Справа №:755/7991/23
Провадження №: 1-кс/755/3005/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"27" вересня 2023 р. м. Київ

Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Дніпровського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, працюючого, раніше не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0001647 від 05.05.2023 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 146 КК України,

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий СВ Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_3 звернулася до суду із клопотанням про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 .

Клопотання погоджено прокурором Дніпровської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_5 .

Клопотання мотивоване тим, що Слідчим відділом Дніпровського УП ГУНП у м. Києві здійснюється досудове розслідування в об`єднаному кримінальному провадженні № 0001647 від 05 травня 2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 4 ст. 190 , ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 146 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 діючи у співучасті з іншими особами, обрав вчинення злочинів, як основне джерело для задоволення своїм матеріальних потреб. Так, діючи з корисливих спонукань, ОСОБА_7 спільно з невстановленими на даний час особами, підшукали особу похилого віку, а саме ОСОБА_8 , що мала у своїй приватній одноосібній власності нерухоме майно - квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , та проживає одиноко. В подальшому, вказані особи, скориставшись похилим віком потерпілої ОСОБА_8 , у невстановлений точний час, у невстановлений спосіб проникли до квартири останньої та заволоділи всіма документами на право власності на нерухоме майно, а також паспортом громадянина України, після чого ОСОБА_4 почав зберігати у себе деякі зазначені документи. Одночасно з цим, щоб мати можливість безперешкодного доступу до приміщення квартири, а також з метою встановлення контролю над діями та переміщенням ОСОБА_8 , ОСОБА_4 , діючи у співучасті з ОСОБА_7 та іншою особою, виконуючи відведену йому роль пособника, змінив вхідні двері до квартири та отримав у розпорядження ключі, копії яких надав іншим співучасникам.

Продовжуючи підготовку до заволодіння нерухомим майном ОСОБА_8 , маючи на руках особисті документи останньої, вказана група осіб підробила паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_8 серії НОМЕР_1 виданий 30.07.2002 року Дніпровським РУ ГУМВС України в м. Києві, шляхом вклеювання на 1 сторінці паспорту фото невстановленої особи жіночої статі, яка мала виконувати роль ОСОБА_8 .

У подальшому, вказана група осіб, спільно з невстановленою особою жіночої статі, яка виконувала роль ОСОБА_8 , використовуючи підроблений паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_9 серії НОМЕР_1 виданий 30.07.2002 року Дніпровським РУ ГУМВС України в м. Києві, де на першій сторінці була вклеєна фотокартка вказаної невстановленої особи жіночої статі, 11.05.2023 року звернулись до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_10 , та зазначена невстановлена особа, видаючи себе та діючи від імені ОСОБА_8 видала від імені останньої заповіт на ім`я ОСОБА_11 , довіреність від імені ОСОБА_8 та ОСОБА_7 на представництво інтересів ОСОБА_8 в усіх державних органах, а також довіреність від імені ОСОБА_8 та ОСОБА_7 на право розпорядження квартирою за адресою: АДРЕСА_2 .

Отримавши в незаконний спосіб документи на право розпорядження нерухомим майном ОСОБА_8 , а також документів, які надавали змогу на отримання інформації від державних установ в період часу з 11.05.2023 року до 30.05.2023 року, ОСОБА_7 , діючи у співучасті з невстановленими досудовим розслідуванням особами, зібрали весь необхідний пакет документів для посвідчення договору купівлі-продажу нерухомого майна, при цьому останні усвідомлювали, що ОСОБА_8 не бажає продавати власну квартиру, та таких намірів не має. При цьому ОСОБА_4 , виконуючи відведену йому роль пособника, періодично приходив до квартири за адресою: АДРЕСА_2 з метою перевірки стану ОСОБА_8 .

Так, 30.05.2023 року, діючи згідно заздалегідь розробленого плану, який був відомий всім учасникам вказаної групи, не ставлячи до відома про свої злочинні плани ОСОБА_8 , маючи на меті заволодіння нерухомим майном ОСОБА_8 , перебуваючи в офісі приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_12 , діючи на підставі довіреності (яка посвідчена з використання підроблених документів, які посвідчують особу довірителя, тобто ОСОБА_8 ) на право представництва інтересів ОСОБА_8 , уклав правочин купівлі-продажу квартири за адресою: АДРЕСА_2 , зі своєю матір`ю ОСОБА_13 , без сплати грошових коштів в сумі 1 906 827 гривень, що визначено договором.

Таким чином, ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_7 та невстановленими досудовим слідством особами, виконав відведену йому роль пособника у заволодінні нерухомим майном ОСОБА_8 .

