Справа № 206/1086/23
Провадження № 1-кп/206/104/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"01" травня 2023 р. Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретареві ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000020 від 26 січня 2023 року за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Петропавлівка Дніпропетровської області, громадянина України, який має середньо-спеціальну освіту, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

-16 серпня 2004 року вироком Дніпропетровського апеляційного суду за ч. 1 ст. 115, ч. 3 ст. 185 КК України до 13 років позбавлення волі;

-25 січня 2017 року вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 309 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено з іспитовим строком на 3 роки,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника-адвоката ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

25 січня 2023 року приблизно о 20 годин 30 хвилин ОСОБА_3 прибув на залізничну станцію «Ігрень» регіональної філії «Придніпровська залізниця» AT «Українська залізниця», розташовану за адресою: м. Дніпро, вул. Роз`єднана, буд. 9-А. В цей час його увагу привернула потерпіла ОСОБА_6 , котра сиділа на лавці на першій платформі та тримала в руках мобільний телефон. Розуміючи те, що мобільний телефон складає матеріальну цінність, у ОСОБА_3 винник умисел, спрямований на напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу в умовах воєнного стану, введеного на території України на підставі Закону України № 2102-ІХ «Про затвердження Указу Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року, про що достовірно відомо останньому.

У подальшому ОСОБА_3 , будучи раніше судимим, реалізуючи свій злочинний умисел направлений на здійснення нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу в умовах воєнного стану, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та прагнучи їх настання, діючи умисно та цілеспрямовано, переслідуючи мету власної наживи, з корисливих спонукань, підійшов ззаду до потерпілої ОСОБА_6 , тим самим бажаючи бути непоміченим, та наніс їй один удар принесеним із собою невстановленим в ході досудового розслідування тупим предметом в область потилиці справа, в результаті чого потерпіла відчула сильний фізичний біль.

Далі ОСОБА_6 , злякавшись можливого подальшого застосування фізичного насилля з боку ОСОБА_3 , побігла з місця події, при цьому впустила на землю належний їй мобільний телефон «iPhone X А1865» Silver 256 Gb, imei: НОМЕР_1 .

В свою чергу ОСОБА_3 , продовжуючи виконання свого кримінально протиправного умислу, подолавши своїми злочинними діями опір з боку потерпілої ОСОБА_6 , відкрито заволодів мобільним телефоном «iPhone X А1865» Silver 256 Gb, imei: НОМЕР_1 , загальною вартістю 4450 гривень та з викраденим мобільним телефоном покинув місце вчинення злочину.

