ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/9237/23
провадження № 1-кп/753/1532/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" червня 2023 р.

Дарницький районний суд міста Києва у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

провівши підготовче судове засідання в залі суду у м. Києві в кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР № 0002267 від 05.12.2020 р. за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, одруженого, освіта вища, директора ТОВ «Бюро фінансових розслідувань», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 190 КК України,

сторони кримінального провадження та інші судового провадження:

прокурор ОСОБА_4 ,

захисник ОСОБА_5 ,

представники потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

обвинувачений ОСОБА_3 ,

встановив:

Обвинувальний акт з додатками відносно ОСОБА_3 надійшов до Дарницького районного суду м. Києва 02 червня 2023 року.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні просить постановити ухвалу про призначення судового розгляду на підставі обвинувального акта у відкритому судовому засіданні, оскільки кримінальне провадження підсудне Дарницькому районному суду м. Києва, а обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 КПК України.

Крім того, враховуючи наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме впливу на свідків просив продовжити ОСОБА_3 строк дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту, з покладенням обов`язку прибувати за кожною вимогою до суду та прокурора.

Представники потерпілих підтримали позицію прокурора, вказавши на наявність інших кримінальних проваджень відносно обвинуваченого.

Захисник ОСОБА_5 вважав, що кримінальне провадження не підсудне Дарницькому районному суду м. Києва та просив направити його до Київського апеляційного суду для визначення підсудності, оскільки три епізоди кримінальних правопорушень, які є тяжкими та інкриміновані обвинуваченому, можливо вчинені за межами Дарнницького району міста Києва. Заперечував щодо продовження запобіжного у виді домашнього арешту, вказуючи на відсутність ризиків і відомостей про особу обвинуваченого (поважний вік, наявність неповнолітніх дітей) просив змінити на особисте зобов`язання.

Обвинувачений підтримав думку захисника.

Заслухавши думки сторін кримінального провадження, вивчивши обвинувальний акт та долучений до нього реєстр матеріалів досудового розслідування, суд дійшов до наступних висновків.

У відповідності до положень п. 4 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд вправі направити обвинувальний акт для визначення підсудності у випадку встановлення непідсудності кримінального провадження даному суду.

Правила про підсудність ґрунтуються на основних засадах судочинства, передбачених ст. 129 Конституції України, засадах кримінального провадження, визначених у главі 2 КПК України, а також засадах організації судової влади. Порушення правил підсудності належить до істотних порушень вимог кримінального процесуального закону та згідно із п. 6 ч. 2 ст. 412 КПК України є підставою для скасування судового рішення.

Відповідно до ухвали Касаційного кримінального суду від 22.05.2020 року у справі № 51-2437впс20, встановлення правил підсудності має важливе значення для правильного функціонування судової системи, а також для виконання судами покладених на них завдань і визначення суду, компетентного здійснювати кримінальне провадження щодо конкретного кримінального правопорушення. Підсудність є ефективним засобом, який сприяє тому, щоб конкретна кримінальна справа розглядалася і вирішувалася судом законним, компетентним, незалежним і неупередженим, як того вимагають ст. 7 Загальної декларації прав людини та ч. 1 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права.

Згідно з пунктом 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (надалі - Конвенція) «кожен при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на розгляд судом, встановленим законом». А відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року №1402-VIII ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом.

У рішенні в справі «Коем проти Бельгії» від 22.06.2000 р. ЄСПЛ дійшов висновку, що суд не був судом, уповноваженим законом, оскільки без вирішення питання підсудності через вищестоящі органи, сам суд самостійно не може вирішувати питання підвідомчості кримінальних справ та констатував порушення пар. 1 статті 6 Конвенції.

Таким чином, вирішення питання підсудності має принципово важливе значення.

Вирішуючи питання підсудності даного кримінального провадження Дарницькому районному суду м. Києва суд виходить з того, що згідно з приписами ч. 1 ст. 32 КПК України у разі якщо було вчинено кілька кримінальних правопорушень, кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено більш тяжке правопорушення, а якщо вони були однаковими за тяжкістю, - суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено останнє за часом кримінальне правопорушення.