Крім того, переслідуючи корисливий мотив, після укладення договору купівлі-продажу квартири, вказана група осіб до складу якої входили ОСОБА_7 та невстановлена досудовим розслідуванням особа, не повідомляючи нічого ОСОБА_8 про те, що квартира не перебуває в її власності та реалізована третій особі, маючи на меті розпочати підготовку до повторного відчуження майна, почали пошук місця, куди можна вивезти ОСОБА_8 , для усунення перешкод для подальної реалізації нерухомого майна.

У свідомлючи той факт, що ОСОБА_8 через свій похилий вік малорухлива, а також те, що вона не бажає нікуди їхати, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_4 та невстановленою досудовим слідством особою, ОСОБА_7 домовився з ОСОБА_14 , який надає послуги з транспортування малорухомих пасажирів, та видавав себе за працівника «Таксі Мед», щодо перевезення ОСОБА_8 до іншого місця, нібито до інтернату для літніх людей.

Так, 29.06.2023 року о 05:30 ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , який мав намір проконтролювати дії ОСОБА_7 та надати допомогу, а також ОСОБА_14 та ОСОБА_15 (які надавали послуги з перевезення пасажирів, але видавали себе за лікарів) прибули до житлового будинку за адресою АДРЕСА_3 , після чого ОСОБА_7 спільно з ОСОБА_14 та ОСОБА_15 пройшли до квартири АДРЕСА_4 , де на той час знаходилась ОСОБА_8 , а ОСОБА_4 залишився зовні з метою попередження спільників про виникнення будь-якої небезпеки.

Перебуваючи в приміщення квартири, ОСОБА_7 спільно з ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , які видавали себе за лікарів, використовуючи при цьому уніформу, схожу на уніформу працівників швидкої допомоги, почали умовляти ОСОБА_8 покинути приміщення квартири та проїхати з ними, на що остання відповіла відмовою.

Незважаючи на відмову потерпілої, та той факт, що остання почала кликати на допомогу, маючи на меті подолати будь-який опір з її боку, ОСОБА_14 провів ОСОБА_8 внутрішньом`язову ін`єкцію, після чого вказані особи, незважаючи на опір з боку потерпілої, а також той факт, що остання почала кричати та кликати на допомогу, силою посадили її на візок, та перемістили до автомобіля Фольксваген» д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_14 та розпочали свій рух.

Таким чином, ОСОБА_4 ,, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_7 , ОСОБА_14 , та ОСОБА_15 , маючи єдиний злочинний намір, спрямований на позбавлення волі ОСОБА_8 , з корисливих мотивів, діючи у співучасті незаконно позбавили волі гром. ОСОБА_8 , після чого силою забрали її з місця фактичного проживання, та повезли у невідомому напрямку, проте були затримані працівниками поліції.

29.06.2023 року ОСОБА_4 було затримано в порядку ст. 208 КПК України. 29.06.2023 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 146 КК України. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 30.06.2023 року ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 2 місяці, тобто до 27.08.2023 року, який, у подальшому, 17.08.2023 року продовжено до 3 місяців, тобто до 29.09.2023 року.

Трьохмісячний строк досудового розслідування закінчується 29.09.2023, однак завершити досудове розслідування до вказаного строку не надається можливим, оскільки внаслідок складності кримінального провадження, для зібрання достатніх доказів для остаточного та беззаперечного доведення вини підозрюваних у кримінальному провадженні необхідно виконати ряд слідчих (розшукових) дій та прийняти процесуальні рішення, а саме: отримати та провести тимчасовий доступ до речей та документів, що містять охоронювану законом таємницю (щодо отримання зразків підпису ОСОБА_8 ); отримати висновок призначеної судової портретної експертизи; призначити та отримати висновок судової почеркознавчої експертизи щодо автентичності підпису ОСОБА_8 в заповіті від 11.05.2023 року номер в реєстрі 605, довіреності виданої 11.05.2023 року номер в реєстрі нотаріальних дій № 656, довіреності виданої 11.05.2023 номер в реєстрі нотаріальних дій № 657; за результатами проведених експертиз вирішити питання щодо необхідності зміни раніше повідомленої підозри підозрюваним; отримати та провести тимчасовий доступ до речей та документів, що знаходяться у володінні операторів мобільного зв`язку та направити в подальшому інформацію на аналіз до УОТЗ; провести повторний допит підозрюваних в рамках кримінального провадження з метою отримання інформації щодо вчинення кримінального правопорушення; залучити з Центру вторинної правової допомоги представника потерпілої сторони; залучити та допитати в якості спеціаліста медичного співробітника, що володіє спеціальними знаннями в сфері фармакології; провести допит приватного нотаріуса КМНО ОСОБА_10 ; розсекретити протоколи негласних слідчих (розшукових) дій; за необхідності, виконати інші слідчі та процесуальні дії.

