ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1848/23 Справа № 208/7924/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0001991, від 03 жовтня 2022 року, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 06 жовтня 2022 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактичне місце мешкання: АДРЕСА_2 , раніше судимого: 09.12.2011 Заводським районним судом м. Дніпродзержинська за ч. 1 ст. 121 КК України до 5 років позбавлення волі, звільнений 11.06.2014 на підставі ст. 4 Закону України «Про амністію у 2014 році»,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 190 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 06 жовтня 2022 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 190 КК України, та призначено йому покарання: за ч.2 ст. 185 КК України - у виді 2 років позбавлення волі; за ч. 3 ст. 185 КК України - у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі; за ч. 2 ст. 186 КК України - у виді 5 років позбавлення волі; за ч. 2 ст. 190 КК України - у виді 1 року позбавлення волі. Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно призначено ОСОБА_7 до відбуття покарання у виді 6 років позбавлення волі.

Згідно з обставинами, встановленими судом, ОСОБА_7 , будучи особою, яка раніше вчинила кримінальне правопорушення передбачене ст. 185 КК України, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та знов вчинив низку кримінальних правопорушень проти чужої власності за наступних обставин.

29.09.2019, приблизно о 11.30 годині, ОСОБА_7 перебуваючи біля кафе-бару «Стара Фортеця», розташованого за адресою: Дніпропетровська область, м. Кам`янське, пр. Василя Стуса, 13-А, побачив раніше незнайомого йому ОСОБА_11 , в якого у лівому внутрішньому кармані куртки помітив мобільний телефон.

Реалізовуючи свій раптово виниклий протиправний умисел, спрямований на відкрите, із корисливого мотиву викрадення у ОСОБА_11 зазначеного мобільного телефону, ОСОБА_7 діючи повторно, підійшов до ОСОБА_11 та рукою вийняв з лівого внутрішнього карману куртки останнього мобільний телефон «Хіаоmі Redmi 5 Plus», вартістю 3 433 гривні.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, ОСОБА_7 з метою отримання реальної можливості розпоряджатись викраденим майном, тримаючи викрадений мобільний телефон у руці, з місця вчинення кримінального правопорушення втік, а викраденим майном у подальшому розпорядився на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_11 майнову шкоду на зазначену вище суму.

02.10.2019, в період часу 13.30 - 14.30 годин, ОСОБА_7 перебуваючи поблизу кафе-бару «Стара Фортеця», розташованого за адресою: Дніпропетровська область, м. Кам`янське, пр. Василя Стуса, 13-А, під час спілкування з раніше знайомою ОСОБА_13 , побачив у останньої мобільний телефон «Samsung Galaxy Асе GT-S5830»

Реалізовуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, ОСОБА_7 діючи повторно, з корисливих мотивів, розуміючи, що ОСОБА_13 сприймає його як свого знайомого та довіряє йому, під удаваним приводом здійснення телефонного дзвінка, заздалегідь не маючи наміру повернути вищевказаний мобільний телефон власнику, попросив цей пристрій у потерпілої.

Довіряючи ОСОБА_7 , ОСОБА_13 добровільно передала останньому належний їй мобільний телефон «Samsung» вартістю 425 гривень, а ОСОБА_7 продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, спрямований на незаконне ним заволодіння, імітуючи здійснення телефонного дзвінка, пішов в бік кінотеатру «Комсомолець» в м. Кам`янське, після чого з поля зору ОСОБА_13 зник, та тримаючи у руках вищевказаний мобільний телефон залишив місце вчинення злочину, у подальшому розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим завдав потерпілій майнову шкоду на зазначену вище суму.

В період часу з 04.45 години 03.10.2019 до 11.00 години 04.10.2019 (більш точний час не встановлено), у ОСОБА_7 , який проходив повз будинку АДРЕСА_3 , виник злочинний умисел спрямований на вчинення таємного викрадення будь якого майна, що має матеріальну цінність, поєднаного з проникненням до житла - до приміщення квартири АДРЕСА_4 розташованого на другому поверсі зазначеного житлового будинку.

