Справа № 766/3349/23
н/п 1-кп/766/2007/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.08.2023 року м. Херсон

Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

за участю секретаря: ОСОБА_2

прокурора: ОСОБА_3

обвинуваченого: ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції)

захисника: ОСОБА_5

під час розгляду клопотання прокурора Херсонської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до ЄРДР 23.05.2023 за №0000681 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 119, ч. 1 ст. 125 КК України, -

в с т а н о в и в:

10.08.2023 року до Херсонського міського суду Херсонської області надійшов обвинувальний акт з додатком у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР 23.05.2023 за №0000681 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 119, ч. 1 ст. 125 КК України.

Відносно ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 23.08.2023 року.

У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 днів, у зв`язку з тим, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають суттєве значення для встановлення всіх обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого або свідка; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити свою злочину діяльність, завершити розпочате кримінальне правопорушення, яке не було доведено до кінця, на даний час продовжують існувати та не відпали, та неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник заперечували проти задоволення клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Просили змінити запобіжний захід тримання під вартою та застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічний період часу, про що було заявлене письмове клопотання. Клопотання обґрунтоване тим, що 08.08.2023 року постановою слідчого СВ відділення поліції №2 Херсонського РУП ГУНП в Херсонській області ОСОБА_6 в рамках досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000681, внаслідок відсутності умислу на заподіяння смерті, діяння, інкриміноване ОСОБА_4 , перекваліфіковано з ч.1 ст.115 КК України на ч.1 ст.119 КК України, як на вбивство, вчинене через необережність. 09.08.2023 року вручено обвинувальний акт, який спрямовано до суду. Разом з цим, обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого продовжує діяти, як до особи, що підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України. Згідно ч.1 ст.119 КК України за вчинення інкримінованого ОСОБА_4 протиправного діяння, у випадку його визнання винуватим, є позбавлення волі від 3 до 5 років. Визначений об`єм покарання згідно ч. 4 ст.12 КК України кваліфікує пред`явлене обвинувачення як нетяжкий злочин. Захисник зазначив, що обвинувачений має міцні та стійкі соціальні зв`язки, оскільки має неповнолітню дитину, постійне місце проживання, за місцем проживання характеризується позитивно, раніше не судимий, що унеможливлює переховування від суду. Наміру впливати на потерпілого та свідка, ухилятися від суду обвинувачений немає, ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, на даний час не існує. Обвинувачений є інвалідом другої групи з 27.05.2015 року безстроково, внаслідок отримання важкої трави перебуває під диспансерним наглядом у медичному закладі, для відновлення працездатності потребує стаціонарного лікування. Потерпілий вимог матеріального характеру обвинуваченому не заявляв. Просили змінити запобіжний захід обвинуваченому з тримання під вартою на домашній арешт.

Вислухавши у судовому засіданні думку учасників процесу, суд дійшов до наступного.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Згідно рішення Європейського Суду з прав людини «Тейс проти Румунії», автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішенні питання про продовження обвинуваченим строку тримання під вартою, суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність подовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

У відповідності до вимог ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язано із необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Підставами застосування запобіжного заходу є обґрунтованість підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризику (ризиків), перелік яких встановлено пунктами 1 - 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

У відповідності до ст.176 КПК України запобіжними заходами є: особисте зобов`язання; особиста порука; застава; домашній арешт; тримання під вартою.

Слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.

Як зазначено у ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років.

За положеннями постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства» №4 від 25.04.2003 запобіжні заходи застосовуються за наявності підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений буде намагатись ухилятися від слідства або суду, перешкоджати встановленню істини по кримінальній справі або продовжити злочинну діяльність, а також для забезпечення виконання процесуальних рішень. Разом з тим взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом, у зв`язку з чим такий обирається лише за наявності підстав вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, що випливають з норм КПК України, і його належної поведінки.