Згідно висновку судово-медичної експертизи, виявлене тілесне ушкодження у потерпілої ОСОБА_6 у вигляді забійної рани в потиличній ділянці справа відноситься до легких тілесних ушкоджень, як таке, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчиненні кримінального правопорушення не визнав та пояснив, що 25 січня 2023 року о 20 годині 10 хвилин він вийшов з дому за цигарками. Через те, що в цей час найближчі магазини де він міг їх придбати виявились закритими він вирушив до іншого через залізничну станцію по перону та йшов по вулиці Рощинській де знайшов розбитий мобільний телефон iPhone з увімкненим екраном, який підняв та спробував розблокувати, однак в нього не вийшло. Пересуваючись по вулиці він світив собі під ноги ліхтариком власного мобільного телефону. Через потужне світло від їдучого на зустріч автомобілю він не побачив під ногами яму та провалився, але відразу не зрозумів, що то рухався автомобіль поліції. Приблизно через чотири хвилини після того, як він знайшов телефон, пройшовши близько 80 метрів біля нього зупинився автомобіль поліції, які в свою чергу його зупинили та почали оглядати. Поліцейські вилучили знайдений мобільний телефон, а на запитання щодо його походження він збрехав, що останній належить його дружині, а не сказав правду, що знайшов його. Після того, як на телефон надійшов виклик на який відповіли працівники поліції останні повернули його, засунувши кишеню коли він вже знаходився у поліцейському автомобілі. Вказує, що не впевнений у тому, що в той момент йому повернули самий вилучений перед цим в нього мобільний телефон, оскільки працівники поліції мали змогу його підмінити замінивши чохол на телефоні, через що слідчий в подальшому міг вилучити в нього фактично інший телефон, який був викрадений у потерпілої. Вважає, що потерпіла ОСОБА_6 надала суду надала суду неправдиві відомості щодо обставин подій, оскільки коли він проходив залізничною станцією, то не бачив потерпілу, а найменша відстань між ним і людьми поблизу яких він проходив по залізничній станції складала близько 10-15 метрів, яких він навіть не міг роздивитися, оскільки на залізничній станції було темно, світло ніде не горіло, навіть у вікнах. Вказує, що потерпіла не могла належним чином роздивитися обличчя нападника, через погане освітлення залізничної станції, а його впізнала у зв`язку із тим, що раніше бачила, оскільки він працював недалеко від неї.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 пояснила, що 25 січня 2023 року о 20 годині 30 хвилин вона знаходилась у місті Дніпрі на залізничній станції «Ігрень» та сиділа на лавочці, чекаючи електричну, яка мала прибути о 21 годині 00 хвилин. В цей момент з лівого боку від неї йшов чоловік з ліхтариком в руках, який рухався у напрямку розташованого за нею на відстані декількох метрів розкладу руху поїздів, після чого ознайомлювався із ним. По спливу невеликої кількості часу, орієнтовно менше хвилини, вказаний чоловік наблизився до неї ззаду та наніс один удар у праву частину потилиці (в момент нанесення удару на ній була вдягнута плетена рожева шапка та капюшон). Після цього, вона тримаючи у руках мобільний телефон iPhone X з увімкнутим на ньому ліхтариком, почала голосно кричати, встала з лавки та відбігла від неї на відстань близько трьох метрів. Переступивши бордюр розташований поблизу лавки, вона озирнулась назад та побачила вказаного чоловіка, який стояв позаду лавки на якій вона сиділа та тримав у руках якийсь предмет схожий на палицю або дубинку. В цей момент, злякавшись, вона кинула належний їй мобільний телефон на землю та побігла у бік приміщення де знаходився черговий на станції, а також помітила, як чоловік нахилявся на місці де вона кинула мобільний телефон, ймовірно для того, щоб його підібрати. Відстань від лавки, до приміщення де знаходився черговий на станції, складає близько 100 метрів, а протягом усього часу поки вона бігла до вказаного приміщення вона голосно кричала, однак відразу їй ніхто не зміг допомогти, оскільки на станції більше не було людей. Підбігши до приміщення, де знаходиться черговий, їй відчинили двері та до неї вийшла жінка, яка відразу повела її вмиватися. Двоє чоловіків, яким вона встигла повідомили, що на неї напали та на лавочці залишись належні їй рюкзак та пакет з продуктами, а також мобільний телефон, який вона кинула на землю поруч із лавкою, останні побігли на місце події дивитися, що трапилось.

ОСОБА_6 також пояснила, що зрозуміла тяжкість завданої їй шкоди лише коли прибігла до чергового та побачила власну кров на одежі. Жінка, яка допомагала їй вмитись викликала швидку допомогу, після чого до них повернулись двоє чоловіків, які повернули належні їй рюкзак та пакет з продуктами, а телефон поруч з лавкою вони знайти не змогли. Крім того, вказані чоловіки також принесли невеликий ліхтарик моркв`яного кольору, який їй не належав. За допомогою мобільного телефону жінки, яка допомагала їй вмиватися, вона зв`язалася з чоловіком, який зв`язався з її напарницею по роботі, а коли напарниця прийшла до неї на станцію, то з її телефону вона самостійно подзвонила в поліцію.