Реалізовуючи зазначений протиправний умисел, ОСОБА_7 діючи повторно та з корисливих мотивів, впевнившись у відсутності власників житла, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, заліз на балкон вищевказаної квартири, після чого діючи на реалізацію свого злочинного умислу, розбив скло кватирки та через вікно, проник до квартири АДРЕСА_4 , яка належить та в якій проживає ОСОБА_15 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Перебуваючи в приміщенні квартири, ОСОБА_7 продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, діючи таємно, викрав належне потерпілій ОСОБА_15 майно, а саме: телевізор «Ergo» LED Smart» вартістю 3 100 грн, фотокамера «Polaroid closeUP» вартістю 533 грн. 33 коп., електрочайник «Stenson» вартістю 110 грн., 2 комплекти постільної білизни «Viluta» вартістю 738 грн. кожне, комплект постільної білизни «Viluta», вартістю 850 грн. 67 коп., після чого з викраденим залишив місце вчинення злочину.

У подальшому викраденим майном ОСОБА_7 розпорядився на власний розсуд, завдавши своїми протиправними діями потерпілій ОСОБА_15 , майнової шкоди на загальну суму 6 069 грн. 33 коп.

16.10.2019, в період часу з 17-30 год. до 18.00 год., ОСОБА_7 перебуваючи на футбольному майданчику розташованому у дворі будинку АДРЕСА_2 , побачив на розташованій поряд металевій трубі куртку належну потерпілому ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_7 діючи повторно, з корисливих мотивів, підійшовши до куртки та впевнившись, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, викрав з її зовнішнього карману мобільний телефон «OUKITEL С5 Pro» вартість якого складає 1289 гривень 36 копійок.

Заволодівши викраденим майном, ОСОБА_7 залишив місце вчинення злочину, викраденим майном у подальшому розпорядився на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_16 майнову шкоду у розмірі 1 289 гривні 36 копійок.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить призначити йому покарання на менш тривали строк.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги, обвинувачений посилається на невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень та його особі внаслідок суворості. Обвинувачений зазначає, що визнав свою вину та окрім цього посилається на неправильність кваліфікації його дій за ч. 2 ст. 186 КК України. ОСОБА_7 вважає, що він вчинив крадіжку та визнає свою вину саме у її вчинені.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого та захисника, які апеляційну скаргу підтримали, прокурора, який просив вирок залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає вирок суду в межах апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів провадження, висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України, за встановлених судом обставин, в апеляційній скарзі не оскаржуються.

За цих обставин, колегія суддів перевіряє лише правильність висновків суду про доведеність винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

На переконання колегії суддів такі висновки відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та є обґрунтованими.

Порушень кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення злочину, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винуватість обвинуваченого та на кваліфікацію його дій, колегією суддів не встановлено.

Так, вина обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, повністю підтверджується дослідженими в ході судового розгляду:

- показаннями обвинуваченого ОСОБА_7 , який хоча і не визнав повністю свою вину, проте не заперечував, що витяг з кишені розстебнутої куртки ОСОБА_11 телефон, який в подальшому продав, витративши гроші на свої потреби;

- показаннями потерпілого ОСОБА_11 , який пояснив, що перебував біля кафе «Фортеця» в районі кінотеатру «Комсомолець», при собі мав мобільний телефон, який знаходився у внутрішній кишені його куртки. При цьому, зауважив, що має другу групу інвалідності та пересувається на милицях. Біля кафе він розмовляв з сином, підійшов ОСОБА_7 та втрутився в їх розмову. Коли син пішов, він став розвертатись до кафе, і в цей час ОСОБА_7 витяг у нього з кишені мобільний телефон та побіг по сходах. Він лаявся та кричав тому вслід, і обвинувачений його чув;

- протоколом прийняття заяви про вчинення злочину від 21.10.2019 від потерпілого ОСОБА_11 з копіями документів на викрадений мобільний телефон (т.3 а.с. 185, 197);

- протоколом огляду місця події від 21.10.2019 та фототаблицею до нього, якими зафіксовано огляд ділянки місцевості розташованої перед входом до кафе-бару « ІНФОРМАЦІЯ_4 », що знаходиться біля входу в будинок АДРЕСА_5 (т.3 а.с. 186-189);

