ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1051/23 Справа № 205/3622/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2023 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ :

Головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Дніпровського апеляційного суду матеріали судового провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 , поданої в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 квітня 2023 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Павлоград Дніпропетровської області, українця, громадянина України, з середньою технічною освітою, одруженого, маючого на утримані малолітню доньку ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,-

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України (далі - КК), -

В С Т А Н О В И Л А :

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді клопотання слідчого СВ ВП №3 ДРУП ГУ НП в Дніпропетровській області ОСОБА_10 , погоджене прокурором Західної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_6 задоволено та обрано відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у ДУ «Дніпропетровська установа відбування покарань №4" строком на 60 днів, тобто до 07 червня 2023 року, без визначення розміру застави.

З матеріалів провадження убачається, що органами досудового розслідування ОСОБА_8 підозрюється у тому, що 08 квітня 2023 року приблизно о 21:45 години (більш точний час встановити в ході проведення досудового розслідування не вдалось можливим) знаходячись біля супермаркету «АТБ», що розташований за адресою: м. Дніпро, площа Новокодацька, 1, у нього на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків виник конфлікт з раніше незнайомим чоловіком ОСОБА_11 , під час якого, ОСОБА_8 реалізуючи свій раптово виниклий умисел, спрямований на заподіяння ОСОБА_11 тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння, діючи умисно, усвідомлюючи можливість настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді отримання потерпілим тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння, утримуючи в своїй руці ніж, спричинив ОСОБА_11 один удар даним ножем в область грудної клітини.

Своїми злочинними діями ОСОБА_8 , згідно довідки виданої КНП «КЛШМД» ДМР, заподіяв ОСОБА_11 тілесні ушкодження у вигляді проникаючої колото-різаної рани грудної клітини з права. Вказані тілесні ушкодження відповідно до підпунктів й), к) пункту 2.1.3. Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених Наказом МОЗ № 6 від 17.01.1995 року відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, що небезпечні для життя в момент заподіяння.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_8 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК, тобто у заподіянні умисного тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя і здоров`я в момент заподіяння.

09.04.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК.

09.04.2023 о 14-58 годині ОСОБА_8 було затримано в порядку ст.208 КПК та 10.04.2023 йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК.

В апеляційній скарзі захисник порушує питання про скасування ухвали слідчого судді у зв`язку з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права.

В обгрунтування зазначає, що клопотання прокурора не відповідає вимогам ст.ст.184,194 КПК України (далі-КПК), оскільки прокурором не було доведено обставини, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК.

Крім того, посилаючись на практику ЄСПЛ зазначає, що прокурором взагалі не доведено наявність існування ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК, а слідчим суддею в свою чергу не вірно встановлено, що вони існують, оскільки ОСОБА_8 має постійне місце проживання, раніше не судимий, характеризується позитивно. Окрім того, вказує, що до клопотання не було надано доказів того, що ОСОБА_8 якимось чином буде переховуватися від органів досудового розслідування, а тяжкість покарання сама по собі не може вказувати про наявність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК. Разом з цим, наразі стороною обвинувачення вилучено всі речові докази, які мають значення для кримінального провадження та не надано інформації стосовно можливої спроби підозрюваного здійснити незаконний вплив на потерпілого та свідків, а тому виключаються ризики, передбачені п.п.2,3 ч.1 ст.177 КПК. Водночас звертає увагу, що підозрюваний сам зацікавлений у скорішому завершенні досудового розслідування, а тому не збирається перешкоджати кримінальному провадженню, а також не має наміру вчиняти інші злочини.

На підставі вищевикладеного захисник просить апеляційний суд скасувати ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 квітня 2023 року та ухвалити нову, якою клопотання слідчого задовольнити частково та обрати відносно ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_2 .

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення захисника на підтримку доводів поданої апеляційної скарги, який наполягав на її задоволенні, просив скасувати ухвалу слідчого судді та ухвалити нову, якою обрати відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, вислухавши думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити без змін ухвалу слідчого судді, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Згідно з положеннями ч.1 ст.404 Кримінального процесуального кодексу України (далі- КПК) суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.370 цього Кодексу судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, при цьому його законність повинна базуватись на правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених положеннями Кримінального процесуального кодексу України.

Колегія суддів вважає, що зазначених вимог закону в повній мірі дотримано слідчим суддею місцевого суду.

Одним із методів державної реакції на порушення, що носять кримінально-правовий характер, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст.131 КПК, які виступають важливим елементом механізму здійснення завдань кримінального провадження при розслідуванні злочинів. Одним з таких заходів є запобіжні заходи.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Згідно вимог ч.1ст.194 КПК під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При цьому, за приписами ст.178 КПК, слідчий суддя, суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: тяжкість можливого покарання, вік та стан здоров`я підозрюваного/обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного/обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; репутацію підозрюваного/обвинуваченого; його майновий стан та наявність у нього судимостей тощо.

Згідно ч.1 ст.183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Як зазначено у п.4 ч.2 ст.183 КПК запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як, до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

З матеріалів даного кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_8 є раніше не судимою особою, та санкція ч.1 ст.121 КК, за якою йому повідомлено про підозру, передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.