Приблизно після 03 години 00 хвилин, вона приймала участь у впізнанні особи. Усі чоловіки залучені до впізнання були схожі на нападника, проте вона відразу, без підказки з боку інших осіб, впізнала нападника, оскільки їй запам`ятались характерні риси його обличчя (щетина та форма носу), які вона розгледіла коли вперше озирнулась, після того як відбігла від лавки на кілька метрів. Крім того, ОСОБА_6 також повідомила, що в момент нападу на неї нападник був вдягнутий у чорні речі, зокрема, чорну куртку та чорну шапку. Вказала, що ділянка станції де вона сиділа добре освітлювалась, зокрема, світлом з вікон приміщення вокзалу та ліхтарями, які знаходились навпроти лавки та почергово вмикалися. На момент здійснення на неї нападу світло з вікон вокзалу падало на потилицю нападника, а світло від ліхтаря світило в його обличчя. В судовому засіданні підтвердила, що обвинувачений ОСОБА_3 є саме тією особою, яка на неї напала та вона впізнає його. Також повідомила, що раніше бачила обвинуваченого ОСОБА_3 , оскільки він ходив по району де вона працює, проте про цю обставину вона згадала вже після пред`явлення особи до впізнання.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 пояснив, що орієнтовно в середині січня 2023 року приблизно після 20 години 10 хвилин він знаходився на залізничній станції де очікував електричку та почув крик жінки, яка кликала на допомогу. На відстані близько 70-80 метрів від себе він побачив, як біля лавки з ялинками жінка світила кудись ліхтариком, який вона кинула та почала бігти, а за нею побіг чоловік середнього зросту та тілобудови, який був вдягнений в чорний одяг та на ньому була чорна шапка. Інших людей на станції не було, жінка побігла до приміщення станції та кричала, а чоловік не став її переслідувати до кінця, а натомість розвернувся та повернувся до лавочки де з землі підібрав ліхтарик (об`єкт, який випромінював світло) та побіг у бік пішохідного мосту. Жінка добігла до приміщення станції та почала стукати у двері, після чого вибігли двоє чоловіків. Ділянка місцевості, де відбувались події, була освітлена з вікон вокзалу та ліхтарями. Поліція на місце події прибула приблизно о 20 годині 45 хвилин.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 пояснив, що працює начальником станції РФ «Придніпровська залізниця» АТ «Українська залізниця». 25 січня 2023 року приблизно о 20 годині 10 хвилин знаходячись на своєму робочому місці та спілкуючись зі співробітником ОСОБА_9 у приміщенні станції почув крики про допомогу і стук в двері. Відчинивши двері, до них забігла налякана жінка, яка повідомила, що її наздоганяють. Після того, як жінка забігла, він разом із ОСОБА_9 приблизно за хвилину-півтори вибігли на вулицю та освітлюючи місцевість ліхтариком здалеку, приблизно на відстані 100 метрів, побачили силует людини, який віддалявся у бік пішохідного мосту. Перед тим, як вибігти на вулицю, він зайшов у сусідню кімнату та увімкнув паромне освітлення (оскільки його вимикали заради економії енергії у той час коли на станції не було електрички), яке складається з двох ліхтарів з круглими плафонами з лампами накалювання. Після того, як вони підбігли до лавочки, де сиділа жінка, вони оглянули ділянку навколо, знайшли на лавочці сумку з пакетом, а під лавкою вимкнений ліхтарик, які підібрали та віднесли жінці. Мобільний телефон на місці не знайшли. Жінці в цей час вже надавали медичну допомогу, оскільки вона повідомила, що в неї болить голова та було видно, що вона розсічена. На момент вказаних подій в приміщенні станції горіло світло, яке через вікно освітлювало ділянку де знаходилась лавка, біля якої вони знайшли речі.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 пояснив, що працює електромеханіком на залізничній станції. Ввечері, 25 січня 2023 року, разом із начальником станції ОСОБА_8 вони знаходились у приміщенні станції та почули жіночі крики про допомогу і стук в двері. Відчинивши двері, до них забігла жінка, яка повідомила, що невідомий чоловік вдарив її якимось предметом по голові та женеться за нею. В цей момент ОСОБА_8 увімкнув освітлення на платформі та вони разом вийшли на двір, де здалеку, на відстані близько 60 метрів (біля пішохідного мосту) побачили силует чоловіка середнього зросту, який швидко віддалявся. На місці, де сиділа жінка вони знайшли сумку та ліхтарик під лавкою, які віднесли їй. Після повернення речей жінка запитувала про мобільний телефон, який вона кинула біля лавки, але знов повернувшись на місце його знайти не вдалось. ОСОБА_9 також пояснив, що місце де сиділа жінка освітлювалось світлом з вікна станції та було не дуже яскравим, будь-якого іншого додаткового освітлення до увімкнення ліхтарів не було. На момент подій інших осіб на платформі не бачив.