Дата документу 27.07.2023 Справа № 335/4199/23
запорізький апеляційний суд
Провадження №11-сс/807/386/23Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний №335/4199/23Суддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2023 року м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

представника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 24 травня 2023 року про арешт майна,

ВСТАНОВИЛА

Ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 24 травня 2023 року за клопотанням старшого слідчого СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 накладено арешт на майно, вилучене під час проведення обшуку, що стався внаслідок вчинення передбаченого ч.3 ст.368 КК злочину.

Не погодившись з вказаною ухвалою, представник ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати ухвалу слідчого судді і постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого. Свої вимоги мотивувала тим, що при обшуку 18.05.2023 року за адресом : АДРЕСА_1 не було виявлено та зафіксовано ніяких відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, не відшукано знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення.

Клопотання слідчого не містить будь-яких посилань на докази, а матеріали провадження і самих доказів на підтвердження того, що саме ці гроші та банківські карти, які вилучені під час проведення обшуку відповідають критеріям, зазначеним у статті 98 КПК в даному кримінальному провадженні.

Під час судового розгляду не було надано доказів, що речі, вилучені під час огляду, мають значення для проведення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні, оскільки не містять на собі сліди скоєного кримінального правопорушення, а також не містять відомості, які можуть бути використані як докази фактів та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

В судовому засіданні першої інстанції ОСОБА_8 заперечувала проти накладення арешту на майно та зазначила слідчому судді, що дані грошові кошти були отримані від продажу 30.03.2023 року автомобіля «Форд Фьюжен», який належав на праві приватної власності її чоловікові ОСОБА_10 , тобто до подій, які викладені у клопотанні в даному кримінальному провадженні.

Крім того, ОСОБА_8 у цьому кримінальному провадженні не повідомлено про підозру, остання має статус свідка.

Заслухавши представника ОСОБА_7 , яка підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити, прокурора, яка заперечила проти апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається із наданих матеріалів, до слідчого судді надійшло клопотання слідчого про накладення арешту на майно, а саме:

- грошові кошти в сумі 2525 доларів США та 2000 Євро;

- платіжну банківську картку Ощадбанк НОМЕР_1 ;

- платіжну банківську картку Ощадбанк НОМЕР_2 ;

- платіжну банківську картку Приватбанк НОМЕР_3 ;

- платіжну банківську картку Індустріалбанк НОМЕР_4 .

Клопотання обґрунтовано тим, що в провадженні відділу слідчого управління ГУНП в Запорізькій області знаходяться матеріали досудового розслідування, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0000214 від 13.04.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК.

19.05.2023 Голові Дніпровської МСЕК Комунальної установи «Обласний центр медико-соціальної експертизи Запорізької обласної ради» - ОСОБА_11 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК.

18.05.2023 року слідчим на підставі ухвали слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя проведено обшук за місцем мешкання ОСОБА_8 , а саме за адресою: АДРЕСА_1 .

За результатами проведення обшуку було виявлено та вилучено вищезазначене майно.

19.05.2023 року в рамках даного кримінального провадження вищезазначені грошові кошти та банківські картки були визнані речовими доказами.

У зв`язку з тим, що вилучені в ході проведення обшуку речі, можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час досудового розслідування, а грошові кошти одержані внаслідок вчинення злочину та є доходами від нього, а також з метою збереження речових доказів, слідчий просив задовольнити клопотання.

Слідчий суддя, посилаючись на ч.1 ст.170 КПК задовольнила зазначене клопотання, з огляду на те, що у судовому засіданні доведено його обґрунтованість.

Колегія суддів не може погодитись з таким висновком слідчого судді з огляду на таке.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч.2 ст.170 КПК, арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Слідчий, обґрунтовуючи своє клопотання в розумінні вимог ст.171 КПК, зазначив мету відповідно до положень ст.170 КПК, з якою пов`язує необхідність у накладенні такого арешту - збереження речових доказів.

Однак, колегія суддів дійшла висновку, що в клопотанні та долучених до нього матеріалах, не надано достатніх і належних доказів на підтвердження обставин, на які послався у клопотанні слідчий.

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на вищевказане майно, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт, зокрема з`ясувати правову підставу для арешту, що має бути викладена у клопотанні та відповідати вимогам закону.

Колегія суддів вбачає, що наведені в клопотанні слідчим доводи про накладення арешту на вилучені під час проведення обшуку грошові кошти і банківські картки, недостатні для підтвердження наявності підстав, передбачених ст.167 КПК для накладення арешту на майно.

Зокрема, посилаючись у клопотанні, що грошові кошти і банківські картки, вилучені в ході проведення обшуку за адресою проживання ОСОБА_8 є речовим доказом та відповідають критеріям майна, на яке може бути накладено арешт, визначеним ст.170 КПК, слідчий повинен був зібрати та надати слідчому судді достатні на даному етапі досудового розслідування докази на підтвердження такого висновку.

В той же час, слідчим не доведено існування правових підстав для накладення арешту на майно, передбачених ч.2 ст.170 КПК, про які вказано у його клопотанні, оскільки ним не надано доказів, що майно, на яке просив накласти арешт є предметом протиправної діяльності, об`єктом та знаряддям злочину та відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК.

Постанова слідчого у справі про визнання вилучених під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_8 грошових коштів у розмірі 2525 доларів США, 2000 Євро та банківських карток речовими доказами процесуальним законом не передбачена і на вирішення питання про арешт майна не впливає.

Колегія суддів звертає увагу, що за матеріалами клопотання неможливо чітко встановити тих обставин, яке відношення вилучені за місцем проживання ОСОБА_8 грошові кошти і банківські картки мають до розслідуваного кримінального правопорушення і колегія суддів вважає, що у даному кримінальному провадженні орган досудового розслідування не довів необхідності у накладенні арешту на майно.

В рамках кримінального провадження 19.05.2023 року повідомлено про підозру ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК. Разом з тим обшук проведено за місцем проживання ОСОБА_8 , яка не є підозрюваною в рамках вищезазначеного кримінального провадження.

Арешт може бути накладено на майно підозрюваного, обвинуваченого, осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. При цьому таке майно може перебувати як у згаданих осіб, так і в інших фізичних або юридичних осіб. Щодо осіб, які не є підозрюваними, обвинуваченими, або особами, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, не може бути прийнято ухвалу про арешт майна. Навіть якщо у слідчого судді є достатні підстави вважати, що певною особою було вчинено кримінальне правопорушення, він не має повноважень накладати арешт на майно особи, яка не є підозрюваним.

Слідчим також зазначено, що арешт майна необхідний з метою забезпечення можливого конфіскації майна. Проте обвинувачення не заперечує факту приналежності вилученого і арештованого майна ОСОБА_8 . Проте оскільки та має статус свідка, накладати арешт на належне їй майно не можна.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає апеляційну скаргу представника власника майна обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА

Апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 24 травня 2023 року про арешт майна скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання слідчого від 22.05.2023 року про накладення арешту на майно в цьому провадженні відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4