Як зазначено у п.1 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 01.11.1950 року, ратифікованою Україною 17.07.1997 року, нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом, як:

b) законний арешт або затримання особи за невиконання законного припису суду або для забезпечення виконання будь-якого обов`язку, встановленого законом;

c) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Відповідно до ст.17 Закону України № 3477-ІV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику Суду, як джерело права, а статтею 18 цього Закону встановлено порядок посилання на Конвенцію та практику Суду.

Поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та зважаючи на положення, закріплені у ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», слідчим суддям слід враховувати позицію ЄСПЛ, відображену зокрема у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої, стандарт доказування «обґрунтована підозра» передбачає існування фактів чи інформації, які б переконали об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, №182).

Згідно усталеної практики ЄСПЛ «обґрунтована підозра» існує тоді, коли факти, якими вона обґрунтовується, можна «розумно» вважати такими, що підпадають під опис одного з правопорушень, визначених у законі про кримінальну відповідальність. Тобто явно не може йтися про наявність «обґрунтованої підозри», якщо дії, у вчиненні яких підозрюється особа, не становлять кримінального правопорушення на момент учинення (рішення у справі «Wloch v. Poland», п.109).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення за ч.1 ст.121 КК доведена прокурором та встановлена слідчим суддею під час судового розгляду клопотання, не оспорюється стороною захисту в апеляційній скарзі, а тому згідно ч.1 ст.404 КПК, судом апеляційної інстанції не перевіряється.

Наявність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, належним чином мотивовано слідчим суддею у своїй ухвалі. Зокрема, про наявність існування вказаного ризику свідчить тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному ОСОБА_8 у разі визнання його винуватим в інкримінованому кримінальному правопорушенні, а також те, що останній зареєстрований в місті Павлограді, а проживає в місті Дніпро, у зв`язку з чим може змінювати місце проживання. Крім того, має родину та неповнолітню дитину ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які на теперішній час за поясненнями самого підозрюваного проживають за кордоном, офіційного місця роботи не має, документів підтверджуючих поганий стан здоров`я, за яким підозрюваний не може перебувати під вартою, слідчому судді надано не було. Окрім того, Ленінським районним судом м. Дніпропетровська відносно ОСОБА_8 розглядається обвинувальний акт за ч.1 ст. 286 КК України, а тому з метою уникнення відповідальності останній може вчинити спроби переховування від слідства та суду, оскільки відсутні соціальні важелі впливу, що зможуть утримати його за місцем проживання.

Разом з цим, слідчий суддя дійшов до переконання, що у судовому засіданні прокурором не доведено наявності ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК, а саме можливості підозрюваного ОСОБА_8 незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадженні, що не оспорюється стороною обвинувачення, а отже ці висновки слід вважати доведеними.

Водночас, не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги захисника про недоведеність прокурором існування ризиків, передбачених п.п.2,4,5 ч.1 ст.177 КПК, оскільки як вбачається із змісту поданого клопотання існування таких ризиків, як то знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення, слідчим заявлено, а слідчим суддею встановлено не було.

Таким чином, всупереч доводам апеляційної скарги, слідчий суддя, відповідно до ч.1 ст.178 КПК, врахував вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним ОСОБА_8 кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання його винуватим у цьому злочині, та відомості про особу підозрюваного ОСОБА_8 в їх сукупності, зокрема, його вік та стан здоров`я, репутацію підозрюваного, майновий стан, який одружений, має на утримані малолітню доньку ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , офіційно не працевлаштований, раніше не судимий, стосовно якого 29.07.2022 року направлено обвинувальний акт за ч.1 ст.286 КК України, та дійшов правильних висновків, що інші більш м`які запобіжні заходи, у тому числі цілодобовий домашній арешт, на чому наполягає сторону захисту, не забезпечать його належної процесуальної поведінки та не зможе запобігти встановленому ризику.

За таких обставин доводи сторони захисту про відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК, недоведеність існування підстав для обрання стосовно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та відсутність будь-яких обґрунтувань того, що більш м`які запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки підозрюваного є безпідставними та суперечать матеріалам кримінального провадження.

Також слідчий суддя, дотримуючись приписів ч.4 ст.183 КПК, правильно не визначив розмір застави, оскільки ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Підсумовуючи вищенаведене, апеляційний суд дійшов висновку, що слідчий суддя обґрунтовано, з наведенням відповідних мотивів, з урахуванням мети та підстав застосування запобіжного заходу, враховуючи обставини, передбачені ст.178 КПК, а також з дотриманням вимог ст.ст.194,196 КПК, дійшов висновку про доцільність обрання стосовно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 07 червня 2023 року,без визначення розміру застави. Тому доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 є безпідставними та задоволенню не підлягають, а ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою, вмотивованою та відповідає вимогам ст.370 КПК.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407 та 418, 419, 422 КПК, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 квітня 2023 року, якою стосовно ОСОБА_8 підозрюваного за ч.1 ст.121 КК, застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у ДУ «Дніпропетровська установа відбування покарань №4" строком на 60 днів, тобто до 07 червня 2023 року, без визначення розміру застави - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4