УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2023 року м. Київ

Суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву про самовідвід слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_3 , -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу автоматичного визначення слідчого судді від 12.04.2023 в провадження слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_3 надійшла скарга ОСОБА_4 на бездіяльність керівника ГПД Національного антикорупційного бюро України, яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про кримінальне правопорушення (справа №760/34627/21, провадження № 1 -кс/760/37/23).

З матеріалів скарги вбачається, шо ОСОБА_4 просить слідчого суддю зобов`язати керівника ГПД Національного антикорупційного бюро України внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про кримінальні правопорушення вчинені, на його думку, суддею Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_5 .

В провадженні слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_5 перебувала скарга ОСОБА_4 щодо не внесення керівником ГПД Національного антикорупційного бюро України відомостей про вчинення слідчим суддею Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, за результатами розгляду якої. 02.09.2021 прийнято рішення про відмову в задоволені даної скарги.

Слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_3 заявила самовідвід у цій справі, оскільки провадження стосується судді Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_6 , яка нібито, на думку скаржника, вчинила злочин, а тому вона не може бути неупередженою приймаючи рішення щодо своєї колеги.

Особи, які беруть участь у кримінальному провадженні та особа, яка заявила самовідвід, у судове засідання не з`явились.

Дослідивши подану заяву про самовідвід, суддя приходить до наступного.

У відповідності до ст.75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадження:

1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача;

2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник;

3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості;

5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Частина 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод містить вимоги щодо неупередженості суду. Так, ЄСПЛ розрізняє чи в конкретній справі існує яке-небудь переконання або особиста зацікавленість даного судді та вимоги чи суддя забезпечує достатню гарантію, щоб виключити підозру в цьому (рішення у справах "Piersac vs Belgium, Grieves vs UK"). Крім того, згідно принципу, який є стабільним та викладеним в Рішенні ЄСПЛ у справі "Le Comte, Van Leuven iMeyere vs Belgium", суд має бути неупередженим і безстороннім.

З огляду на це, навіть зовнішні прояви можуть мати певну важливість або, іншими словами, "правосуддя повинно не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться" (рішення у справі "Де Куббер проти Бельгії" ("De. Belgium"), від 26 жовтня 1984 року, п. 26).

Важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві (рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" ("Wettstein v. Switzerland") та рішення у справі "Кастілло Альгар проти Іспанії" ("Castillo. Spain"), від 28 жовтня 1998 року, п. 45).

У справі "П`єрсак проти Бельгії" ЄСПЛ висловив позицію, згідно з якою, незважаючи на той факт, що безсторонність зазвичай означає відсутність упередженості, або, навпаки, її наявність може бути перевірено різноманітними способами проявів розмежування між суб`єктивним підходом, який відображає особисте переконання громадянина у конкретній справі, та об`єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-які сумніви з цього приводу. Таким чином, на основі вищезазначеного, слід зробити висновок, що при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект.

Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі "Хаушильд проти Данії" зазначається, що ЄСПЛ не потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного.

Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу достатньо заяви сторони про сумнів в об`єктивному розгляді справи або заяви про самовідвід від такого судді.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 80 КПК України за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід.

Отже, викладені в заяві про самовідвід обставини є обґрунтованими та достатніми для її задоволення.

Керуючись статтями 75, 76, 80-82 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Задовольнити заяву слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_3 про самовідвід від розгляду скарги ОСОБА_4 на бездіяльність керівника ГПД Національного антикорупційного бюро України щодо невнесення відомостей до ЄРДР щодо судді (№ 760/34627/21, провадження № 1-кс/760/37/23).

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1