена одна і та ж особа;

- протоколу за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії - зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж № НОМЕР_5 від 19 травня 2017 року, згідно з яким з 20 квітня до 05 травня 2017 року проведено негласну слідчу дію - зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж стосовно ОСОБА_4 за номером: мобільного зв`язку НОМЕР_3 , що перебуває у постійному одноосібному користуванні останнього. Відображеними у протоколі розмовами встановлено, що ОСОБА_4 звільнився з «ОРБ «ІНФОРМАЦІЯ_2» та продовжує проходити службу в іншому збройному формуванні ДНР (в/ч НОМЕР_6 , « ІНФОРМАЦІЯ_5 »);

- інформації на оптичному диску № 21 /69 від 05 травня 2017 року, на якому містяться аудіозаписи розмов, описаних в проколі НСРД № 21/885 від 05 лютого 2018 року, отримані під час здійснення негласної слідчої дії;

- протоколах за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії - зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж № 21/1248 від 17 липня 2017 року, а також № 21/2118 від 09 листопада 2017 року згідно з якими у період часу з 05 до 25 травня 2017 року та з 05 до 06 листопада 2017 року відповідно проведено негласні слідчі дії - зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж стосовно ОСОБА_4 за номером мобільного зв`язку НОМЕР_3 , що перебуває у постійному одноосібному користуванні останнього. Відображеними у протоколах розмовами встановлено, що ОСОБА_4 продовжує проходити службу у збройному формуванні ДНР;

- оптичні диски № 21/70 від 25 травня 2017 року та № 21/102 від 08 листопада 2017 року на яких містяться аудіозаписи розмов, описаних в проколі НСРД № 21/1248 від 17 липня 2017 року та № 21/102 від 08 листопада 2017 року відповідно, отримані під час здійснення негласних слідчих дій;

- протоколу тимчасового доступу до речей і документів від 11 травня 2017 року з додатком (описом вилучених речей), яким зафіксовано вилучення інформації оператора мобільного зв`язку ПрАТ «ВФ Україна» по номеру мобільного зв`язку НОМЕР_3 ;

- протоколу огляду оптичного носія з інформацією оператора мобільного зв`язку ПрАТ «ВФ Україна» від 20 листопада 2017 року, згідно з яким у період з 01 січня 2016 року до 13 квітня 2017 року з`єднання абонентського номеру НОМЕР_3 (використовується ОСОБА_4 ) відбувалися в зоні дії базових станцій, розташованих у населених пунктах у безпосередній близькості до лінії розмежування з тимчасово непідконтрольною органам державної влади України територією Донецької області у районі проведення антитерористичної операції. Крім того, інформацією оператора мобільного зв`язку підтверджено факти проведення розмов, зафіксованих у ході проведення НОРЗ та НСРД щодо ОСОБА_4 ;

- протоколу тимчасового доступу до речей і документів від 20 листопада 2017 року з додатком (описом вилучених речей), яким зафіксовано вилучення інформації оператора мобільного зв`язку ПрАТ «ВФ Україна» за номером мобільного зв`язку НОМЕР_3 за період з 01 березня до 31 грудня 2015 року та з 14 квітня 2017 року до 10 листопада 2017 року;

- протоколу огляду від 20 листопада 2017 року, згідно з яким на оптичному носії інформації з інформацією оператора мобільного зв`язку ПрАТ «ВФ Україна» зафіксовано, що у періоди з 01 березня до 31 грудня 2015 року та з 01 квітня до 10 листопада 2017 року з`єднання абонентського номеру НОМЕР_3 (використовується ОСОБА_4 ) відбувалися в зоні дії базових станцій, розташованих у населених пунктах на тимчасово непідконтрольній органам державної влади України території Донецької області у районі проведення антитерористичної операції та у безпосередній близькості до лінії розмежування з тимчасово непідконтрольною органам державної влади України територією Донецької області в районі проведення антитерористичної операції. Крім того, інформацією оператора мобільного зв`язку підтверджено факти проведення розмов, зафіксованих під час проведення НСРД щодо ОСОБА_4 ;

- протоколу огляду інтернет-ресурсів від 31 жовтня 2017 року, згідно з яким здійснено огляд інформації інтернет-ресурсів, на яких містяться відомості щодо не передбаченого законом збройного формування «ОРБ ІНФОРМАЦІЯ_2», зокрема сторінки сайту ІНФОРМАЦІЯ_6 , яка містить публікацію з описом, історією створення та функціонування відповідного НЗФ, підтверджуючі фото- та відеоматеріали, у тому числі щодо наявності вогнепального озброєння, військової техніки, шевронів, тактичних знаків тощо, а також сторінки ресурсу livejoumal.com, де міститься схожа інформація та фотозображення;

