КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №357/5328/23 Головуючий в 1 інст.: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/824/4117/2023 Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою старшого групи прокурорів у кримінальному провадженні № 0000309 - прокурора Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 16 червня 2023 року, щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біла Церква, Київської області, громадянина України, з повною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, -

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 16 червня 2023 року відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СВ Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_10 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000309 від 08.11.2022 року відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Строк дії ухвали слідчого судді два місяці, тобто до 16 серпня 2023 року включно.

Строк домашнього арешту обчислювати з моменту винесення ухвали.

Покладено на підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 такі обов`язки:

1) прибувати до слідчого, прокурора, суду по даному кримінальному провадженні за першою вимогою;

2) не залишати цілодобово місце проживання та реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 без дозволу слідчого, прокурора, або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну місця проживання;

4) утриматись від спілкування зі свідками та підозрюваними ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 у даному кримінальному провадженні;

5) носити електронний засіб контролю.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, прокурор Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_6 , подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого СВ Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_10 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000309 від 08.11.2022 року відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Визначити розмір застави щодо підозрюваного ОСОБА_8 у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 214 720 гривень.

Вразі внесення застави покласти на підозрюваного наступні обов`язки визначені ст. 194 КПК України, а саме:

1) прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді або суду з встановленою періодичністю;

2) не відлучатися з населеного пункту міста Біла Церква, Київської області, без дозволу слідчого, прокурора, або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну місця проживання;

4) утриматись від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні;

5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України.

На обґрунтування вимог апеляційної скарги, прокурор зазначає, що оскаржувана ухвала є незаконною та такою, що підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неповнотою судового розгляду та істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону.

Також апелянт зазначає, що застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту в даному випадку не забезпечить дієвості кримінального провадження та виконання процесуальних обов`язків ОСОБА_8 , з огляду на наявність високої ступені ризику переховування від органів досудового розслідування, незаконного впливу на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинення інших кримінальних правопорушень.

Зважаючи на доведеність обґрунтованості підозри та наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, то застосування більш м`якого запобіжного заходу щодо ОСОБА_8 , окрім як тримання під вартою, не зможе забезпечити дієвості кримінального провадження та запобігти виникненням ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Апелянт звертає увагу на те, що сторона захисту погодилась з наявністю ризиків та просила суд застосувати менш тяжкий запобіжний захід - домашній арешт, що слідчим суддею проігноровано. Крім того, судом не надано ніякої оцінки, що вказане кримінальне правопорушення вчинено з використанням умов воєнного стану та застосуванням засобів конспірації. Вказані обставини залишились також поза увагою суду у зв`язку з не дослідженням протоколів про результати проведення негласних слідчих (розшукових) дій, що наявні в матеріалах клопотання, яке було предметом розгляду.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити, пояснення підозрюваного та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, вивчивши матеріали судового провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги прокурора, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Як вбачається з ухвали слідчого судді та наданих до суду матеріалів судового провадження, що слідчим відділом Білоцерківського РУП Головного управління Національної поліції в Київській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000309, відомості про яке внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08 листопада 2023 року, за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, в порушення вимогстатті 12 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» (далі по тексту - Закон), якою передбачено, що обіг наркотичних засобів, психотропних речовин, включених до таблиці 2 «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 6 травня 2000 р. № 770 (далі по тексту - Перелік), тобто і амфетамін, включеного до таблиці 2 вказаного Переліку, допускається лише в цілях, передбачених статтями 19, 20 та 23 цього Закону, а саме:

- використання наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів у експертній і оперативно-розшуковій діяльності (ст.19 Закону);

- діяльність з використання наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів у наукових та навчальних цілях, яка дозволяється лише юридичним особам за наявності відповідної ліцензії (ст.20 Закону);

- використання наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів у ветеринарній медицині (ст. 23 Закону).

Однак в порушення вищевказаних вимог законодавства, в порушення вищевказаних вимог законодавства ОСОБА_13 , за попередньою змовою з ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_8 перебуваючи в квартирі АДРЕСА_2 за невстановлених досудовим розслідуванням час та обставин, але не пізніше 14 червня 2023 року виготовили для подальшого збуту порошкоподібну речовину білого кольору - амфетамін, яку в подальшому ОСОБА_13 за попередньою змовою з іншими учасниками групи зберігав у приміщенні квартири АДРЕСА_2 .

14 червня 2023 року в ході проведення санкціонованого обшуку за адресою: АДРЕСА_3 виявлено та вилучено 51 полімерний пакетик із психотропною речовиною «амфетаміном», який ОСОБА_13 за попередньою змовою з іншими учасниками групи повторно, виготовив для подальшого безпосереднього збуту.

Таким чином, ОСОБА_8 підозрюється у незаконному виготовленні та зберіганні з метою збуту психотропних речовин та незаконному збуті психотропних речовин, вчинене за попередньою змовою групою осіб, вчинене повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

14.06.2023 ОСОБА_8 вручено письмове повідомлення про підозру, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

16.06.2023 слідчий СВ Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_10 , за погодженням із прокурором Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_6 , звернувся до слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000309 від 08.11.2022 року відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

На обґрунтування вимог даного клопотання сторона обвинувачення послалась на тяжкість та специфіку кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 , дані про особу підозрюваного з метою забезпечення виконання процесуальних обов`язків та запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, відносно ОСОБА_8 вважала необхідним застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

16.06.2023 ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області відмовлено у задоволенні вказаного клопотання слідчого та застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на два місяці, тобто до 16 серпня 2023 року включно. Також покладено на підозрюваного ОСОБА_8 , 07.03.1993 року обов`язки, які визначено даною ухвалою.

