ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа: № 630/769/23 Головуючий І інстанції: ОСОБА_1
Провадження: № 11-сс/818/1179/23 Головуючий апеляційної інстанції: ОСОБА_2
Категорія: арешт майна
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 , без участі прокурора, з участю представника власника майна - адвоката ОСОБА_6 , без участі всіх інших учасників по даній справі, а саме самого ОСОБА_7 , належним чином повідомленого про розгляд справи, за умови, що заяв про відкладення розгляду справи ні від кого не надходило, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові справу за апеляційною скаргою власника майна на ухвалу Люботинського міського суду Харківської області від 15 08 2023 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Вказаною ухвалою слідчого судді клопотання прокурора задоволено та накладено арешт на вилучене під час огляду місця події у період часу з 14-00 по 14-50 годину 12 серпня 2023 року, проведеного за адресою: Харківська область, Харківський район, смт. Коротич, блок-пост на автодорозі Київ-Харків-Довжанський, майно, а саме: транспортний засіб Opel Vectra, д.н.з. НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_8 (адреса: АДРЕСА_1 ) з ознаками підробки, та ключі до транспортного засобу Opel Vectra, д.н.з. НОМЕР_1 , та заборонено користування, розпорядження або відчуження вказаного майна до прийняття процесуального рішення по суті справи.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, власник майна ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора, зобов`язавши слідчого, який здійснює досудове розслідування безоплатно повернути ОСОБА_7 арештоване майно.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог вказує, що ні в ухвалі суду, ні в клопотанні прокурора не зазначено, які ж саме ознаки підробки були виявлені працівниками поліції в ході огляду свідоцтва про реєстрацію на арештований автомобіль. Також не зазначено яким чином працівник поліції встановив ці ознаки, за допомогою яких спеціальних засобів чи за допомогою яких експертів.

Тобто, на переконання апелянта жодної підстави та мети арешту автомобіля в ухвалі суду не зазначено, як не зазначено таких даних і в клопотанні прокурора.

Крім того, щодо відсутності підстав для накладення арешту на майно зазначає, що суд не зазначив в ухвалі, а прокурор при зверненні до слідчого судді з клопотанням про арешт майна не додав ухвалу про дозвіл на проведення обшуку чи огляду автомобіля, на підставі якої було вилучено майно.

Ці обставини, на думку апелянта, вказують, що прокурор не надав достатніх та належних доказів на підтвердження тих обставин, на які він посилається у клопотанні. Суд, в свою чергу, не зазначив ці обставини в своїй ухвалі, що вказує на відсутність підстав для накладення арешту на вищевказане майно.

Вказує, що відсутність заперечень щодо огляду транспортного засобу сама по собі не може свідчити про правомірність проведення слідчої дії.

Позиції учасників апеляційного провадження.

В судовому засіданні апеляційного суду представник ОСОБА_7 , як особи, яка користується майном - адвокат ОСОБА_6 підтримав доводи поданої апеляційної скарги, просив задовольнити її вимоги у повному обсязі.

Особа, яка користується майном ОСОБА_7 та прокурор про дату та час розгляду апеляційної скарги були повідомлені належним чином. Жодних заяв або клопотань, які б перешкоджали розгляду справи, ні від кого з них не надходило.

Враховуючи вимоги ч. 4 ст. 405, ч.2 ст. 422 КПК України, колегія суддів вважає за можливе проведення апеляційного перегляду ухвали слідчого судді за відсутності ОСОБА_7 та прокурора, оскільки неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Заслухавши суддю - доповідача, доводи представника особи, що користується майном, дослідивши представлені матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження СД ВП №2 ХРУП №1 ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000101 від 13 08 2023 року за ч. 1 ст. 358 КК України за фактом виявлення свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 з ознаками підробки.

В ході огляді місця події 12 08 2023 року на блок-посту поліції в смт. Коротич Харківського району Харківської області було виявлено та вилучено автомобіль Opel Vectra, д.н.з. НОМЕР_1 , разом із свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 та ключами від транспортного засобу.

Вилучені під час огляду місця події 12 08 2023 року автомобіль з ключами та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу визнані речовими доказами у кримінальному провадженні №0000101 у відповідності до ст. 98 КПК України, оскільки дане майно має істотне значення для встановлення істини у кримінальному провадженні.

Задовольняючи клопотання прокурора слідчий суддя дійшов висновку, що вилучене при огляді майно зберігає на собі сліди злочину або може містити інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження у зв`язку з чим необхідність накладення на нього арешту є доведеною.

Колегія суддів погоджується з таким висновком слідчого судді, з огляду на наступне.

Так, відповідно до ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною 3 статті 170 КПК України регламентовано, що у випадку, передбаченому п.1 ч.2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до положень ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані, лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Абзацом 2 частини 10 статті 170 КПК України встановлено, що не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що у слідчого судді були достатні підстави вважати, що вищевказане майно може відповідати критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України.

Статтею 1 Протоколу №1 (1952 р.) до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод регламентовано, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майно. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Колегія суддів вважає, що у даному кримінальному провадженні потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси володільця майна ОСОБА_7 для можливого використання, як доказів у кримінальному провадженні № 0000199 від 13 08 2023 року.

Підстав сумніватися в співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження колегія суддів не вбачає.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна володільцем майна ОСОБА_7 не надано та колегією суддів не встановлено.

Метою накладення арешту у поданому клопотанні орган досудового розслідування зазначив забезпечення збереження речових доказів.