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 пояснив, що працює інспектором Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області та орієнтовано у 20-их числах січня 2023 року він у складі екіпажу з ОСОБА_11 та ОСОБА_12 рухались на службовому автомобілі по вулиці Рощинській Самарському район в місті Дніпрі де побачили чоловіка, який присів помітивши службовий автомобіль, що викликало підозру. У зв`язку із цим, вони зупинилися біля нього та провели поверхневу перевірку в ході якої він видав два мобільні телефони, один з яких був розбитий iPhone X в чохлі фіолетового кольору. Розблокувати вказаний телефон чоловік не зміг та пояснив, що останній належить його дружині, яка наразі проходить службу у Збройних Силах України. В цей час, на вказаний телефон надійшов виклик від контакту «коханий чоловік» на який відповіли співробітники поліції. Чоловік, який зателефонував повідомив, що тільки що його дружину пограбували та вдарили по голові. За кілька хвилин після цього на службовий планшет надійшло повідомлення про обставини скоєного розбійного нападу, які були ідентичні тим, що повідомив чоловік за телефоном, а також орієнтування на викрадений телефон. По прибуттю слідчо-оперативної групи в присутності понятих було проведено вилучення вказаного телефону, в цей момент чоловік вже повідомляв, що знайшов його біля якогось переходу. Впізнає ОСОБА_3 , як особу яку було зупинено його екіпажем та в якої виявлено та вилучено розбитий мобільний телефон iPhone X в чохлі фіолетового кольору.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_13 пояснила, що працює прийомоздавальником вантажу та багажу РФ «Придніпровська залізниця» АТ «Українська залізниця». Взимку 2023 року вона знаходилась в товарній конторі разом із начальником станції ОСОБА_8 та ще одним співробітником на ім`я ОСОБА_14 . Ввечері на роботі не було світла через ремонтні роботи, яке з`явилось тільки на початку дев`ятої години. Незадовго після того, як з`явилось світло, до контори прибігла жінка та стукала у двері, чоловіки побігли і впустили її, а вона плакала та повідомила, що її вдарили. Після цього, вона відвела жінку до свого кабінету та зробила їй пов`язку на голову, оскільки в неї була рана. Остання повідомила, що сиділа на лавці де на неї напали та хвилювалась за власні речі. Вона дала їй мобільний телефон, щоб жінка могла зателефонувати чоловіку. Після цього повернулись чоловіки та принесли її речі, а саме сумку та пакет, а на рахунок мобільного телефону, повідомили, що не змогли його знайти.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_15 пояснив, що являється чоловіком потерпілої ОСОБА_6 , яка працює у магазині «Ювілейний» в районі Ігрень. Наприкінці робочого дня близько 20 години 00 хвилин вона зателефонувала йому попередивши, що збирається йти на залізничну станцію аби електричкою поїхати додому, а по приходу на станцію, орієнтовно через 15 хвилин, має йому перетелефонувати. По спливу вказаного часу дружина не перетелефонувала, через що він самостійно зателефонував до неї, проте з її телефону виклик було скинуто, а наступні дзвінки залишались без відповіді. Після цього, дружина зателефонувала йому з іншого невідомого номеру телефону та повідомила, що її вдарили по голові та пограбували, на що він сказав їй викликати швидку допомогу та поліцію. Він продовжував дзвонити за її номером телефону, однак виклики з її телефону продовжували скидувати, а потім на виклик відповів співробітник поліції.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 пояснив, що працює поліцейським Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області та приблизно у січні 2023 року під час патрулювання в районі Ігрені помітили чоловіка, який йшов по вулиці та побачивши поліцію почав якось ховатися, чим викликав підозру. Було проведено його поверхневу перевірку, в ході якої він добровільно видав два мобільні телефони, зокрема, мобільний телефон iPhone, який не міг розблокувати, пояснюючи це тим, що він належить його дружині. Під час спілкування, незабаром на вказаний телефон надійшов виклик від контакту «коханий чоловік», на який відповіли співробітники поліції, а телефонувавший чоловік в свою чергу повідомив, що на його дружину було скоєно напад та викрадено мобільний телефон. Впізнає ОСОБА_3 , як особу яку було зупинено та в якої виявлено та вилучено мобільний телефон iPhone. Після розмови з чоловіком було викликано слідчо-оперативну групу, а мобільний телефон повернуто ОСОБА_3 для його подальшого вилучення слідчими.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 пояснив, що працює інспектором Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області та у січні 2023 року в ході патрулювання було помічено чоловіка, який побачивши поліцію почав ховатися, чим викликав підозру. Було прийнято рішення зупинити автомобіль та здійснити його поверхневу перевірку, в ході якої він добровільно видав два мобільні телефони, зокрема, мобільний телефон iPhone в фіолетовому чохлі, який він не міг розблокувати пояснюючи це тим, що він належить його дружині. В цей момент на вказаний телефон зателефонував контакт «коханий чоловік». Зважаючи на підозрілі пояснення чоловіка було прийнято рішення відповісти на виклик. Телефонувавший чоловік пояснив, що вказаний телефон належить його дружині на яку щойно на залізничному вокзалі Ігрень було скоєно напад та викрадено телефон. Впізнає ОСОБА_3 , як особу яку було зупинено та в якої виявлено та вилучено мобільний телефон iPhone в чохлі фіолетового кольору. Після розмови з чоловіком було викликано слідчо-оперативну групу, а мобільний телефон повернуто ОСОБА_3 для його подальшого вилучення слідчими. ОСОБА_11 також пояснив, що по прибуттю слідчо-оперативної групи у ОСОБА_3 було вилучено саме той телефон, який повертався йому співробітниками поліції. Вказав, що його напарник міг помилятися з приводу того, що співробітники поліції не брали вказаний телефон до рук під час спілкування з чоловіком потерпілої, оскільки він на той момент знаходився у службовому автомобілі, в той час як вони разом з іншим напарником перебували поруч із ОСОБА_3 .

