ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3113/23 Справа № 185/903/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 на вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 липня 2023 року у кримінальному провадженні № 0001199, щодо:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ново-Олександрівка Маловисківського району Кіровоградської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, розлученого, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, -

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_7

прокурора ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_6

в режимі відеоконференції

захисника ОСОБА_5

В С Т А Н О В И Л А:

За вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 липня 2023 року ОСОБА_6 визнано винним за ч. 1 ст. 115 КК України та призначено йому покарання у вигляді 12 (дванадцяти) років позбавлення волі.

Судом вирішено питання долі речових доказів та судових витрат.

Цим вироком ОСОБА_6 визнаний винною у тому, що 24 жовтня 2022 року у денний час доби ОСОБА_9 прийшла за місцем проживання до раніше знайомого ОСОБА_6 , за адресою: АДРЕСА_1 , де вони разом розпивали спиртні напої. Під час спільного розпивання алкогольних напоїв, між ОСОБА_9 та ОСОБА_6 виник конфлікт на ґрунті особистих неприязних відносин, в ході якого у ОСОБА_6 виник умисел на умисне вбивство ОСОБА_9 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_9 , ОСОБА_6 24 жовтня 2022 року близько 19 год. (більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено) перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, будучи обуреним на останню за її поведінку, яку сприймав для себе як зухвалу та агресивну, використовуючи нікчемний привід виправдання своїх злочинних дій, взявши до правої руки молоток, який знаходився на тумбі у спальній кімнаті вказаної квартири та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді смерті людини, підійшов до ОСОБА_9 , яка стояла в проході між кімнатою і коридором квартири, та умисно, із силою, наніс не менше двох ударів молотком по голові останній, від чого ОСОБА_9 впала на підлогу. Після цього ОСОБА_6 взявши у спальній кімнаті держак від лопати, підійшов до ОСОБА_9 , яка лежала на спині в коридорі вказаної квартири і умисно наніс декілька ударів по життєво-важливим органам, а саме не менше двох ударів вказаним предметом в область голови, не менше трьох ударів в область грудної клітини та не менше шести ударів в область верхніх кінцівок ОСОБА_9 . Продовжуючи свої злочинні дії, маючи намір досягти злочинної мети по спричиненню смерті ОСОБА_9 , ОСОБА_6 молотком наніс не менше трьох ударів в область голови ОСОБА_9 , від яких остання померла на місці.

Своїми умисними, протиправними діями ОСОБА_6 спричинив ОСОБА_9 тілесні ушкодження, які за своїм характером відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпечності для життя в момент спричинення, а саме: відкриту черепно-мозкову травму з вдавленими багатоуламковими переломами склепіння черепу та основи черепу, з субарахнаїдальними крововиливами, забійні рани у волосистій частині голови - в проекції лобно-тім`яної ділянки по центру - рана № 1, в проекції лобно-тім`яної ділянки - рана № 2, в проекції скронево-потиличної ділянки в завушній області - рана № 3, в проекції лівої тім`яної ділянки на 2,5 см до низу від рани № 2 - рана № 4, в проекції правого тім`яного бугра - рана №5, в потиличній ділянці зліва та справа - рани №6 та № 7, рана-розрив на мочці лівої вушної раковини, синці на спинці носа, навколо лівого ока. Наносячи удари в область грудної клітини та кінцівок ОСОБА_9 , ОСОБА_6 спричинив останній тілесні ушкодження, які за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, а саме - синці на передній поверхні грудної клітини в проекції дев`ятого ребра по середньо-ключичній лінії, в проекції ареоли лівої молочної залози, в проекції нижньо-внутрішнього квадранту лівої молочної залози, на зовнішній поверхні лівого та правого передпліччя у верхній, середній, нижній третинах, на задньо-зовнішній поверхні лівого та правого плеча в середній та нижній третинах, на передній поверхні лівого колінного суглобу, садна на передній поверхні грудної клітини в проекції 10 ребра по середньо-ключичній лінії справа. Внаслідок відкритої черепно-мозкової травми з вдавленими багатоуламковими переломами склепіння та основи черепу з субарахнаїдальними крововиливами забійними ранами голови, яка ускладнилася набряком головного мозку, на місці настала смерть ОСОБА_9

