Справа 675/1405/22
№ 1-в/688/67/23
Ухвала

іменем України

21 вересня 2023 року м. Шепетівка

Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області

в складі колегії суддів: головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

засудженого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

представника виправної колонії ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі судових засідань в м. Шепетівка матеріали кримінального провадження за клопотанням засудженого ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, заміну невідбутої частини покарання більш м`яким та вирішення питань, пов`язаних із виконанням вироку,

встановив:

Засуджений відбуває покарання у виді довічного позбавлення волі за вироком Апеляційного суду Одеської області від 13.04.2005 року за статтями 185 ч.3, 187 ч.4, 115 ч.2 п.п.1,6, ст.70 КК України.

Ухвалою Ізяславського районного суду Хмельницької області від 25 жовтня 2022 року у задоволенні заяви засудженого про вирішення питань, пов`язаних із виконанням вироку, відмовлено.

Ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 14 грудня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_6 задоволено частково. Ухвалу Ізяславського районного суду Хмельницької області від 25 жовтня 2022 року скасовано, постановлено нову ухвалу, якою призначено новий розгляд клопотання засудженого про вирішення питань, пов`язаних із виконанням вироку, у суді першої інстанції зі стадії прийняття.

Крім того, ухвалою Ізяславського районного суду Хмельницької області від 17 жовтня 2022 року у задоволенні заяви засудженого ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, відмовлено.

Ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 12 грудня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_6 задоволено частково. Ухвалу Ізяславського районного суду Хмельницької області від 17 жовтня 2022 року скасовано і призначено новий розгляд справи у суді першої інстанції.

Ухвалою Ізяславського районного суду Хмельницької області від 13 січня 2023 року постановлено матеріали провадження за клопотанням засудженого ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у виді довічного позбавлення волі або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким передати колегії суддів Ізяславського районного суду Хмельницької області для вирішення питання про його об`єднання з провадженням за клопотанням засудженого ОСОБА_6 про вирішення питань, пов`язаних із виконанням вироку.

Далі ухвалою Ізяславського районного суду Хмельницької області від 28 березня 2023 року матеріали справи 675/1406/22 за клопотанням засудженого ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у виді довічного позбавлення волі або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, об`єднано в одне провадження з матеріалами справи №675/1405/22 за клопотанням засуженого ОСОБА_6 про вирішення питань, пов`язаних із виконанням вироку, та присвоєно їм порядковий номер 675/1405/22.

Згідно з ухвалою від 28 березня 2023 року суддя ОСОБА_9 заявив самовідвід по справі, оскільки ним було надано оцінку обставинам та висловлено власну позицію щодо заявленого клопотання ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким в ухвалі Ізяславського районного суду Хмельницької області віл 17.10.2022 року, яка була скасована ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 12.12.2022 року, а справу направлено на новий розгляд в суд першої інстанції, яку об`єднано в одне провадження з матеріалами справи 675/1405/22, за клопотанням засудженого про вирішення питань, пов`язаних із виконанням вироку.

Голова Ізяславського районного суду Хмельницької області звернувся до Хмельницького апеляційного суду з поданням про необхідність передати це кримінальне провадження до іншого суду, посилаючись на те, що автоматизований розподіл справи між суддями не відбувся, оскільки не вистачає потрібної кількості суддів для розподілу справи, що підтверджується протоколом щодо неможливості автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29 березня 2023 року.

Ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 06.04.2023 року задоволено подання голови Ізяславського районного суду Хмельницької області, матеріали кримінального провадження за клопотанням засудженого ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у виді довічного позбавлення волі або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким направлено на розгляд до Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області.

Відповідно до ч. 2 ст. 31 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання щодо заміни покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на певний строк розглядається колегіально судом у складі трьох суддів.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 11.04.2023 року визначено колегію суддів під головуванням судді ОСОБА_1 , у складі суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

Засуджений ОСОБА_6 на даний час відбуває покарання у виді довічного позбавлення волі в Державній установі «Коломийська виправна колонія №41».