Як регламентовано статтею 100 КПК України на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України, та згідно ч. 2, 3 ст. 170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним ч.1 ст. 98 КПК України.

Отже, з огляду на положення ч.2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст.98 КПК України повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Крім того, арешт майна з підстав передбачених ч.2,3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

При цьому колегія суддів наголошує, що вказаний захід є тимчасовим, а тому у подальшому його власник чи володілець має право звернутися із клопотанням про скасування даного арешту і вилучене майно йому буде повернуто згідно положень ст. 174 КПК України.

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_7 зазначає, що 12 серпня 2023 року слідчим було здійснено фактично іншу слідчу дію, а саме обшук автомобіля Opel Vectra, д.н.з. НОМЕР_1 ,яка потребує дозволу слідчого судді, відомості про отримання якого відсутні.

Проте, колегія суддів вважає ці доводи таким, що суперечать матеріалам кримінального провадження та вважає їх неспроможними.

Слідчим суддею достовірно встановлено, що 12 08 2023 року на посту поліції «К-Х-Д» в смт Коротич, Харківського району Харківської області, працівниками СРПП зупинено автомобіль Opel Vectra, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_7 , який надав свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу з ознаками підробки НОМЕР_2 .

З метою викриття незаконних дій та припинення вчинення кримінального правопорушення 12 08 2023 року з 14-00 по 14-50 годину було проведено огляд місця події за вищевказаною адресою.

Крім того, перевіряючи доводи апеляційної скарги колегія суддів слідує практиці, яка висловлена, зокрема, в постанові колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 01 лютого 2018 року № 51-230 км 18, де наголошено, що огляд місця події слід відрізняти від такої слідчої дії, як обшук.

Так, обшук - це слідча дія, що полягає в примусовому обстеженні приміщень, споруд, ділянок місцевості та інших об`єктів, які перебувають у віданні певних осіб з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб. Обшук проводиться на підставі ухвали слідчого судді місцевого загального суду за наявності ймовірних даних про те, що розшукуване приховане в певному місці чи в певної особи.

У той же час огляд місця події - це слідча дія, яка має на меті безпосереднє сприйняття, дослідження обстановки на місці події, виявлення, фіксацію та вилучення різних речових доказів, з`ясування характеру події, що відбулася, встановлення особи злочинця та мотивів скоєння злочину. Огляд місця події є однією з перших та невідкладних слідчо-оперативних дій, а також джерелом отримання доказів. За змістом статей 214, 223, 237 КПК України огляд є слідчою дією, спрямованою на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні, яка проводиться в межах досудового розслідування кримінального провадження. У невідкладних випадках огляд місця події може бути проведений до внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, що здійснюється негайно після огляду.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що підставою для проведення огляду місця події стало виявлення працівниками поліції протиправних дій вчинених ОСОБА_7 та з метою з`ясування подій, що відбулися, й було здійснено огляд місця події, у даному випадку здійснювалась перевірка автомобіля, під час перевірки якого було виявлено свідоцтво про реєстрацію з ознаками підробки.

Отже, зазначена слідча дія була невідкладною, здійснювалася з метою з`ясування подій кримінального правопорушення, імовірно вчиненого ОСОБА_7 , на думку колегії суддів не потребувала попереднього дозволу суду.

До того ж, колегія суддів вважає за необхідне констатувати, що вказана слідча дія відбувалася у присутності понятих та з особистого дозволу ОСОБА_7 (а.с.10).

З викладеного вбачається хибність висновку апелянта про те, що 12 08 2023 року слідчим було проведено не огляд місця події, а обшук.

Що стосується доводів апелянта щодо нечіткості формулювання ознак підробки, які були виявлені працівниками поліції, то на переконання колегії суддів, вказані факти можуть бути перевірені та встановлені лише під час розгляду кримінального провадження №0000199 від 13 08 0223 року по суті шляхом надання більш ретельної оцінки вказаному документу за результатами його безпосереднього дослідження судом та витребуванням іншої необхідної інформації з можливим залученням експертів.

Колегія суддів констатує, що інші доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та не спростовують висновків слідчого судді щодо необхідності накладення арешту на зазначене апелянтом майно, а ґрунтуються лише на суб`єктивних оціночних судженнях, з ігноруванням об`єктивних відомостей.

Враховуючи викладене колегія суддів дійшла висновку, що слідчий суддя, задовольняючи клопотання прокурора про арешт майна, діяв у спосіб і у межах діючого законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співмірності, а тому доводи апеляційної скарги особи, яка користується майном стосовно незаконності та необґрунтованості ухвали слідчого судді є безпідставними і не можуть бути підставою для скасування ухвали слідчого судді.

Керуючись ч.6 ст.9, ст.7, ст.ст. 170-175, ст.ст. 392, 393, 404, 405, ч.1 ст.407, 418, 419, 423, 424-426 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Ухвалу Люботинського міського суду Харківської області від 15 08 2023 року у кримінальному провадженні №0000199 від 13 08 2023 року за ч.1 ст. 358 КК України про задоволення клопотання органу досудового розслідування та накладення арешту на майно, дані щодо якого більш докладно зазначені у клопотанні та в ухвалі суду першої інстанції, - залишити без змін.

Апеляційну скаргу власника майна, - залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Оскарження даної ухвали, у відповідності до ч.2 ст. 424 КПК України, в касаційному порядку не передбачено, оскільки така ухвала не перешкоджає подальшому кримінальному провадженню.

Судді

____________ _____________ _____________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4