- протоколами огляду від 25.10.2019, яким зафіксовано огляд договорів фінансових кредитів №14.60154/0 від 29.09.2019 та 13.38023/0 від 04.10.2019 під заставу ОСОБА_17 мобільного телефону «Xiaomi Redmi 5 Plus» та специфікаціями до них (т.3 а.с. 208-209, 211-212);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 13.11.2019 та фототаблицею до нього, згідно з якими свідок ОСОБА_17 впізнала ОСОБА_7 як особу, за проханням якої вона на своє ім`я уклала договір фінансового кредиту під заставу мобільного телефону «Xiaomi 5 Plus» (т.3 а.с. 230-234);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 08.11.2019 та фототаблицею до нього, згідно з якими потерпілий ОСОБА_11 впізнав ОСОБА_7 як особу, яка відкрито заволоділа його мобільним телефоном (т.3 а.с. 225-229);

- речовими доказами по справі - мобільним телефоном «Xiaomi Redmi 5 Plus», протоколом його огляду з фототаблицею (т.3 а.с. 212, 214-215);

- висновком судово-товарознавчої експертизи №19/12.1/1218 від 06.11.2019, згідно з яким станом на 29.09.2019 ринкова вартість мобільного телефону «Xiaomi Redmi 5 Plus» складала 3 433 гривні (т.3 а.с. 221-224);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 14.11.2019, згідно з яким потерпілий ОСОБА_11 на місці вчинення кримінального правопорушення, зазначив обставини, які мали місце 29.09.2019. Пояснив, що в ранковий час він знаходився біля входу в кафе-бар «Стара Фортеця», розмовляв з сином. Закінчивши розмову, син з місця пішов, та він йому помахав рукою. Під час того як він махав рукою, у внутрішньому кармані куртки було видно карман, та мобільний телефон який в ньому знаходився. Коли син зник з поля зору, до нього підійшов не знайомий чоловік, став навпроти та засунувши руку у його карман, витяг мобільний телефон. Він був на милицях, зробити нічого не зміг, тільки кричав тому вслід і просив телефон повернути. Забравши телефон, чоловік побіг вверх по сходах в напрямку АДРЕСА_6 та втік. Фототаблицею до слідчої дії (т.3 а.с. 237-243);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 26.12.2019, згідно з яким свідок ОСОБА_17 на місці вчинення кримінального правопорушення, а саме біля кафе-бару «Стара Фортеця» в м. Кам`янське, пояснила, що 29.09.2019 року, приблизно о 10.30-11.00 годині, вона разом з ОСОБА_7 зустрілися біля цього кафе-бару. Через деякий час, ОСОБА_7 , кудись вийшов, але куди саме їй не повідомив. Потім до приміщення бару зайшов чоловік на милицях та повідомив, що у нього забрали мобільний телефон. Коли вона вийшла з приміщення бару, їй зателефонував ОСОБА_7 , який повідомив, щоб вона підійшла до під`їзду де він мешкає. Вона підійшла до будинку АДРЕСА_7 , де ОСОБА_7 показав їй мобільний телефон «Xiaomi» чорного кольору, який попросив закласти під її документи. Вона погодилася, та вони пішки направилися в бік проспекту Т.Шевченка, до ломбарду «Імперіал», де ОСОБА_7 передав їй вказаний телефон а вона заклала його до ломбарду. Отримані гроші передала ОСОБА_7 . Після вказаних подій, на початку жовтня, вона знову зустрілася з ОСОБА_7 , та той попросив викупити її вказаний телефон з ломбарду «Імперіал» та закласти в подальшому в інший ломбард, який знаходиться на залізничному вокзалі. Фототаблицею до слідчої дії (т. 4 а.с. 27-38).

Надаючи оцінку наведеним доказам у своїй сукупності, у колегії суддів відсутні сумніви у їх належності та допустимості. Ці докази суд вважає достатніми для доведення винуватості, а тому не вбачає підстав визнати наведені у вироку висновки суду такими, що не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Вирішуючи питання обґрунтованості висновків суду, колегія суддів виходить з того, що обвинувачений не заперечував, що дійсно викрав у потерпілого мобільний телефон, в той час як потерпілий засвідчив відкритий характер його дій, що узгоджується з протоколами слідчих експериментів, проведених за участю ОСОБА_11 та ОСОБА_17 та не суперечить й іншим дослідженим судом доказам.