Згідно доручення для надання безоплатної правової допомоги від 09.09.2022 засудженому ОСОБА_6 призначено захисника - адвоката ОСОБА_7 .

У своїх клопотаннях, засуджений ОСОБА_6 просить скасувати вирок Апеляційного суду Одеської області від 13 квітня 2005 року, призначити йому покарання відповідне Конституції України, тобто довічне позбавлення волі з можливістю умовно-дострокового звільнення через обумовлену кількість років або позбавлення волі на 15 років, на підставі ч. 5 ст. 80 КК України звільнити його від відбування покарання.

В обґрунтування клопотань зазначає, що міра його покарання (довічне позбавлення волі) порушує ст. 28 Конституції України, а також ст. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Посилаючись на рішення Європейського Суду з прав людини від 12 березня 2019 року у справі Пєтухов проти України та рішення Конституційного Суду України № 6-(ІІ)/2021 від 16 вересня 2021 року, засуджений стверджує, що передбачене ч. 2 ст. 115 КК України покарання у виді довічного позбавлення волі є неправосудним від самого початку його призначення. У клопотанні про умовно-дострокове звільнення або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, просив вирішити питання щодо визначення терміну можливого перегляду його покарання шляхом застосування умовно-дострокового звільнення або заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, встановити проміжки часу для його повторення та встановити чіткі критерії, на підставі яких вони мають відбуватись.

У судовому засіданні засуджений клопотання підтримав з підстав, викладених у ньому.

Захисник клопотання підтримала.

Представник колонії та прокурор щодо задоволення клопотання заперечили, посилаючись на відсутність доказів того, що засуджений своєю працею та сумлінною поведінкою став на шлях виправлення.

Дослідивши матеріали клопотання, заслухавши учасників судового провадження, суд дійшов висновку, що клопотання засудженого задоволенню не підлягають з огляду на таке.

Відповідно до п.п. 2, 3, 14 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

Рішенням Конституційного Суду України № 6-(ІІ)/2021 від 16 вересня 2021 року визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), частину першу статті 81, частину першу статті 82 Кримінального кодексу України в тім, що вони унеможливлюють їх застосування до осіб, яких засуджено до відбування покарання у вигляді довічного позбавлення волі.

Таким чином, на національному рівні Конституційний Суд України визнав, що норми закону України про кримінальну відповідальність не містять положень, які надають суду повноваження для застосування до осіб, яких засуджено до покарання у виді довічного позбавлення волі, умовно-дострокового звільнення від відбування призначеного покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.

При цьому, зобов`язано Верховну Раду України невідкладно привести нормативне регулювання, установлене статтями 81, 82 Кримінального кодексу України, у відповідність до Конституції України та цього Рішення.

На виконання рішення Європейського суду з прав людини у справі «Пєтухов проти України» від 12 березня 2019 року з метою усунення цієї системної проблеми Міністерством юстиції розроблено та 18 жовтня 2022 року Верховною Радою України прийнято Закони України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо виконання рішень Європейського суду з прав людини» та «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення, Кримінального кодексу України та Кримінального процесуального кодексу України щодо виконання рішень Європейського суду з прав людини», «Про внесення змін до Кримінального процесуального кодексу України щодо удосконалення окремих положень досудового розслідування в умовах воєнного стану», які набрали чинності 06 листопада 2022 року.

Зазначеними Законами були внесені зміни до КК України, КПК України та КВК України, зокрема щодо гуманізації окремих норм кримінального законодавства стосовно застосування покарання у виді довічного позбавлення волі.

Відповідно до ч. ч. 1, 5 ст. 82 КК України із змінами, внесеними згідно із Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення, Кримінального кодексу України та Кримінального процесуального кодексу України щодо виконання рішень Європейського суду з прав людини» № 2690-ІХ від 18 жовтня 2022 року, невідбута частина покарання у виді обмеження, позбавлення волі або покарання у виді довічного позбавлення волі можуть бути замінені судом більш м`яким покаранням, строк якого обчислюється з дня заміни невідбутої частини покарання або покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким. Покарання у виді довічного позбавлення волі може бути замінено на покарання у виді позбавлення волі строком від п`ятнадцяти до двадцяти років, якщо засуджений відбув не менше п`ятнадцяти років призначеного судом покарання.