Як зазначає слідчий у клопотанні, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні, інкримінованих ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, зокрема: матеріалами тимчасового доступу до речей та документів, щодо видачі доручень та заповіту ОСОБА_8 , де знаходиться ксерокопія паспорту на ім`я ОСОБА_8 , де зображена інша особа; витягом з реєстру речових прав на нерухоме майно, згідно якого 30.05.2023 та копією договору купівлі-продажу квартири; копіями допитів мешканців житлового будинку за адресою: АДРЕСА_5 ; копією протоколу обшуку автомобіля ОСОБА_4 , в ході якого виявлено та вилучено оригінали документів (технічний паспорт) на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 ; протоколом обшуку автомобіля ОСОБА_14 , в ході якого виявлено та вилучено пластикову сумку з медичними препаратами, 1 використаний шприц, використані ампули медичних препаратів «АМІНАЗИН АМІТРИЛІНУ ГІДРОХЛОРИДУ» та «МАГНІЮ СУЛЬФАТУ» з залишками; висновком експерта судово-медичної експертизи біологічних зразків1 № 052-41-2023; протоколами негласних слідчих (розшукових ) дій та іншими матеріалами кримінального провадження в сукупності.

Частиною 2 статті 177 КПК України передбачено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування стороною обвинувачення встановлені ризики, передбачені п.п. 1, 2, 3, 4, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, які можуть бути порушені під час обрання більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Вказане дає підстави вважати, що ОСОБА_4 після повідомлення останньому про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених передбаченого ч.5 ст.27 ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 146 КК України, що є особливо тяжкими кримінальними правопорушеннями, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити речі та документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків, потерпілого, експертів; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; зокрема повідомити своїм спільникам, які на даний час ще не встановлені, про наявні у органу досудового розслідування докази.

Тобто, метою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є забезпечення виконання підозрюваному ОСОБА_4 , обов`язків, передбачених КПК України, а також запобігання настання зазначених вище ризиків.

Наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, обумовлена тим, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст. 27 ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 146 КК України, яке має високий ступінь суспільної небезпеки, санкцією статті передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком до 12 років з конфіскацією майна, що свідчить про обставини, які можуть бути підставою та мотивом для підозрюваного навмисно переховуватися від слідства та суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Ризик, передбачений п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, також має місце, оскільки досудове розслідування на даний час триває та слідством встановлюються додаткові докази для формулювання подальшого обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні особливо тяжких злочинів, останній достовірно знаючи план та спосіб вчинення інкримінованого йому злочину, володіючи інформацією про наявні у органу розслідування докази, так як відомості про них зазначено в повідомленні про підозру та клопотанні про обрання запобіжного заходу, може знищити додаткові докази, про які на даний час невідомо слідству.

Враховуючи те, що у вказаному кримінальному провадженні на даний час не допитані всі свідки, не встановленні всі учасники вчинення кримінального правопорушення та його обставини, існує наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки знаходячись на волі ОСОБА_4 буде мати реальну можливість незаконно впливати на інших учасників процесу з метою уникнення відповідальності, зокрема повідомити своїм спільникам, які на даний час ще не встановлені, про наявні у органу досудового розслідування докази.

У ході досудового розслідування також не отримано відомостей про те, що підозрюваний ОСОБА_4 не може утримуватись в умовах Київського слідчого ізолятору Державної кримінально-виконавчої служби України, та не встановлено обставин, які виправдовували б ОСОБА_4 і вказували на зменшення вищевказаних ризиків та надавали підстави для обрання більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою.

Вищевикладене свідчить про неможливість запобіганням наявним ризикам, які передбачені ч.1 ст. 177 КПК України, шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Крім того, більш м`який запобіжний захід не буде достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного, оскільки злочин у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 відрізняється винятковим цинізмом та був спрямований відносно найбільш незахищених верств населення, а саме особи похилого віку, що не здатна захистити свої права самостійно.

Згідно положень п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування. Згідно ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків. Розмір застави щодо особи підозрюваною у вчиненні особливо тяжкого злочину визначається у розмірі від 80 до 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб. Разом з тим орган досудового розслідування вважає, що саме максимальний розмір застави, тобто 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб здатний забезпечити виконання ОСОБА_4 який підозрюється у вчиненні особливо тяжких злочинів, покладених на нього обов`язків.

