Справа № 646/2331/23
№ провадження 1-кп/646/364/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повний текст)

01.06.2023 м.Харків

Червонозаводський районний суд м. Харкова

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника - адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань обвинувальний акт по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000219 від 15.02.2023 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, із середньо-спеціальною освітою, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, мешкає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, -

встановив:

В провадженні Червонозаводського районного суду м. Харкова знаходиться кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 , які обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

Відповідно до ухвали Червонозаводського районного суду м. Харкова від 04.04.2023 року запобіжний захід, обраний відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , у вигляді тримання під вартою, був продовжений на 60 днів, а саме до 02.06.2026 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України на суд покладається обов`язок незалежно від наявності клопотань сторони обвинувачення або і захисту розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з того моменту, як до суду надійшов обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, або з того дня, коли до обвинуваченого судом був застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Прокурор ОСОБА_3 вважала необхідним продовжити обраний обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, зазначивши, що він обґрунтовано обвинувачується у вчиненні інкримінованого злочину, який відноситься до категорії тяжкого, який не має міцних соціальних зв`язків, перебуваючи на волі зможе з метою уникнення від кримінальної відповідальності переховуватись від суду, впливати на свідків та вчинити інше кримінальне правопорушення, що ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які були враховані при обранні даному обвинуваченому запобіжного заходу не змінилися та продовжують існувати. Проти задоволення клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника про зміну запобіжного заходу заперечувала.

При вирішенні даного питання обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 заперечували проти продовження обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просили змінити даний запобіжний захід на запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, зазначивши, що обвинувачений тривалий час утримується під вартою, ризики, зазначені прокурором, нею не доведені та зі спливом певного часу ці ризики зменшуються, обвинувачений не має необхідності перешкоджати кримінальному провадженню, не збирається вчиняти нових злочинів та переховуватись від суду. Проти можливості призначення справи до судового розгляду за даним кримінальним провадженням не заперечували.

Потерпілий ОСОБА_6 у судове засідання не з`явився, просив проводити підготовче судове засідання без його участі, при вирішення призначення покарання обвинуваченому поклався на розсуд суду.

Заслухавши думку учасників кримінаьного провадження та дослідивши матеріали клопотання прокурора про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, суд дійшов наступних висновків.

Згідно ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

У відповідності до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати 2 місяців.

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При вирішенні питання про обрання (продовження) запобіжного заходу, крім наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, вказані в статті 178 КПК України.

Вирішуючи питання про застосування, продовження, зміну або скасування запобіжного заходу суд щоразу зобов`язаний здійснювати повноваження із судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час судового розгляду, діяти відповідно до вимог кримінального процесуального закону.

У відповідності з вимогами Кримінально-процесуального кодексу України, розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення у відповідності до ст. 199 КПК України, суд повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування такого запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, вимоги пунктів 3 та 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканність можливе лише у передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

При вирішенні клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_4 суд враховує вимоги п. 1 ч. 3 ст. 199 КПК України, відповідно до якого клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у ст. 184 цього Кодексу, повинно містити виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Однак, дослідивши надане до суду клопотання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_4 , суд звертає увагу, що прокурор в своєму клопотанні, як і в судовому засіданні, всупереч вимог законодавства України, посилався на наявність лише тих ризиків, визначених ст. 177 КПК України, які були підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на стадії досудового розслідування, та які нібито продовжують існувати й на цей час, однак доказів на підтвердження цього факту суду не надано, так само як і не надано доказів, які б виправдовували подальше тривале тримання обвинуваченого під вартою з огляду також на триваючу агресію рф проти України, внаслідок чого м. Харків зазнає частих бомбардувань та обстрілів і відповідно потребує захисту, що враховується судом при розгляді питання про продовження строку запобіжного заходу, у зв`язку з тим, що на цей час змінилися обставини та умови утримання обвинуваченого під вартою, так само як і змінилася ситуація в цілому, яка не відповідає тим умовам, за яких відносно обвинуваченого було обрано зазначений запобіжний захід. Клопотання прокурора хоча й містить відомості про інкриміновані обвинуваченому ОСОБА_4 кримінальні правопорушення та про обставини їх вчинення, однак не містить жодного додатку на їх підтвердження.