Крім вищевказаних показів потерпілої та свідків, вина ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами, які містяться в матеріалах кримінального провадження, а саме:

-протоколом огляду від 25 січня 2023 року в ході якого оглянуто місце події за адресою: м. Дніпро, вул. Рощинська, буд. 54, де ОСОБА_3 самостійно дістав з правої кишені куртки мобільний телефон марки «iPhone X» в чохлі фіолетового кольору, скло телефону пошкоджене внаслідок розбиття, який вилучено в ході огляду та поміщено до спеціального пакету WAR0097583; фототаблицею до протоколу огляду (т. 1 а. с. 12-15);

-протоколом огляду від 25 січня 2023 року в ході якого оглянуто місце події за адресою: м. Дніпро, вул. Роз`єднана, буд. 9-А, а саме на залізничній станції «Ігрень» де перед входом до зали очікування знаходиться дерев`яна лавка навпроти якої знаходиться знаходить клумба на якій посаджено туї. Біля вказаної лавки виявлено пластиковий ліхтарик зеленого кольору (т. 1 а. с. 16-17);

-протоколом пред`явлення особи для впізнання від 26 січня 2023 року за участю потерпілої ОСОБА_6 , яка пізнала особу під номером 1 ОСОБА_3 , як особу, яка 25 січня 2023 року на залізничній станції «Ігрень» вдарила її якимось предметом у потилицю та відкрито заволоділа її мобільним телефоном «iPhone X»; фототаблицею до протоколу впізнання (т. 1 а. с. 28-32);

-випискою КНП «Міська клінічна лікарня № 6» ДМР про огляд чергового лікаря пацієнта ОСОБА_6 від 25 січня 2023 року за наслідком якого встановлено діагноз: забійна рана в потиличній ділянці справа (т. 1 а. с. 57);

-висновком експерта КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» ДОР № 266е від 30 січня 2023 року, з якого вбачається, що у потерпілої ОСОБА_6 за даними медичної документації та при огляді при огляді виявлено тілесне ушкодження у вигляді забійної рани в потиличній ділянці справа, яке спричинено від механічної дії твердого предмету (предметів) з обмеженою контактуючою поверхнею, що діяв (діяли) в потиличну частину голови. Враховуючи характер та локалізацію виявленого у неї тілесного ушкодження, дані медичної документації, можливо вказати, що воно отримано незадовго до звернення за медичною допомогою в КНП «МКЛ № 6» ДМР, тобто і в термін на який вказує обстежена та вказано слідчим у постанові. За своїм характером виявлене у неї тілесне ушкодження відноситься до легких тілесних ушкоджень. Враховуючи характер та локалізацію виявленого у ОСОБА_6 тілесного ушкодження, а також відсутність будь-яких інших тілесних ушкоджень на тулубі та кінцівках, не характерним є спричинення його при падінні з висоти власного зросту (т. 1 а. с. 62-63);

