Справа №: 486/1852/21 Провадження № 1-в/486/17/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2023 року Южноукраїнський міський суд Миколаївської області

у складі: головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника органу пробації ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Южноукраїнськ Миколаївської області матеріали справи за поданням провідного інспектора Вознесенського відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганський та Херсонській областях про звільнення від відбування покарання

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Южноукраїнськ, Вознесенського району, Миколаївської області, неодруженого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого 31.01.2022 Южноукраїнським міським судом Миколаївської області за ч. 1 ст. 122 КК України до 1 року 6 місяців обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік

у зв`язку із закінченням іспитового строку,-

В С Т А Н О В И В:

У провадження Южноукраїнського міського суду Миколаївської області надійшло поданням провідного інспектора Вознесенського відділу філії ДУ «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганський та Херсонській областях про звільнення від відбування покарання ОСОБА_5 у зв`язку із закінченням іспитового строку.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання органу пробації на підставі того, що не можливо встановити місцезнаходження засудженого ОСОБА_5 .

Представник Вознесенського відділу філії ДУ «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганський та Херсонській областях ОСОБА_4 підтримала подання, просила його задовольнити.

Засуджений ОСОБА_5 у судові засідання не з`являється, встановити його місцезнаходження не надається можливим.

Натомість жодних відомостей про вжиті заходи щодо встановлення місцезнаходження засудженого не надходило, явка засудженого до суду не була забезпечена.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 Кримінального кодексу України покарання має на меті не тільки кару, але й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Саме виправлення та ресоціалізації засуджених є одними з головних елементів мети виконання покарання.

Відповідно до ст. 6 Кримінально-виконавчого кодексу України виправлення засудженого визначається як процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Під ресоціалізацією слід розуміти свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві.

Необхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого. Метою та ціллю виправлення є адаптація до життя в нормальному суспільстві особи, чиї помисли та інтереси спрямовані проти самого суспільства, незважаючи на всі застосовані до неї заходи виправлення.

Згідно з частиною 3 статті 75 Кримінального кодексу Україниу випадках, передбачених частинами першою, другою цієї статті, суд ухвалює звільнити засудженого від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Положення ч. 1 ст. 78 Кримінального кодексу України спрямоване на стимулювання засудженого до законослухняної поведінки та виправлення. Якщо протягом іспитового строку засуджений довів своє виправлення, то суд зобов`язаний звільнити засудженого від призначеного йому покарання. Кримінальний кодекс не передбачає можливості звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням до закінчення іспитового строку.

Вимогами ч. 2 ст. 165 КВК України передбачено, що після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового злочину, за поданням уповноваженого органу з питань пробації звільняється судом від призначеного йому покарання, нагляд припиняється і засуджений знімається з обліку в зазначеному органі.

Відповідно до ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 КПК, має право вирішувати такі питання, зокрема, про звільнення від призначеного покарання з випробуванням після закінчення іспитового строку.

Згідно з ч. 5 ст. 534 КПК процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у кримінальному провадженні, вирішує суддя суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 539 КПК питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

При вирішенні питання про наявність чи відсутність підстав для звільнення засудженого від відбування призначеного покарання, у зв`язку із закінченням іспитового строку, суд повинен пересвідчитись чи виконав покладені на нього обов`язки засуджений в період іспитового строку, чи дотримувався він відповідної позитивної поведінки під час іспитового строку, а також чи не вчинив нового кримінального правопорушення.

Суд зазначає, що іспитовий строк є визначеним проміжком часу, протягом якого здійснюється контроль за засудженим. В разі закінчення такого строку орган пробації може звернутись до суду лише з поданням про звільнення від покарання засудженої особи, якщо буде встановлено, що протягом такого іспитового строку компетентним органом фактично не було доведено, що засуджена особа вчинила новий злочин, системно вчиняла адміністративні правопорушення або порушувала покладені на неї обов`язки.

Суд, вивчивши матеріали справи, дійшов висновку про необхідність відмови у задоволенні цього подання та повернення матеріалів Вознесенського відділу філії ДУ «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганський та Херсонській областях для вжиття заходів щодо встановлення місцезнаходження засудженого.

При цьому суд виходить з наступного.

Наведене подання підлягає розгляду в порядку, визначеному статтями 537, 539 КПК України. Як витікає зі змісту цих статей, обов`язок повідомити суду місце знаходження засудженої особи, або забезпечення її явки до суду, покладається на ініціатора подання Вознесенського відділу філії ДУ «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганський та Херсонській областях.

Відповідно до ч. 1 ст. 164 Кримінально-виконавчого Кодексу органи, що здійснюють нагляд за поведінкою осіб, звільнених від відбування покарання з випробуванням мають можливість, між іншим, організувати першочергові заходи з виявлення засуджених, місцезнаходження яких невідоме; звернутися до відповідних правоохоронних органів щодо розшуку засуджених, місцезнаходження яких невідоме; здійснити інші повноваження, передбачені цим Кодексом та Законом України «Про пробацію».

Як вбачається з матеріалів справи, в порушення вимог КВК України, будь-яких процесуальних дій відносно засудженого ОСОБА_5 органом пробації не проводилось.

Відповідні дані, щодо місця перебування засудженого ОСОБА_5 суду не надані. Будь-які дії на встановлення місцезнаходження ОСОБА_5 , не проводились.

З наданих матеріалів вбачається, що провідному інспектору відділу пробації взагалі не відоме місцезнаходження ОСОБА_5 , а вжитих заходів виявилося не достатньо для встановлення місця знаходження засудженого.

Отже, подання Вознесенського відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганський та Херсонській областях підлягає залишенню без задоволення, а матеріали особової справи підлягають поверненню для вжиття заходів щодо встановлення місцезнаходження засудженого.

Керуючись статтями 376, 395, 537, 539 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні подання провідного інспектора Вознесенського відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганський та Херсонській областях про звільнення від відбування покарання ОСОБА_5 у зв`язку із закінченням іспитового строку - відмовити.

Повернути матеріали особової справи № 63/ЗВП/2023 відносно ОСОБА_5 до Вознесенського відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганський та Херсонській областях для вжиття заходів щодо встановлення місцезнаходження засудженого ОСОБА_5 .

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Южноукраїнського міського суду Миколаївської області протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя Южноукраїнського

міського суду ОСОБА_6