Клопотання прокурора містить посилання на ризик, що обвинувачений може переховуватися від суду, існування якого прокурор обґрунтовує тяжкістю покарання, що загрожує обвинуваченому в разі визнання його винним в інкримінованих кримінальних правопорушеннях та характеристикою його особи, відсутністю офіційного місця реєстрації у ОСОБА_4 , відсутністю тісних родинних зв`язків та не працевлаштованість, однак суд не погоджується з доводами прокурора щодо цього ризику, так як матеріали клопотання не містять доказів переховування обвинуваченого від органів досудового розслідування чи суду та вчинення ним дій, які б вказували на можливість порушення його процесуальної поведінки, а відтак вважає, що посилання прокурора на вказаний ризик є необґрунтованими та таким, що ґрунтуються лише на припущеннях сторони обвинувачення, у зв`язку з чим не може бути прийнятим до уваги суду як беззаперечний доказ щодо можливої поведінки обвинуваченого в разі обрання більш м`якого запобіжного заходу.

З огляду на практику ЄСПЛ, ризик втечі не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (у справі «Панченко проти Росії»).

Саме лише посилання прокурора на відсутність у обвинуваченого міцних соціальних зв`язків, як на фактор ризику вчинити інше кримінальне правопорушення, не є достатнім для переконання, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не буде здатний забезпечити дотримання обвинуваченим належної процесуальної поведінки, враховуючи при цьому, що ОСОБА_4 має постійне місце проживання, тому жодним чином не підтверджує того факту, що останній може продовжити злочинну діяльність.

Щодо ризику незаконного впливу на свідків в цьому кримінальному провадженні, навіть, сам прокурор в клопотанні зазначає, що наявна лише імовірна можливість, що в разі обрання більш м`якого запобіжного заходу обвинувачений зможе впливати на вказаних учасників кримінального провадження. Таким чином, прокурор жодним чином не доводить наявності цього ризику та реальних обставин його існування, а лише припускає можливість настання такого ризику, зазначаючи при цьому, що свідки та потерпілий в судовому засіданні ще не допитані. Суд критично оцінює такі обґрунтування прокурора, оскільки це не викликано діями обвинуваченого, а скоріше є свідченням бездіяльності сторони обвинувачення, на яку законом і покладено обов`язок забезпечення явки учасників процесу та надання доказів в суді.

Крім того, враховуючи ситуацію, що склалася в Україні та ведення активних бойових дій в м. Харкові, суд констатує, що посилання на ризик незаконного впливу обвинуваченого на свідків, зазначений в клопотанні, є взагалі недоцільним, оскільки на цей час явка свідків та потерпілого для їх допиту в суді є ускладненою та унеможливленою, а відтак призводить до затягування розгляду справи взагалі, тому ця обставина як підстава обґрунтування прокурором необхідності продовження строку тримання під вартою обвинуваченого судом до уваги не приймається.

Таким чином, суд, на підставі матеріалів справи, що містяться в його розпорядженні, приходить до висновку про те, що зміст клопотання прокурора не містить обґрунтованих доказів необхідності продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою та наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а лише містить сам факт наявності таких ризиків та посилання на ті обставини, на підставі яких обвинуваченому було обрано такий вид запобіжного заходу, як тримання під вартою, при цьому не наведено доказів, що заявлені ризики на цей час не зменшилися та які обставини дійсно підтверджують їх існування, а відтак, суд констатує, що клопотання про продовження строку тримання під вартою складено з процесуальним порушенням вимог кримінального процесуального законодавства України та ним не відповідає, що є неприпустимим.