Як вбачається з обвинувального акту, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 190 КК України.

Відповідно до ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 358 КК України відноситься до нетяжких злочинів, ч .4 ст. 358 КК України відноситься до кримінальних проступків, ч. 4 ст.190 КК України відноситься до тяжких злочинів.

Враховуючи вимоги ст. 32 КПК України, зокрема у разі якщо було вчинено кілька кримінальних правопорушень, кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено більш тяжке правопорушення, а якщо вони були однаковими за тяжкістю, - суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено останнє за часом кримінальне правопорушення.

Відповідно до сформульованого обвинувачення, ОСОБА_3 можливо вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 190 КК України за адресою: м. Київ, просп. Перемоги, 123, що територіально знаходиться в Святошинському районі м. Києва, відповідно до додатку до рішення Київської міської ради від 22.01.2015 № 34/899 «Вулиці міста Києва. Офіційний довідник».

Таким чином, інкриміновані обвинуваченому ОСОБА_3 діяння, відповідно до обвинувального акту вчинені за межами територіальної юрисдикції Дарницького районного суду м. Києва, а тому суд вважає за необхідне направити обвинувальний акт відносно ОСОБА_3 із поданням до Київського апеляційного суду для визначення підсудності.

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту обвинуваченому ОСОБА_3 , суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Як вбачається з копії ухвали Дарницького районного суду м. Києва ОСОБА_3 було продовженого застосування домашнього арешту, строк дії якого закінчується 09.06.2023 року.

Відповідно до вимог ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Відповідно до ч. 6 цієї ж статті строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.

Суд дослідивши клопотання прокурора, приходить до висновку, що прокурором наведені, у відповідності до ст. 177-178 КПК України, мета та підстави продовження запобіжного заходу, а також враховані обставини, які повинні враховуватися при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу.

При продовженні запобіжного заходу судом враховано особу обвинуваченого, суд враховує ступінь тяжкості інкримінованих йому кримінальних правопорушень, яке кримінальний закон відносить до кримінальних проступків, нетяжких та тяжких злочинів, за вчинення яких йому загрожує покарання до 12 років позбавлення волі з конфіскацією майна, а також матеріали, які його характеризують, а саме: вік обвинуваченого, те, що він раніше не судимий, у кримінальному провадженні не допитані свідки, не досліджені докази, що не виключає перешкоджанню кримінальному провадженню шляхом впливу на них.

Ці обставини в сукупності з мірою покарання, яка загрожує обвинуваченому, в разі визнання його винуватим, на переконання суду, підтверджують наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а тому єдиним достатнім запобіжним заходом, який зможе убезпечити від вказаного ризику, є домашній арешт. Будь-який інший менш суворий запобіжний захід не здатен запобігти цьому ризику.

Розглядаючи клопотання сторони захисту, суд враховує наявність неповнолітніх дітей, а також дані про особу обвинуваченого.

Однак, з огляду на вищевикладене, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання сторони захисту про зміну раніше застосованого запобіжного заходу.

На підставі викладеного, суд прийшов до висновку про задоволення клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту строком на два місяці, з покладенням обов`язку, визначеного п. 1 ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись статтями 32, 34, 177, 178, 194, 314-315, ч. 2 ст. 376 КПК України, суд

постановив:

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_3 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 190 КК України із поданням направити до Київського апеляційного суду для визначення підсудності.

У задоволенні клопотання захисника про зміну запобіжного заходу ОСОБА_3 на особисте зобов`язання - відмовити.

Клопотання прокурора про продовження строку домашнього арешту ОСОБА_3 - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 строк дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту строком на 2 місяці, тобто до 06 серпня 2023 року включно, заборонивши обвинуваченому залишати своє місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , в період часу з 23 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. наступної доби.

Покласти на ОСОБА_3 обов`язок прибувати за кожною вимогою до суду та прокурора.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1