При цьому, Верховним Судом роз`яснено, що обов`язковою умовою взяття під варту (виходячи з його правової природи) має бути обґрунтована впевненість судді в тому, що більш м`які запобіжні заходи можуть не забезпечити належної поведінки підозрюваного (обвинуваченого) внаслідок відсутності у останнього постійного місця проживання, зловживання спиртними напоями чи вживання наркотичних засобів, продовження вчинення злочинів, підтримання соціальних зв`язків негативного характеру, порушення умов запобіжного характеру, не пов`язаного з позбавленням волі.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує вимоги п.п.3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується; вік та стан здоров`я обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; його репутація; майновий стан обвинуваченого; наявність судимостей; розмір майнової шкоди, у завданні якої обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до правової позиції, викладеної у п. 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Марченко проти України», при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

Запобіжні заходи - це заходи забезпечення кримінального провадження, застосування яких супроводжується обмеженням конституційних прав і свобод осіб, які підозрюються у вчиненні кримінальних правопорушень. Ці обмеження стосуються свободи пересування та вільного вибору місця перебування. Система запобіжних заходів закріплена у ч.1 ст. 176 КПК України.

У відповідності до вимог ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється на засадах верховенства права з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 5 Конвенції (правова позиція ЄСПЛ, викладена у п. 60 рішення від 06.11.2008 у справі «Єлоєв проти України») після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а тому суду в разі задоволення клопотання про обрання або продовження терміну застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно чітко зазначити у судовому рішенні про наявність іншої підстави (підстав) або ризику, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК. Обмеження розгляду клопотання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням вимог п. 4 ст. 5 Конвенції (п. 85 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011).

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні нетяжкого злочину, має соціальні зв`язки: постійне місце проживання, проживає з матір`ю ОСОБА_7 та молодшим братом, за місцем проживання характеризується позитивно, має на утриманні неповнолітню дитину, є інвалідом другої групи з 27.05.2015 року безстроково, має власний дохід пенсійні виплати, раніше не судимий, що в сукупності дає суду підстави вважати, що належну поведінку ОСОБА_4 можливо забезпечити шляхом обрання більш м`якого запобіжного заходу у виді домашнього арешту в нічну пору доби, оскільки прокурором не було доведено в судовому засіданні про продовження існування ризиків, зазначених у ст. 177 КК України, щодо незаконного впливу на свідка, ухилення обвинуваченого від суду та виконання процесуальних рішень, перешкоджання ним кримінальному провадженню чи продовження злочинної діяльності, тобто, не доведено необхідності продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Клопотання сторони обвинувачення ґрунтується на тих обставинах, які були підставою для обрання запобіжного заходу на досудовому слідстві, на той момент коли ОСОБА_4 підозрювався у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.

Отже, оскільки прокурором доведено обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої ст. 194 КПК України, але не доведено обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, у задоволенні клопотання про продовження дії запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою слід відмовити та змінити йому запобіжний захід на домашній арешт. При цьому при обранні вказаного запобіжного заходу, слідчий суддя, суд враховує обставини, зазначені у ст. 178 КПК України, а саме: тяжкість скоєного правопорушення, стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків, наявність постійного місця проживання.

Відповідно до ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі.

Враховуючи вказані обставини суд вважає, що саме такий запобіжний захід як домашній арешт в змозі забезпечити дотримання обвинуваченим процесуальних обов`язків під час продовження судового розгляду кримінального провадження.

Таким чином, суд вважає можливим змінити обвинуваченому ОСОБА_4 міру запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.

Керуючись ст. ст. 177, 181, 183, 194, 199, 331, 356, 376 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

В задоволенні клопотання прокурора Херсонської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 відмовити.

Клопотання адвоката ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 задовольнити.

Змінити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт в нічну пору доби строком на 60 діб, тобто, до 19.10.2023 включно, заборонивши йому в період часу з 19.00 години по 8.00 годину залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 .

Покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою слідчого, прокурора та суду, в провадженні яких перебуває кримінальне провадження;

- не відлучатися за межі м. Херсона без дозволу слідчого, прокурора, суду, в провадженні яких перебуватиме дане кримінальне провадження;

- повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну місця проживання.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що в разі не виконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш суворий запобіжний захід.

Контроль за виконанням ухвали покласти на уповноважену особу Відділу поліції № 2 Херсонського районного управління поліції ГУНП в Херсонській області.

Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з-під варти негайно.

Копію ухвали направити для виконання до Державної установи «Миколаївський слідчий ізолятор».

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Херсонського апеляційного суду протягом 5-ти днів з дня проголошення ухвали.

Повний текст ухвали оголошений в приміщенні суду 22.08.2023 р. о 12:45 годині.

Суддя ОСОБА_1

?