За змістом п. 3 ч. 3 ст. 81 КК України із змінами, внесеними згідно із Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення, Кримінального кодексу України та Кримінального процесуального кодексу України щодо виконання рішень Європейського суду з прав людини» № 2690-ІХ від 18 жовтня 2022 року, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, у разі заміни покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавленням волі на певний строк, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисне кримінальне правопорушення протягом невідбутої частини покарання.

Таким чином, на даний час на законодавчому рівні передбачено право засуджених, які відбувають покарання у виді довічного позбавлення волі, на заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням та в подальшому на умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

З сукупного аналізу наведених норм випливає, що особа, засуджена до довічного позбавлення волі, спочатку (після відбування нею не менше п`ятнадцяти років призначеного судом покарання) має право на заміну покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким, і лише після фактичного відбування нею не менше трьох чвертей строку вже заміненого покарання така особа матиме право на умовно-дострокове звільнення від його відбування.

Із матеріалів справи вбачається, що засуджений відбув більше п`ятнадцяти років призначеного судом покарання, а тому має право на розгляд щодо нього судом питання про заміну йому невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням у порядку, передбаченому ст. 82 КК України.

Однак до суду надійшло два клопотання засудженого, одне з яких про застосування до нього умовно-дострокового звільнення від подальшого відбування покарання у виді довічного позбавлення волі.

Водночас чинним законодавством встановлено порядок застосування умовно-дострокового звільнення до засудженого, який відбуває покарання у виді довічного позбавлення волі, а саме йому передує вирішення питання про заміну покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі строком від п`ятнадцяти до двадцяти років.

Згідно з правилами ч.ч. 3, 12, 13 ст. 154 КВК України стосовно засудженого, щодо якого відповідно до статей 81, 82 Кримінального кодексу України може бути застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, заміну покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на певний строк або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, орган або установа виконання покарань у місячний термін надсилає клопотання до суду у порядку, встановленому кримінальним процесуальним законодавством. Адміністрація органу або установи виконання покарань після відбуття засудженим установленого Кримінальним кодексом України строку покарання зобов`язана в місячний термін розглянути питання щодо можливості представлення його до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, заміни покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на певний строк або заміни невідбутої частини покарання більш м`яким.

Відповідно до ч. 13 ст. 154 КВК України особа, засуджена до довічного позбавлення волі, додатково до подання щодо можливості представлення її до заміни покарання на більш м`яке у виді позбавлення волі на певний строк повинна подати індивідуальний план виправлення та ресоціалізації. Такий план має містити заходи, здійснення яких у період відбування більш м`якого покарання у виді позбавлення волі на певний строк дасть змогу засудженій особі усунути фактори, що можуть негативно впливати на утримання від вчинення повторного кримінального правопорушення, та факти, що свідчать про перспективи виправлення та ресоціалізації засудженої особи після звільнення. Форма індивідуального плану виправлення та ресоціалізації визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері виконання кримінальних покарань.

Разом із поданням щодо можливості представлення засудженого до довічного позбавлення волі до заміни невідбутої частини покарання більш м`яким адміністрація виправної колонії подає до суду висновок щодо ступеня виправлення засудженого до довічного позбавлення волі. Визначення ступеня виправлення засудженого до довічного позбавлення волі та складення висновку здійснюються за участю уповноваженого органу з питань пробації. Порядок та методика визначення ступеня виправлення засудженого до довічного позбавлення волі встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері виконання кримінальних покарань. Основною метою подання висновку щодо ступеня виправлення засудженого до довічного позбавлення волі є забезпечення суду інформацією, що є необхідною для визначення можливості заміни покарання у виді довічного позбавлення волі на більш м`яке та визначення в індивідуальному порядку строку позбавлення волі засудженому, стосовно якого вирішується зазначене питання.