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання слідчого та просив продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 , оскільки ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, які були наведенні у клопотанні про обрання запобіжного заходу, існують та не відпали, у зв`язку з цим прокурор вважає, що більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного. Крім того, прокурор зазначив, що для завершення досудового розслідування необхідно виконати ряд слідчих та процесуальних дій та надав суду копію ухвали слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 26.09.2023 року про продовження строку досудового розслідування до п`яти місяців.

Захисник ОСОБА_4 - ОСОБА_6 у судовому засіданні заперечував проти продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 посилаючись на те, що ризики, наведенні у клопотанні, не обгрунтованні та не доведенні у судовому засіданні прокурором. Крім того, зазначив, що підозрюваний раніше не судимий, тримається під вартою вже три місяці, має дружину та трьох дітей, які разом проживають за місцем реєстрації підозоюваного, потребує спеціальну дієту, у зв`язку з хворобою (виразка шлунку), а тому просив змінити підозрюваному ОСОБА_4 запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт за місцем проживання.

Підозрюваний ОСОБА_4 підтримав доводи та прохання свого захисника.

Дослідивши матеріали клопотання, заслухавши думку прокурора, підозрюваного та його захисника, слідчий суддя вважає, що клопотання є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Клопотання про продовження строку тримання під вартою подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо злочинів, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду. Клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Відповідно до ч. 1 ст. 199 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

У ч. 2 ст. 177 КПК України визначено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права. Частиною 5 ст. 9 КПК України визначено, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

Судом було встановлено, що 05.05.2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001647 були внесені відомості про скоєння кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 146 КК України.

29.06.2023 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 146 КК України. Ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 30.06.2023 року підозрюваному ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 27.08.2023 року включно.

Постановою керівника Дніпровської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_16 від 22.08.2023 року строк досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні продовжено до трьох місяців.

Ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 23.08.2023 року підозрюваному ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 29.09.2023 року включно.

Ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 26.09.2023 року продовжено строк досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні до п`яти місяців.

Розглядаючи клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного і обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК України, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе.

Відповідно до позиції ЄСПЛ, відображеній у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», «термін «обґрунтована підозра» означає те, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п.32), те, що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, відповідно до ст. 178 КПК України слідчий суддя на підставі наданих матеріалів оцінює в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 146 КК України; тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим - позбавлення волі на строк до дванадцяти років з конфіскацією майна; вік та стан здоров`я підозрюваного - молодий вік та відстуність захворювань, які б перешкоджали знаходженню у ДУ "Київський слідчий ізолятор"; репутацію підозрюваного; майновий стан; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки з огляду на те, що він підозрюється у вчиненні нетяжкого та особливо тяжкого злочинів.

Щодо обґрунтованості ризиків неналежного виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, то слід зазначити таке. Суд вважає обґрунтованим стороною обвинувачення ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_4 , будучи обізнаним з санкціями статей, які йому інкримінуються, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, оскільки ним ймовірно вчинено нетяжкий та особливо тяжкий злочин, за які передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 12 років з конфіскацією майна. Тому даний ризик є цілком реальним.