25 жовтня 2022 року в ранковий час доби (більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено) ОСОБА_6 переконався, що ОСОБА_9 мертва, не бажаючи залишати тіло вбитої ОСОБА_9 за місцем свого мешкання, з метою приховання слідів злочину та позбутися трупу, за допомогою ножа в коридорі кв. АДРЕСА_2 , розчленував труп ОСОБА_9 на частини тіла, від`єднавши нижні кінцівки, верхні кінцівки та голову від тулубу, та розрізавши в подальшому тулуб на дві частини, відділив тазову частину від грудної клітини тіла трупу ОСОБА_9 . Після чого, ОСОБА_6 розклав розчленовані частини тіла трупу ОСОБА_9 по декількох поліетиленових пакетах та використовуючи власний велосипед, перевіз частини тіла вбитої ним ОСОБА_9 в пакетах, на іншу територію м. Павлограда, а саме - на ділянку місцевості між вул. Сінна та вул. Харківська, подалі від місця свого проживання, бажаючи відвести підозри щодо вчинення ним особливо тяжкого злочину.

Дії ОСОБА_6 кваліфіковані судом за ч. 1 ст. 115 КК України як умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

В апеляції:

- захисник ОСОБА_5 просить вирок суду змінити та призначити обвинуваченому ОСОБА_6 більш м`яке покарання.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд у вироку на встановив обставину, яка пом`якшує покарання, а саме щире каяття. Вказує, що суд також не взяв до уваги того, що ОСОБА_10 раніше не судимий, визнав в повному обсязі свою провину, є людиною похилого віку, вчинив кримінальне правопорушення під впливом сильного душевного хвилювання, викликаного жорстоким поводженням з боку потерпілої.

Заслухавши обвинуваченого та його захисника, які підтримали доводи і вимоги апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і мотивованим. Законним є рішення, постановлене компетентним судом згідно норм матеріального права із дотриманням вимог кримінального провадження, передбаченого цим Кодексом.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Оскільки висновки суду стосовно доведеності вини ОСОБА_10 у вчиненні ним кримінального правопорушення та правильність правової кваліфікації його дій за ч. 1 ст. 115 КК України, в апеляції захисника не оспорюються, інші учасники кримінального провадження апеляційних скарг не подавали, то вказані обставини судом апеляційної інстанції не перевіряються.

Доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_5 щодо необхідності призначення ОСОБА_10 менш суворого покарання, не є переконливими.

Відповідно до ст. ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Суд при призначенні покарання враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи ОСОБА_10 покарання, суд першої інстанції дотримався наведених вище вимог закону та врахував дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, під наглядом у лікаря-нарколога, лікаря-психіатра не перебував і не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, вчинив кримінальне правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжкого злочину.

При цьому, враховується також і поведінка обвинуваченого ОСОБА_10 після вчинення кримінального правопорушення, зокрема намір останнього приховати сліди вбивства та позбутися трупу шляхом його розчленування.

Як обставину, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_10 , суд врахував щире каяття. При цьому суд також врахував і обставину, що обтяжує покарання, а саме вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

На підставі викладеного, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про необхідність призначення обвинуваченому ОСОБА_10 покарання у виді позбавлення волі строком на 12 років, вважаючи таке покарання необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

З таким видом і розміром призначеного судом першої інстанції покарання обвинуваченому ОСОБА_10 погоджується і колегія суддів, оскільки саме таке покарання є достатнім для досягнення мети покарання, визначеної ст. 50 КК України, щодо запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень та не є занадто суворим, як про це зазначає захисник в апеляційній скарзі.

Посилання захисника на те, що обвинувачений ОСОБА_10 раніше не судимий, визнав в повному обсязі свою провину, з огляду на наведене вище, були враховані судом під час призначення йому покарання.

За загалом вище наведеного, підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_10 положень ст. 69 КК України, колегія суддів не знаходить.

Таким чином, суд першої інстанції врахував всі обставини по справі, а також ті, на які посилається захисник в своїй апеляційній скарзі та призначив покарання яке відповідає особі ОСОБА_10 .

Колегія суддів, також зважає на дотримання судом першої інстанції при призначенні покарання практики Європейського суду з прав людини відповідно до якої, складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним (справа «Скополла проти Італії» від 17.09.2009 року). Для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не ставити особистий і надмірний тягар для особи (справа «Ізмайлов проти Росії» від 16.10.2008 року).

З врахуванням наведеного, призначене покарання обвинуваченому ОСОБА_10 судом першої інстанції відповідає принципу індивідуалізації, пропорційності і справедливості, а тому підстав для пом`якшення покарання, як на це вказує захисник, колегія суддів не вбачає.

З огляду на вище наведене, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_10 , без змін.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , - залишити без задоволення.

Вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 липня 2023 року у кримінальному провадженні № 0001199, щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, - у той же строк з моменту вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4