Що стосується доводів обвинуваченого про неправильну кваліфікацію судом його дій, то вони свого підтвердження під час апеляційного розгляду не знайшли.

Так, відповідно до положень ч. 1 ст. 185 КК крадіжкою є таємне викрадення чужого майна. При цьому основною умовою є те, що, здійснюючи викрадення, винна особа вважає, що робить це непомітно для потерпілого чи інших осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 186 КК грабежем є відкрите викрадення чужого майна, а саме викрадення чужого майна у присутності потерпілого або інших осіб, які усвідомлюють протиправний характер дій винної особи, яка, у свою чергу, усвідомлює, що її дії помічені і оцінюються як викрадення.

При цьому, розрізняючи крадіжку і грабіж, слід виходити зі спрямованості умислу винної особи та даних про те, чи усвідомлював потерпілий характер вчинюваних винною особою дій.

На переконання колегії суддів, на підставі наданих потерпілим пояснень судом об`єктивно встановлено, що потерпілий усвідомлював характер дій обвинуваченого, однак внаслідок безпорадного стану не міг йому фізично завадити.

На відкритий характер дій обвинуваченого вказує також й те, що ОСОБА_7 чув як потерпілий кричить йому у слід, вимагаючи повернути викрадене.

З урахуванням наведених обставин колегія суддів не знаходить підстав визнати неправильно застосованим закон України про кримінальну відповідальність, а висновки суду такими, що не відповідають фактичним обставинам провадження.

Колегія суддів вважає, що суд дійшов обґрунтовано висновку про наявність в діях обвинуваченого складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, а тому розцінює доводи ОСОБА_7 в цій частині виключно як спосіб захисту.

Вирішуючи питання відповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчинених обвинуваченим кримінальних правопорушень та його особі, колегія суддів зазначає наступне.

Так, згідно з вимогами ст. 50 КК України, покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи, яка вчинила злочин, та попередження вчиненню нею нових злочинів.

Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України, призначаючи покарання, суд повинен враховувати ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

На думку колегії суддів, покарання обвинуваченому ОСОБА_7 судом першої інстанції призначено відповідно до вказаних вимог закону України про кримінальну відповідальність.

Так, призначаючи обвинуваченому покарання, суд врахував ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, які відносяться до категорії нетяжких та тяжких, а також характер скоєних ним кримінальних правопорушень, кількість епізодів злочинної діяльності, особу обвинуваченого, який раніше судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, скарг на його поведінку у побуті за місцем мешкання не надходило.

В якості обставин, що обтяжують покарання, судом визнано рецидив злочинів, вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку (потерпіла ОСОБА_15 ), особи з інвалідністю (потерпілий ОСОБА_11 ), вчинення злочину щодо малолітньої дитини (потерпілий ОСОБА_15 ), та не встановлено таких, що його пом`якшують.

Надавши оцінку зазначеним судом відомостям та доказам на їх підтвердження, що містяться в матеріалах кримінального провадження, колегія суддів приходить до висновку про те, що призначене ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 190 КК України, а також й остаточне покарання, призначене останньому з урахуванням положень ст. 70 КК України, відповідає вимогам ст. 65 КК України та за своїм видом та розміром є справедливим по відношенню до нього.

З висновками суду першої інстанції про можливість виправлення останнього лише шляхом ізоляції від суспільства, протягом визначеного судом строку позбавлення волі, колегія суддів погоджується та не вбачає підстав для призначення йому більш м`якого покарання.

Доводи обвинуваченого про те, що він визнав свою вину, хоча і мають місце, проте не дають підстав для пом`якшення відповідальності обвинуваченого.

Матеріалами провадження об`єктивно підтверджується, що ОСОБА_7 вчинив злочини щодо особи похилого віку, особи з інвалідністю, а також щодо малолітньої дитини, що на думку колегії суддів виключає можливість призначення покарання у виді позбавлення волі на менш тривалий строк.

Отже, колегія суддів приходить до висновку про законність, обґрунтованість і належну вмотивованість оскаржуваного вироку, який зміні з викладених в апеляційній скарзі мотивів не підлягає

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України,

колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 06 жовтня 2022 року щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 190 КК України, залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4