- протоколу огляду від 22 листопада 2017 року (з додатком - оптичним диском), яким зафіксовано проведення огляду відеозапису, розміщеного на відеохостингу «Youtube» в мережі Інтернет під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_7 », у якому зображено обставини проголошення особами від імені обласної ради Донецької області про «створення суверенної держави «Донецька Народна Республіка» та голосування за проведення так званого «всеобласного референдума» 11 травня 2014 року з питанням «чи підтримуєте ви рішення о проголошенні державної самостійності Донецької Народної Республіки?»;

- протоколу огляду від 23 листопада 2017 року (з додатком - оптичним диском), яким зафіксовано проведення огляду відеозаписів, розміщених на відеохостингу «Youtube» в мережі Інтернет, на яких зображено проведення в ОРБ «ІНФОРМАЦІЯ_2» 1 АК МО ДНР військової та фізичної підготовки;

- протоколу огляду від 20 листопада 2017 року (з додатком - оптичним диском), згідно з яким проведено огляд відеозаписів, розміщених на відеохостингу "Youtube" в мережі Інтернет, у яких містяться відомості про збройне формування ДНР під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_5 » (в/ч НОМЕР_2 );

- протоколу огляду від 16 травня 2017 року (з додатком - оптичним диском), згідно якого проведено огляд інформації, що міститься в соціальній мережі «Вконтакте» у групі з назвою « ІНФОРМАЦІЯ_2 ». Зокрема, виявлено фотозображення групи осіб у військовій формі зі знаками розрізнення НЗФ «ОРБ ІНФОРМАЦІЯ_2», серед яких встановлено ОСОБА_4 у нижньому ряді крайнім ліворуч, сидячи, у військовій формі одягу, без головного убору. На фото прикріплений герб НЗФ «ІНФОРМАЦІЯ_2»;

- листу ГУ ДМС України в Донецькій області № 6473/4 від 21 червня 2017 року з додатком - обліковою карткою особи (до паспорту громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_4 ) на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Не встановив апеляційний суд і підстав для задоволення доводів захисника щодо непідтвердження того факту що «ДНР» є терористичною організацією з огляду на таке.

Зі змісту положень ст. 1 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» слідує, зокрема, що:

терористична організація - стійке об`єднання трьох і більше осіб, яке створене з метою здійснення терористичної діяльності, у межах якого здійснено розподіл функцій, встановлено певні правила поведінки, обов`язкові для цих осіб під час підготовки і вчинення терористичних актів. Організація визнається терористичною, якщо хоч один з її структурних підрозділів здійснює терористичну діяльність з відома хоча б одного з керівників (керівних органів) усієї організації.

терористична діяльність - діяльність охоплює: планування, організацію, підготовку та реалізацію терористичних актів; підбурювання до вчинення терористичних актів, насильства над фізичними особами або організаціями, знищення матеріальних об`єктів у терористичних цілях; організацію незаконних збройних формувань, злочинних угруповань (злочинних організацій), організованих злочинних груп для вчинення терористичних актів, так само як і участь у таких актах; вербування, озброєння, підготовку та використання терористів; пропаганду і поширення ідеології тероризму; пропаганду російського нацистського тоталітарного режиму, збройної агресії Російської Федерації як держави-терориста проти України; проходження навчання тероризму; перетинання державного кордону України з терористичною метою; фінансування та інше сприяння тероризму.

терористичний акт - злочинне діяння у формі застосування зброї, вчинення вибуху, підпалу чи інших дій, відповідальність за які передбачена статтею 258 КК.

Терористичні організації створюються для вчинення діянь, передбачених ст. 258 КК, а також інших злочинів терористичної спрямованості, тобто діянь, спрямованих на залякування населення з метою спонукання держави, міжнародної організації, фізичної чи юридичної особи до прийняття чи відмови від прийняття будь - якого рішення. При цьому саме фактором цілеспрямованого залякування населення як засобу досягнення поставленої мети злочини терористичної спрямованості відрізняються від інших споріднених злочинів.

При цьому терористична організація, на відміну від терористичної групи, створюється для здійснення терористичної діяльності на постійній основі на невизначений проміжок часу.