З такими висновками слідчого судді колегія суддів погоджується, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді взяття під варту для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Згідно положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Згідно ч. 3 ст. 176 КПК України слідчий суддя відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення та наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор, але не доведе обставини недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Відмовляючи в задоволенні вказаного клопотання слідчого про застосування відносно ОСОБА_8 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя керувався положеннями ст. ст. 176, 183-184, 186, 192-194, 196 КПК України вказавши, що прокурором, в судовому засіданні, не достатньо було обґрунтовано та не доведено, що застосування більш м`яких запобіжних заходів, окрім виняткового, буде недостатнім для запобігання ризику, який встановлено слідчим суддею, передбаченим п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а тому враховуючи,у відповідності до ч. 1 ст. 178 КПК України, вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_8 інкримінованого йому кримінального правопорушення, тяжкість покарання, особу підозрюваного, в їх сукупності, слідчий суддя прийшовдо висновку про можливість застосування менш суворого запобіжного заходу, а саме цілодобового домашнього арешту.

У всіх випадках, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних запобіжних заходів (Буров проти України п. 51).

Слідчий суддявірно встановив, що долучені до клопотання докази, містять дані виключно щодо обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_8 , інкримінованого йому діяння, однак стороною обвинувачення не обґрунтовано, які саме обставини об`єктивно свідчать про недостатність застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, передбачені ст. 177 КПК України, які б передбачали застосування до підозрюваного виняткового запобіжного заходу, при цьому навів мотиви відмови у задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обґрунтувавши прийняте рішення щодо конкретного кримінального провадження та особи підозрюваного.

Слідчому судді, суду необхідно враховувати, що обмеження розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням вимог п. 4 ст. 5 Конвенції (правова позиція ЄСПЛ у справі «Белевитський проти Росії», пункти 111 - 112 рішення від 1 березня 2007 року).

Ризик утечі повинен оцінюватися у світлі таких факторів, як характер людини, її моральні принципи, місце проживання, робота, засоби до існування, сімейні узи, а також будь-які інші зв`язки з країною, в якій особу притягнуто до кримінальної відповідальності (Becciev v. Moldovaп. 58).

Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (Суомінен проти Фінляндії п. 36).

Отже, з урахуванням вказаних обставин, рішення слідчого судді про відмову у застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту прийнято з дотриманням вимог КПК України та узгоджується з позиціями ЄСПЛ.

Застосовуючи відносно підозрюваного ОСОБА_8 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту судом перевірено, що в матеріалах провадження є достатні дані, що підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, при цьому слідчим та прокурором не доведено неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Одночасно, дослідивши матеріали провадження, в сукупності із зазначеними обставинами для вирішення справи у відповідності до вимог закону слідчий суддя врахував тяжкість покарання, що може загрожувати ОСОБА_8 , у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого злочину, обставини вчинення кримінального правопорушення, а також дані про його особу в їх сукупності, а саме, що він має постійне місце проживання, не ухиляється та не має наміру ухилятися від органів досудового розслідування та суду, факт співпраці підозрюваного з органами досудового слідства, про що також було заявлено у судовому засіданні, раніше не судимий.

Окрім цього, судом покладено на підозрюваного обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Колегія суддів погоджуються з таким рішенням слідчого судді та вважає, що прокурор не довів обставин, які б слугували підставою для обмеження права підозрюваного на свободу та свідчили б про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Не зміг довести обставин необхідності тримання підозрюваногопід вартою і під час апеляційного розгляду прокурор.

Доводи, на які послався в апеляційній скарзі прокурор, не можуть бути безумовними підставами для скасування судового рішення, оскільки були враховані судом при прийнятті рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що слідчий суддя застосовуючи щодо підозрюваного ОСОБА_8 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту дослідив всі обставини, з`ясування яких могло мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та вмотивованого рішення, в повній мірі врахував вимоги статті 194 КПК України та за відсутністю доведених обставин, які б слугували підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відмовив у задоволенні клопотання сторони обвинувачення.

Істотних порушень норм КПК України, які б могли потягти за собою скасування ухвали слідчого судді при апеляційному розгляді не встановлено.

На підставі викладеного, колегія суддів апеляційного суду дійшла остаточного висновку, що рішення слідчого суддіБілоцерківського міськрайонного суду Київської області від 16 червня 2023 року є законним та обґрунтованим, оскільки ухвалене згідно з дотриманням вимог кримінального процесуального закону на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими судом, в межах, передбачених на даній стадії кримінального провадження, а тому ухвалу місцевого суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора, - без задоволення.

Керуючись ст. ст. 176-178, 179, 181, 193, 194, 404, 405, 407, 418 ч. 1, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду, -

п о с т а н о в и л а:

Ухвалу слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 16 червня 2023 року, - залишити без зміни, а апеляційну скаргу прокурора Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_6 , - залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ ________________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3