-протоколом огляду від 27 січня 2023 року в ході якого оглянуто диск DVD-R з відеозаписом з нагрудних бодікамер поліцейських Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області. При перегляді відеофайлу виявлено, що внизу є напис 25/01/2023 20:58:20 початок 25/01/2023 22:22:00 кінець відеозапису. На вісімнадцятій хвилині вказаного відеозапису, а саме 25/01/2023 20:46:57 поліцейські зупиняються на автомобілі, підходять до чоловіка та представляються. Чоловік видає співробітникам поліції два мобільні телефони, та на 24 хвилині 29 секунді відеозапису поліцейський просить розблокувати мобільний телефон iPhone X, щоб перевірити, чи не знаходиться він в розшуку, на що чоловік повідомляє, що даний телефон належить його дружині та він не знає паролю. На 25 хвилині 06 секунді о 20:53:23 на даний телефон телефонує номер підписаний як « ОСОБА_16 », поліцейський запитує в чоловіка, як таке може бути, на що чоловік відповідає, що він не знає; диском DVD-R з відеозаписом з нагрудних бодікамер № НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 наряду № 321 зафіксованого 25 січня 2023 року під час патрулювання за адресою: АДРЕСА_3 (т. 1 а. с. 67-68);

-протоколом огляду предмету від 27 січня 2023 року в ході якого оглянуто спеціальний пакет WAR0097583 в якому знаходиться мобільний телефон iPhone X на якому маються пошкодження у вигляді тріщин на захисному склі в чохлі фіолетового кольору. Встановлено IMEI мобільного телефону НОМЕР_1 та MEID НОМЕР_5 ; фототаблицею до протоколу огляду предмета (т. 1 а. с. 71-72);

-висновком експерта Дніпропетровського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України № СЕ-19/104-23/3568-ТВ від 02 лютого 2023 року яким встановлено, що ринкова вартість наданого на дослідження мобільного телефону «iPhone X A1865» Silver 256GB придбаного в травні 2022 року, в працездатному стані, станом на 25 січня 2023 року може складати 4 450,00 гривень (т. 1 а. с. 83-88);

-протоколом проведення слідчого експерименту від 15 лютого 2023 року за участю потерпілої ОСОБА_6 в ході якого остання уточнила відомості щодо здійсненого на неї нападу, який мав місце 25 січня 2023 року залізничній станції «Ігрень»; флеш-накопичувачем micro SD 16 Gb з відеозаписом проведення слідчого експерименту від 15 лютого 2023 року за участю потерпілої ОСОБА_6 (т. 1 а. с. 156-159).

Версію сторони захисту щодо обставин подій, яка полягає у тому, що якась невідома особа могла здійснити напад на потерпілу на залізничній станції після чого викинути викрадений телефон який в майбутньому знайшов та підібрав обвинувачений суд вважає неспроможною з огляду на наступне.

Так, обвинувачений ОСОБА_3 після зупинки його працівниками поліції при проведенні поверхневої перевірки на вимогу останніх надав для огляду два мобільні телефони, в тому числі iPhone в чохлі фіолетового кольору, який не міг розблокувати та повідомив працівникам поліції завідомо неправдиву інформацію щодо власника мобільного телефону, запевнивши, що телефон належить його дружині, при цьому вигадавши версію про те, що до телефону підв`язана банківська картка дружини, тому вона не надала пароль від нього. В майбутньому обвинувачений змінив версію на те, що знайшов вказаний мобільний телефон. В судовому засіданні обвинувачений це пояснив тим, що «збрихав, бо так схотів».

До доводів обвинуваченого про те, що слідчим в нього ймовірно міг бути вилучений інший мобільний телефон в чохлі від телефону, який він знайшов, оскільки міг бути підмінений працівниками поліції, суд ставиться критично, адже під час огляду та вилучення мобільного телефону від останнього не надходило жодних зауважень, заперечень чи клопотань щодо вилученого мобільного телефону. Крім того, як ОСОБА_3 надав для огляду мобільний телефон iPhone на останній в його присутності надійшов виклик від контакту «коханий чоловік», яким фактично є чоловік потерпілої ОСОБА_15 .

