ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кп/753/929/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" вересня 2023 р. Дарницький районний суд міста Києва у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_3 ,

захисники ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

обвинувачені ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

ОСОБА_10 ,

провівши підготовче судове засідання в кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР № 0002473 від 26.11.2019, за обвинуваченням

ОСОБА_8 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Васильків

Київської області, громадянина України, який зареєстрований

за адресою: АДРЕСА_1 , та який

проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 368 КК України,

ОСОБА_9 ,

ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Охотівка

Коростенського району Житомирської області, який

зареєстрований за адресою:

АДРЕСА_3 , та який проживає за адресою:

АДРЕСА_4 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 368 КК України,

ОСОБА_10 ,

ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Києва,

громадянина України, який зареєстрований за адресою:

АДРЕСА_5 , та який проживає за

адресою: АДРЕСА_6 ,

раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 368 КК України,

встановив:

Наразі вказане кримінальне провадження перебуває на стадії дослідження доказів.

У судовому засіданні захисники ОСОБА_4 та ОСОБА_5 заявили клопотання, в якому просять визнати очевидно недопустимими докази, які долучені стороною обвинувачення.

Захисники вважають, що надані прокурором витяги з ЄРДР у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР № 0002473 від 26.11.2019 в якості доказу не містять даних повідомлення ОСОБА_11 про вчинення кримінального правопорушення. Також захисники вказують ще й на те, що витяги не містять інформації про звернення ОСОБА_12 з повідомленням про кримінальне правопорушення та внесення таких відомостей за цим повідомленням, тобто, ці витяги не містять відомостей про подію кримінального правопорушення, в якому обвинувачуються ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .

Також сторона захисту вказує на те, що надані прокурором витяги з ЄРДР в якості доказу існування легітимної мети держави в особі правоохоронних органів щодо розслідування кримінального правопорушення, є лише доказом недотримання правової процедури зібрання доказів вини обвинувачених, та говорять про те, що державою своїх зобов`язань не дотримано, оскільки втручання правоохоронних органів у права ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 на особисте та приватне життя відбулось всупереч вимогам закону.

Таким чином, захисники вважають, що всі докази надані прокурором щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, зокрема й ті, які отримані в результаті проведення НСРД, зібрані з порушенням визначеним КПК України порядку здійснення досудового розслідування, через те є очевидно недопустимими доказами та не можуть бути використані судом в обґрунтування вироку, а їх дослідження та використання судом буде порушувати п. 1 ст. 6 Європейської конвенції з прав людини.

На підставі викладеного, захисники ОСОБА_4 та ОСОБА_5 просити суд визнати очевидно недопустимими всі докази долучені прокурором.

Захисники ОСОБА_13 , ОСОБА_7 та обвинувачені вважали за можливе клопотання задовольнити.

Прокурор щодо задоволення клопотання захисників заперечив та не погодився з твердженням сторони захисту. Прокурор зазначив, що захисниками на наведено будь-яких суттєвих порушень, які могли вплинути на права обвинувачених. Окрім цього, прокурор вказав, що витяги з ЄРДР свідчать лише про факти вчинення кримінальних правопорушень.

Суд, заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, клопотання захисника, дійшов такого висновку.

Відповідно до частини 1 статті 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатись суд при ухваленні судового рішення.

Частиною 1 статті 89 КПК України передбачено, що суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті при ухваленні судового рішення. За частинами 2-3 цієї статті у разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате. Сторони кримінального провадження, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, мають право під час судового розгляду подавати клопотання про визнання доказів недопустимими, а також наводити заперечення проти визнання доказів недопустимими.

Так, процесуальний закон не визначає виключні випадки, коли докази за будь-яких обставин визнаються недопустимими внаслідок істотного порушення прав і свобод, а лише встановлює випадки коли суд не може визнати відсутність таких порушень прав і свобод людини та, відповідно, не може визнати докази допустимими.

Учасник провадження має право заявити клопотання про очевидну недопустимість доказів із визначених підстав, проте в такому випадку він не може керуватися лише підставою, наведеною в статті 87 КПК України, а має довести наявність критерію очевидності.

Зазначене правило застосовується й щодо доказів, отриманих унаслідок істотного порушення прав та свобод людини (ст. 87 КПК України) за умови підтвердження сторонами кримінального провадження їх очевидної недопустимості.

В іншому випадку суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення.

Таким чином, процесуальний закон не визначає чіткого переліку підстав для визнання доказу очевидно недопустимим, і клопотання про очевидну недопустимість може бути заявлено з будь-яких підстав порушення порядку отримання доказів, у тому числі у зв`язку з істотним порушенням прав і свобод людини.

У свою чергу єдиним критерієм, яким суд має керуватися при визнанні чи невизнанні доказу недопустимим на стадії судового розгляду, є критерій очевидності недопустимості, який полягає у відсутності сумніву в тому, що було порушено КПК України, і таке порушення може бути встановлено судом відразу під час огляду доказу та не потребує проведення додаткових дій, зокрема дослідження всіх доказів.

З аналізу матеріалів кримінального провадження в межах заявленого клопотання суд не вбачає підтвердження захисниками очевидної недопустимості зазначених доказів, які може бути встановлена судом відразу в судовому засіданні та не потребує проведення додаткових дій.

Окрім того, суд звертає увагу сторони захисту на те, що витяг з ЄРДР не є процесуальним джерелом доказів, оскільки реєстр є лише електронною базою даних, відповідно до якої здійснюється збирання, зберігання, захист, облік, пошук, узагальнення даних, які використовуються для формування звітності, а також надання інформації про відомості, внесені до реєстру. Вказану позицію висловлено у постанові Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду (постанова від 09 вересня 2020 року у справі № 761/28347/15-к, провадження № 51-500км18).

У той же час, суд зазначає, що наразі триває стадія дослідження доказів кримінального провадження, через те суд вважає, що питання допустимості вказаних захисниками доказів недоцільно з`ясовувати та перевіряти на цій стадії судового провадження, до завершення повного дослідження доказів у кримінальному провадженні, а слід надати їм належну оцінку разом з усіма наявними доказами в їх сукупності та взаємозв`язку після завершення судового розгляду у нарадчій кімнаті, під час ухвалення остаточного судового рішення.

З огляду на викладене та керуючись статтею 89 КПК України, суд

постановив:

У задоволенні клопотання захисників ОСОБА_4 і ОСОБА_5 про визнання очевидно недопустимими всіх доказів поданим прокурором до суду відмовити, та яким буде надана оцінка в нарадчій кімнаті з урахуванням зауважень сторін кримінального провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1