Суд також врахував, що ознаки діяльності «ДНР», як терористичної організації, підтверджуються зверненнями Верховної Ради України до Організації Об`єднаних Націй, Європейського Парламенту, Парламентської Асамблеї Ради Європи, Парламентської Асамблеї НАТО, Парламентської Асамблеї ОБОЄ, Парламентської Асамблеї ГУАМ, національних парламентів держав світу про визнання Російської Федерації державою-агресором, які затверджено постановою Верховної Ради України від 27 січня 2015 року; заявою Верховної Ради України «Про визнання Україною юрисдикції Міжнародного кримінального суду щодо скоєння злочинів проти людяності та воєнних злочинів вищими посадовими особами Російської Федерації та керівниками терористичних організацій «ДНР» та «ЛНР», які призвели до особливо тяжких наслідків та масового вбивства українських громадян», схваленою постановою Верховної Ради України від 4 лютого 2015 року; заявою Верховної Ради України «Про відсіч збройній агресії Російської Федерації та подолання її наслідків», схваленою постановою Верховної Ради України від 21 квітня 2015 року, в яких «ДНР» визначено терористичною організацією.

За системним аналізом положень Закону України «Про боротьбу з тероризмом» та статей 258, 258-3 КК, як вчинення окремого терористичного акту, так і діяльність терористичної організації здійснюються із метою, визначеною у ст. 258 КК, відсутність якої унеможливлює віднесення певної діяльності до терористичної, внаслідок чого встановлення у кримінальному провадженні передбачених у ст. 1 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» ознак певної організації та відповідної мети її діяльності є підставою для визнання такої діяльності терористичною. Таке визнання здійснюється судом у конкретному провадженні на підставі наявних матеріалів і при цьому не вимагається існування окремого судового рішення, рішення органу законодавчої чи виконавчої влади про визнання діяльності терористичною для притягнення особи до кримінальної відповідальності за статтею 258-3 КК, оскільки ст. 24 Закону України «Про боротьбу з тероризмом», не визначає обов`язкові ознаки терористичної організації, а лише передбачає один із правових наслідків визнання такої організації терористичною шляхом її ліквідації.

Крім того, встановлення у кримінальному провадженні передбачених у ст. 1 Закону складових елементів терористичної організації (наявність стійкого об`єднання трьох і більше осіб; розподіл функцій між цими особами; існування обов`язкових правил поведінки при підготовці та вчиненні терористичних актів) та відповідної мети її діяльності (порушення громадської безпеки, залякування населення, провокації воєнного конфлікту, міжнародного ускладнення, вплив на прийняття рішень, вчинення або не вчинення дій органами державної влади та місцевого самоврядування) є підставою для визнання відповідної діяльності терористичною.

Також, колегія суддів Верховного Суду зауважує, що з матеріалів провадження за скаргою вбачається, що розгляд провадження у суді апеляційної інстанції відбувся за відсутності ОСОБА_4 , оскільки провадження за його обвинуваченням здійснено в порядку спеціального судового провадження (in absentia).

Не є слушними і твердження захисника щодо суворості призначеного ОСОБА_4 покарання.

Згідно зі ст. 50 КК покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами.

Відповідно до вимог ст. 65 КК особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Згідно зі ст. 414 КПК невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або суворість.

Термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної чи касаційної інстанції, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті, видом та розміром покарання й тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги під час призначення покарання.

Так, із оскаржуваної ухвали апеляційного суду вбачається, що суд першої інстанції, призначаючи ОСОБА_4 покарання, зважив на тяжкість вчинених злочинів, один із яких відповідно до ст. 12 КК є особливо тяжким, їх направленість проти громадської безпеки, те, що вони мають значну суспільну небезпеку, а тому призначив покарання у виді позбавлення волі в межах санкцій частин статей, що передбачають відповідальність за ці злочини, а також застосував додаткове покарання у виді конфіскації майна, оскільки сторона обвинувачення довела, що така діяльність була пов`язана, крім іншого, з матеріальним збагаченням обвинуваченого, а тому додаткове покарання призначено з дотриманням приписів ст. 59 КК.

Зазначені вище обставини, на переконання Верховного Суду, свідчать, що призначене місцевим судом ОСОБА_4 покарання є законним, справедливим та співмірним характеру вчинених дій, а тому Суд не вважає таке покарання явно несправедливим через суворість.

Отже, висновки апеляційного суду є обґрунтованими та належним чином мотивованими. Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам статей 370,419 КПК, у ній наведено достатні обґрунтування та мотиви, якими керувався цей суд, ухвалюючи рішення.

З урахуванням наведеного Касаційний кримінальний суд у складі Верховного Суду дійшов висновку, що ухвалу апеляційного суду постановлено відповідно до вимог кримінального процесуального закону.

Пунктом 2 ч. 2 ст. 428 КПК передбачено, що суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для її задоволення немає.

Ураховуючи викладене, Верховний Суд згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК відмовляє у відкритті касаційного провадження.

На цих підставах Верховний Суд постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника засудженого ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 , на ухвалу Житомирського апеляційного суду від 12 квітня 2023 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3