Засуджена особа, якій покарання у виді позбавлення волі на певний строк призначено в порядку заміни більш м`яким покаранням та в якої настало право на застосування умовно-дострокового звільнення, додатково повинна подати до суду звіт про виконання індивідуального плану виправлення та ресоціалізації під час відбування більш м`якого покарання, у тому числі аналіз причин успішності або неуспішності виконання заходів, передбачених зазначеним планом.

Тобто, особа, яка засуджена до довічного позбавлення волі, повинна спочатку подати до суду клопотання про заміну покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавленням волі на певний строк. Після задоволення зазначеного клопотання, адміністрація установи може подати відповідне клопотання про умовно-дострокове звільнення, лише після відбуття засудженим не менше трьох чвертей строку визначеного покарання.

Враховуючи вищезазначені обставини в їх сукупності, суд дійшов висновку, що в задоволенні клопотання засудженого про умовно-дострокове звільнення необхідно відмовити, оскільки воно є передчасним та не відповідає вимогам чинного законодавства.

Вирішуючи питання щодо заміни покарання засудженому у виді довічного позбавлення волі більш м`яким покаранням, суд враховує таке.

Відповідно до ч. 3 ст. 82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

Відповідно до положення Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.02.2002 № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», заміна невідбутої частини покарання можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці за весь період відбування покарання став на шлях виправлення. Під виправленням засудженого слід розуміти усунення з його психіки порочних нахилів, що сприяють вчиненню злочину, та одночасне прищеплення йому таких поглядів і звичок у дисципліні праці і поведінки, у побуті, колективі, суспільстві, які виключають можливість вчинення нових злочинів.

Основними засобами виправлення засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Висновок суду про виправлення засудженого повинен ґрунтуватися на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь час відбування покарання, а не за час, який безпосередньо передує настанню строку, після відбування якого можливе умовно-дострокове звільнення.

Висновок суду про виправлення засудженого повинен ґрунтуватися в тому числі й на даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому.

Застосування заміни невідбутої частини покарання більш м`яким є не обов`язком суду, а правом і таке звільнення може бути застосоване лише за певних умов.

Судом встановлено, що вироком Апеляційного суду Одеської області від 13.04.2005 року ОСОБА_6 засуджений за статтями 185 ч.3, 187 ч.4, 115 ч.2 п.п.1,6, ст.70 КК України до довічного позбавлення волі, з конфіскацією майна. Ухвалою Верховного Суду України від 05.07.2005 цей вирок залишено без змін. 09.06.2016 Ізяславський районний суд Хмельницької області ухвалив зарахувати в строк відбутого покарання період тримання під вартою з 30.12.2004 по 05.07.2005 - 06 місяців 07 днів, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Вирок набрав законної сили: 05.07.2005. Початок строку: 30.12.2004.

Комісія з питань розподілу, направлення та переведення для відбування покарання осіб, засуджених до позбавлення волі в Одеській області (протокол № 53 від 22.07.2005) визначила колонію максимального рівня безпеки з відбуттям покарання у приміщеннях камерного типу.

З 10.01.2005 ОСОБА_6 відбував покарання в державній установі «Одеський слідчий ізолятор». За час перебування випадків порушення вимог встановленого режиму утримання не допускав, не заохочувався, характеризувався посередньо.

З 21.10.2005 відбував покарання в державній установі «Замкова виправна колонія (№ 58)». За час відбування покарання в установі випадків порушення вимог режиму відбування покарання не допускав. Не заохочувався, характеризувався посередньо.

Постановою державної установи «Замкова виправна колонія (№ 58)» від 12.10.2016 вирішено перевести засудженого з приміщень камерного типу, в яких тримаються дві особи, до багатомісних приміщень камерного типу.

З 03.08.2018 відбував покарання в державній установі «Одеський слідчий ізолятор», за час перебування випадків порушення вимог встановленого режиму не допускав, не заохочувався, характеризувався посередньо.

