ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/5423/23
провадження № 1-кп/753/1319/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" червня 2023 р. Дарницький районний суд міста Києва у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_3 ,

захисники ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинувачені ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

у судовому засіданні в кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР № 0000230 від 14.01.2023, за обвинуваченням

ОСОБА_6 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця

м. Вільнянськ Вільнянського району Запорізької

області, громадянина України, з середньою освітою,

який зареєстрований за адресою:

АДРЕСА_1 , та який

проживає за адресою:

АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

та

ОСОБА_7 ,

ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця

м. Вільнянськ Вільнянського району Запорізької області, громадянина України, з середньою освітою, який зареєстрований за адресою:

АДРЕСА_3 , та який проживає за адресою:

АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, кожного,

встановив:

Наразі вказане кримінальне провадження перебуває на стадії дослідження письмових доказів.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_4 заявив клопотання, в якому просить визнати очевидно недопустимим доказом протокол огляду місця події від 13 січня 2023 року в частині зізнавальних показань обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_6 .

Захисник вважає, що проведений огляд місця події не містить відомостей про саму слідчу дію, а фактично був допитом обвинувачених, в ході якого працівники поліції здійснювали психологічний тиск на ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , зокрема погрожуючи «відправити до в`язниці прямо зараз» у разі, якщо не будуть надані потрібні зізнавальні показання.

Крім цього, захисник вказує на те, що працівники поліції відмовили у вимозі ОСОБА_7 та ОСОБА_6 надати їм захисника, більше того, обвинуваченим не було повідомлено про їхнє право відмовитись від давання показань/пояснень та не відповідати на запитання, що є порушенням ст. 63 Конституції України та ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

На підставі викладеного, захисник ОСОБА_4 просив визнати очевидно недопустимим доказом протокол огляду місця події від 13 січня 2023 в частині зізнавальних показань обвинувачених, оскільки такі показання отримані внаслідок істотного порушення прав і свобод людини.

Захисник ОСОБА_5 погодився з заявленим клопотанням, просив його задовольнити, акцентував увагу суду на той факт, що внесення відомостей до ЄРДР відбулось через 4 дні з дня вчинення кримінального правопорушення, що є порушенням кримінального процесуального закону. Крім цього, зазначив, що протокол огляду місця події від 13 січня 2023 року, який був початий о 21 год. 33 хв., а закінчений о 21 год. 36 хв., складений з істотним порушенням прав та свобод людини та вимог КПК України, оскільки в ході проведення такої слідчої дії не було вилучено жодних предметів, а тому вважав за необхідне визнати протокол огляду місця події очевидно недопустимим доказом на цій стадії кримінального провадження.

Обвинувачений ОСОБА_7 в судовому засіданні клопотання підтримав в повному обсязі, посилаючись на істотні порушення процесуальних норм на стадії досудового розслідування з боку працівників поліції.

Обвинувачений ОСОБА_6 заявлене клопотання підтримав з підстав викладених у ньому.

Прокурор ОСОБА_3 щодо задоволення клопотання захисника заперечив та не погодився з твердженням сторони захисту про те, що огляд місця події зводиться до допиту обвинувачених, так як в додатках відображені всі слідчі дії, які були проведені. Крім цього, в протоколі зазначено, що обвинуваченим роз`яснені їхні права і жодних зауважень в протоколі від останніх не відображено. У той же час прокурор вказав, що жодних скарг з приводу тиску з боку працівників поліції на обвинувачених до органів правопорядку не надходило, а тому підстави для визнання вказаного доказу очевидно недопустимим відсутні.

Суд, заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, клопотання захисника, дійшов такого висновку.

Відповідно до частини 1 статті 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатись суд при ухваленні судового рішення.

Частиною 1 статті 89 КПК України передбачено, що суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті при ухваленні судового рішення. За частинами 2-3 цієї статті у разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате. Сторони кримінального провадження, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, мають право під час судового розгляду подавати клопотання про визнання доказів недопустимими, а також наводити заперечення проти визнання доказів недопустимими.

Так, процесуальний закон не визначає виключні випадки, коли докази за будь-яких обставин визнаються недопустимими внаслідок істотного порушення прав і свобод, а лише встановлює випадки коли суд не може визнати відсутність таких порушень прав і свобод людини та, відповідно, не може визнати докази допустимими.

Учасник провадження має право заявити клопотання про очевидну недопустимість доказів із визначених підстав, проте в такому випадку він не може керуватися лише підставою, наведеною в статті 87 КПК України, а має довести наявність критерію очевидності. Зазначене правило застосовується й щодо доказів, отриманих унаслідок істотного порушення прав та свобод людини (ст. 87 КПК) за умови підтвердження сторонами кримінального провадження їх очевидної недопустимості. В іншому випадку суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення.

Таким чином, процесуальний закон не визначає чіткого переліку підстав для визнання доказу очевидно недопустимим, і клопотання про очевидну недопустимість може бути заявлено з будь-яких підстав порушення порядку отримання доказів, у тому числі у зв`язку з істотним порушенням прав і свобод людини.

У свою чергу єдиним критерієм, яким суд має керуватися при визнанні чи невизнанні доказу недопустимим на стадії судового розгляду, є критерій очевидності недопустимості, який полягає у відсутності сумніву в тому, що було порушено КПК України, і таке порушення може бути встановлено судом відразу під час огляду доказу та не потребує проведення додаткових дій, зокрема дослідження всіх доказів.

З аналізу матеріалів кримінального провадження в межах заявленого клопотання суд не вбачає підтвердження обвинуваченими та їх захисниками очевидної недопустимості зазначеного доказу, яка може бути встановлена судом відразу в судовому засіданні та не потребує проведення додаткових дій.

Суд зазначає, що наразі триває стадія дослідження письмових доказів кримінального провадження, частина яких ще залишається невивченою, тому суд вважає, що питання допустимості вказаних захисником доказів недоцільно з`ясовувати та перевіряти на цій стадії судового провадження, до завершення повного дослідження доказів у кримінальному провадженні, а слід надати їм належну оцінку разом з усіма наявними доказами в їх сукупності та взаємозв`язку після завершення судового розгляду у нарадчій кімнаті, під час ухвалення остаточного судового рішення.

У той же час, суд вважає за необхідне зазначити, що наведені у клопотанні захисника доводи заслуговують на увагу та потребують належної правової оцінки з боку суду та безумовно підлягають оцінці при наданні судом аналізу доказів під час ухвалення остаточного рішення суду за наслідками розгляду цього кримінального провадження.

Керуючись ст. 89 КПК України, суд

постановив:

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 про визнання очевидно недопустимим доказом протоколу огляду місця події лише в певній частині цього документа, відмовити, та якому буде надана оцінка в нарадчій кімнаті з урахуванням зауважень сторін кримінального провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1