Доцільність продовження строків тримання під вартою впродовж судового розгляду повинна ґрунтуватися на презумпції того, що з перебігом розгляду справи, зменшуються ризики, які стали підставою для взяття під варту на початковій стадії розслідування, тому продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються. Чим більше обвинувачений знаходиться під вартою, тим більш вагомими і конкретними мають бути підстави для продовження запобіжного заходу, про що має бути зазначено в судовому рішенні. Визначаючи доцільність тримання під вартою або звільнення, суд зобов`язаний розглянути й альтернативні заходи забезпечення явки обвинуваченого до суду.

При цьому, суд звертає увагу, що у відповідності до ст. 131 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження, які застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Тобто застосування запобіжних заходів не повинно розцінюватися як міра покарання, а вважається тільки певними обмеженнями особи, яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення та застосовуються з метою забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Дослідивши матеріали клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 , суд вважає, що клопотання прокурора не містить обґрунтованих доказів того, що вказані ризики, які були підставою для обрання запобіжного заходу обвинуваченому існують і на даний час, а жодного нового ризику ним не наведено, так само як і не наведено підстав, які б виправдовували подальше тривале тримання обвинуваченого під вартою, у зв`язку з чим суд констатує, що на початковому етапі досудового розслідування можливо й була необхідність у триманні обвинуваченого під вартою, однак на даному етапі судового розгляду, докази продовження застосування найбільш суворого запобіжного заходу суду не надані.

На підставі викладеного, враховуючи обставини вчинення кримінальних правопорушень, характеристику особи обвинуваченого, який є має постійне місце проживання та вже тривалий час утримується під вартою з огляду на покарання, що може бути йому призначене в межах санкцій статей інкримінованих йому кримінальних правопорушень, викладені обставини справи, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою за відсутності для цього процесуальних підстав, однак вважає за можливе змінити йому запобіжний захід на особисте зобов`язання з покладенням на обвинуваченого процесуальні обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Судом на обговорення учасників процесу було поставлено питання про можливість призначення справи до судового розгляду за даним кримінальним провадженням.

У підготовчому судовому засіданні учасники кримінального провадження не заперечували проти призначення судового розгляду, перешкод для цього не вбачали, із заявами та клопотаннями відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України до суду не зверталися.

Заслухавши думку осіб, які беруть учать у підготовчому судовому засіданні, суд приходить до висновку про можливість закінчення підготовчого провадження і призначення судового розгляду.

Підстав для прийняття рішення відповідно до п.п. 1-4 ч. 3ст. 314 КПК України не вбачається.

Відповідно до ч.2 ст. 27, ч.ч. 1, 2 ст. 31 КПК України, враховуючи, що на роз`яснення суду обвинувачена не вважала необхідним розгляду справи колегіально, кримінальне провадження слід розглядати у відкритому судовому засіданні

Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 194, 331, 372, 376 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - відмовити.

Змінити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід тримання під вартою на запобіжний захід у виді особистого зобов`язання строком на два місяці - до 01.08.2023 включно.

Покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 наступні обов`язки:

1)прибувати за викликом до слідчого, прокурора та суду;

2)повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

3)не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду.

4)здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити обвинуваченому, що в разі невиконання покладених на нього цією ухвалою обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Слобідської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 .

Призначити судовий розгляд за обвинувальним актом по кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000219 від 15.02.2023 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень - злочинів, передбачених ч. 4 ст. 185 КК Українина 01 червня 2023 року о 10 год. 50 хв.у приміщенні суду за адресою: м. Харків, м-н Героїв Небесної Сотні, 36, 3-й під`їзд.

Здійснювати судовий розгляд кримінального провадження у відкритому судовому засіданні.

Судовий розгляд проводити суддею одноособово.

В судове засідання викликати учасників провадження.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали буде складено 05.06.2023.

Суддя: ОСОБА_1