З 19.10.2018 відбував покарання в державній установі «Замкова виправна колонія (№ 58)». За час відбування покарання характеризувався наступним чином: допускав порушення встановленого порядку відбування покарання, за що накладено одне дисциплінарне стягнення - догана від 25.02.2021, яке на даний час погашене. Дане порушення виразилось в порушенні розпорядку дня. Застосовано одне заохочення - подяка від 13.01.2022, за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки.

Реалізував програму диференційованого виховного впливу на засуджених «Професія», в Замковому навчальному центрі (№58) здобув спеціальність «Токар».

Постановою державної установи «Замкова виправна колонія (№ 58)» від 10.11.2022 вирішено перевести засудженого з багатомісних приміщень камерного типу до звичайних жилих приміщень.

З 03.03.2023 року і по даний час відбуває покарання в державній установі «Коломийська виправна колонія (№41)» в секторі для тримання осіб, засуджених до довічного позбавлення волі.

За час відбування покарання характеризується наступним чином: допустив одне порушення встановленого порядку відбування покарання, а саме порушив правила користування планшетом, рішенням дисциплінарної комісії обмежився профілактичною бесідою, дисциплінарні стягнення не накладались. Заохочення не застосовувались. На заходи виховного впливу реагує слабо, належних висновків не робить.

У виробничій майстерні державної установи «Коломийської виправної колонії (№41)» працевлаштований. Поставлені завдання виконує під контролем адміністрації.

Виконує роботи з благоустрою місць позбавлення волі, під контролем працівників адміністрації. У відношенні до представників адміністрації колонії ввічливий, тактовний, однак робить це з метою поблажливого ставлення до себе. Передбачені законом вимоги персоналу установи виконує під контролем. Участі у реалізації програми диференційованого виховного впливу на засуджених не бере. Санітарно-гігієнічних норм дотримується, зовнішній вигляд охайний. Дотримується вимог пожежної безпеки. За характером спокійний, врівноважений. В індивідуальних бесідах не завжди відвертий. У взаємовідносинах із засудженими не конфліктний. Віддає перевагу спілкуванню із засудженими різної спрямованості. Соціально-корисні зв`язки з рідними підтримує шляхом телефонних розмов, отримує від них посилки. Виконавчі листи на засудженого в установу не надходили. Згідно вироку вину у скоєному злочині визнав.

Згідно оцінки ризиків вчинення повторного кримінального правопорушення, з використанням підсистеми «КАСАНДРА» Єдиного реєстру засуджених та осіб, узятих під варту, у засудженого встановлено середній рівень ризику вчинення повторного кримінального правопорушення.

Станом на 19 травня 2023 відбутий строк з врахуванням ч. 5 ст. 72 КК України становить - 18 років 10 місяців 24 дні.

Згідно висновку щодо ступеня виправлення засудженого від 08.08.2023, засуджений ОСОБА_6 не став на шлях виправлення (не довів своє виправлення) та не може бути представлений до заміни покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на певний строк (набрав 57 балів).

На переконання суду, одна лише обставина, що засуджений визнає вину у скоєнні злочину та має одне заохочення протягом 18 років відбування покарання не може свідчити про його виправлення.

Таким чином, суд враховує поведінку засудженого протягом усього строку відбування покарання, характеризуючі матеріали на засудженого, тяжкість та характер вчиненого злочину, та дійшов висновку, що матеріали справи в своїй сукупності не свідчать про досягнення мети, передбаченої ст. 50 КК України - виправлення засудженого та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

З огляду на зазначене, і те, що процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним, суд дійшов висновку, що ОСОБА_6 своєю поведінкою та сумлінним ставленням до праці не довів, що став на шлях виправлення, а тому заміна покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на певний строк до нього не може бути застосовано.

Керуючись ст. 82 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд

постановив:

У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, заміну невідбутої частини покарання більш м`яким та вирішення питань, пов`язаних із виконанням вироку - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду протягом семи днів з моменту її оголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді

ОСОБА_2 ОСОБА_3