Доводи обвинуваченого та захисту про те, що потерпіла ОСОБА_6 не могла належним чином роздивитися обличчя нападника через погане освітлення залізничної станції, оскільки на станції ніде не горіло світло, а його вона упізнала у зв`язку із тим, що раніше бачила, суд вважає такими, які спрямовані виключно на ухилення від відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення.

Так, покази свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 повністю узгоджуються з показами потерпілої ОСОБА_6 в частині того, що ділянка місцевості, де в момент подій сиділа потерпіла ОСОБА_6 освітлювалась світлом з вікон приміщення станції. Наведене підтверджується також результатами проведення слідчого експерименту за участі потерпілої ОСОБА_6 , який проведено в максимально наближених умовах до умов в яких було вчинено злочин. Зокрема встановлено, що в приміщенні станції, як і під час вчинення злочину, горіло світло, лавочка на якій знаходилась потерпіла розташована поруч з одним із вікном, які мають значні розміри і через які проникає достатньо світла на вулицю, щоб освітити територію поруч, а також осіб, які там можуть знаходитися. Сама потерпіла ОСОБА_6 , як під час судового розгляду так і під час пред`явлення особи для впізнання впевнено впізнала обвинуваченого, як особу, яка здійснила на неї розбійний напад.

При цьому суд не може погодитись з доводами сторони захисту щодо того, що умови проведення слідчого експерименту значним чином вирізнялись від умов за яких на потерпілу було скоєно напад через увімкнені ліхтарі на платформі, що могло значним чином вплинути на його результати, оскільки останнє не вплинуло на результат слідчої дії та були ввімкнені через робочу необхідність станції.

Таким чином, досліджені докази щодо доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення розумним чином узгоджуються із відомостями отриманими внаслідок допиту потерпілої та свідків, які логічним чином узгоджуються між собою та не викликають об`єктивних сумнівів у їх достовірності.

Оцінивши у сукупності досліджені по кримінальному провадженню докази, суд дійшов висновку щодо повного підтвердження вини обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч. 4 ст. 187 КК України, а саме як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчинений в умовах воєнного стану.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України відноситься до особливо тяжких злочинів, а також враховує дані про особу обвинуваченого, який вчинив злочин проти власності, не працевлаштований, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, в реєстрі осіб з наркологічними захворюваннями не значиться, на утриманні малолітніх чи неповнолітніх дітей, непрацездатних осіб не має, раніше неодноразово судимий, за місцем мешкання характеризується незадовільно.

Згідно ст. 66 КК України обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 судом не встановлено.

Згідно ст. 67 КК України обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 є рецидив злочинів.

Статтею 50 КК України передбачено, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , дотримуючись загальних засад призначення покарання, як це передбачено ст. 65 КК України, суд вважає за необхідне призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі, оскільки лише такий вид покарання буде слугувати виправленню обвинуваченого.

Призначаючи обраний вид покарання, суд не вбачає підстав для застосування ст. 69 КК України.

Враховуючи викладене, суд вважає, що виправлення ОСОБА_3 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, у зв`язку з чим, суд вважає за необхідне призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі.

Зазначене покарання, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідними і достатніми для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових злочинів.

Крім того, згідно з вимогами ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь експертної установи документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Питання речових доказів вирішити у відповідності з вимогами ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили залишити у вигляді тримання під вартою.

Керуючись ст. ст. 94, 110, 124, 368-371, 373, 374 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України та призначити йому покарання у вигляді 10 (десяти) років позбавлення волі із конфіскацією майна.

Строк відбуття покарання рахувати з моменту затримання ОСОБА_3 , а саме з 26 січня 2023 року.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили залишити у вигляді тримання під вартою.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Дніпропетровського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України витрати за проведення судової товарознавчої експертизи оформленої висновком експерта № СЕ-19/104-23/3568-ТВ від 02 лютого 2023 року у розмірі 1510,24 гривень.

Речовий доказ: DVD-R диск з відеозаписом з нагрудних бодікамер наряду № 321 за 25 січня 2023 року (т. 1 а. с. 68) залишити в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

Речовий доказ: мобільний телефон iPhone X 256 Gb, imei НОМЕР_1 залишити потерпілій ОСОБА_6 за належністю.

Речовий доказ: ліхтарик, який зберігається у камері речових доказів Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області відповідно до квитанції № 80 знищити.

Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Самарський районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку після проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя ОСОБА_1