Суд вважає, що стороною обвинувачення обґрунтовано і ризик, передбачений п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, зважаючи на те, що досудове розслідування на даний час триває та слідством встановлюються додаткові докази, ОСОБА_4 володіючи інформацією про наявні у органу розслідування докази, так як відомості про них зазначено в повідомленні про підозру, може знищити додаткові докази, про які на даний час невідомо слідству. Суд вважає, що стороною обвинувачення обґрунтовано і ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, зважаючи на те, що згідно чинного законодавства суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, ризик впливу існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом. А тому, враховуючи характер кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_4 , даний ризик є цілком реальним. На підставі вказаних вище обставин у їх сукупності та взаємозв`язку слідчий суддя дійшов висновку про наявність у даному кримінальному провадженні обґрунтованих ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Крім того, слідчий суддя враховує те, що для завершення досудового розслідування необхідно виконати ряд процесуальних дій, про які зазначає слідчий у клопотанні, а саме: отримати та провести тимчасовий доступ до речей та документів, що містять охоронювану законом таємницю (щодо отримання зразків підпису ОСОБА_8 ); отримати висновок призначеної судової портретної експертизи; призначити та отримати висновок судової почеркознавчої експертизи щодо автентичності підпису ОСОБА_8 в заповіті від 11.05.2023 року номер в реєстрі 605, довіреності виданої 11.05.2023 року номер в реєстрі нотаріальних дій № 656, довіреності виданої 11.05.2023 року номер в реєстрі нотаріальних дій № 657; за результатами проведених експертиз вирішити питання щодо необхідності зміни раніше повідомленої підозри підозрюваним; отримати та провести тимчасовий доступ до речей та документів, що знаходяться у володінні операторів мобільного зв`язку та направити в подальшому інформацію на аналіз до УОТЗ; провести повторний допит підозрюваних в рамках кримінального провадження з метою отримання інформації щодо вчинення кримінального правопорушення; залучити з Центру вторинної правової допомоги представника потерпілої сторони; залучити та допитати в якості спеціаліста медичного співробітника, що володіє спеціальними знаннями в сфері фармакології; провести допит приватного нотаріуса КМНО ОСОБА_10 ; розсекретити протоколи негласних слідчих (розшукових) дій; за необхідності, виконати інші слідчі та процесуальні дії. Згідно з ч. 1 ст. 201 КПК України підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальною юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, та покладених на нього слідчим суддею, судом чи про зміну способу їх виконання. Виходячи зі змісту ст. 201 КПК України підставою для зміни запобіжного заходу за клопотанням обвинуваченого чи захисника є, в тому числі, наявність нових обставин, які не були предметом судового розгляду. Вирішуючи питання про зміну підозрюваному запобіжного заходу, суд враховує положення КПК України, вимоги пунктів 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та, в силу вимог ч. 5 ст. 9 КПК України, практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), яка є частиною національного законодавства та яку національні суди повинні враховувати при розгляді справ (ст. 17 Закону України від 23.02.2006 №3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» та ст. 19 Закону України від 29.06.2004 №1906-IV «Про міжнародні договори України»), згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою. Таким чином, суд вважає, що у даному випадку доводи сторони захисту про зміну запобіжного заходу не перевищують суспільного інтересу у справі, а ризики, про які було заявлено на момент застосування суддею запобіжного заходу відносно обвинуваченого, не втратили свою актуальність та продовжують існувати. Під час судового розгляду судом не встановлено обставин, які не були враховані під час застосування стосовно ОСОБА_4 запобіжного заходу. Поряд із цим, стороною захисту не надано суду доказів, що свідчили б про зменшення чи невілювання існуючих у провадженні ризиків. Також не наведено обґрунтованих доводів щодо наявності інших обставин, які тягнуть за собою зміну застосованого запобіжного заходу. Крім того, стороною захисту не надано суду доказів на підтвердження місця реєстрації підозрюваного ОСОБА_4 та підтвердження того що підозрюваний ОСОБА_4 має проблеми із здоров`ям. Отже, слідчий суддя приходить до висновку, що на день розгляду клопотання обставини, які є підставою для застосування запобіжного заходу, не спростовані, не змінились та продовжують існувати, з огляду на що, застосований запобіжний захід є пропорційним легітимній меті, яка ставиться до застосування запобіжних заходів, а відтак не приймає доводи сторони захисту. У зв`язку з викладеним, слідчий суддя вважає, що відсутні обґрунтовані підстави для задоволення клопотання захисника про зміну запобіжного заходу ОСОБА_4 , оскільки в силу принципу змагальності сторін кримінального провадження стороною захисту не спростовано тверджень сторони обвинувачення, що застосування більш м`якого запобіжного заходу не зможе запобігти існуючим в провадженні ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного. На думку слідчого судді, у разі застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, орган розслідування не зможе в повній мірі забезпечити виконання завдань кримінального провадження. Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбаченим цим Кодексом, крім випадків передбачених частиною четвертою цієї статті. Згідно ч. 5 ст. 182 КПК України у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно. Разом з тим, слідчий суддя вважає за можливе зменшити ОСОБА_4 розмір застави, визначений в ухвалі суду про обрання запобіжного заходу, до 200 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, оскільки зазначений розмір застави в достатній мірі гарантує виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків. Відповідно до ч. 1 ст. 197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. На підставі викладеного та керуючись статтями 32, 176-178, 181, 194, 197, 199, 309, 376 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ Дніпровського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 - задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у межах строку досудового розслідування до 25 листопада 2023 року.

Визначити ОСОБА_4 заставу в розмірі 200 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що відповідно становить 536 800 грн, яка може бути внесена як самою підозрюваною особою, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Дніпровського районного суду м. Києва (Отримувач: ТУДСАУ в місті Києві, , МФО: 820172, Банк: Державна казначейська служба України м. Київ, р/р № UA1012089), у разі внесення якої вона підлягає звільненню з-під варти.

На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на підозрюваного у разі внесення застави наступні обов`язки: прибувати до слідчого із встановленою періодичністю; не відлучатися із населеного пункту - м. Київ без дозволу слідчого, прокурора або суду, залежно від стадії кримінального провадження; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання, залежно від стадії кримінального провадження; здати при наявності на зберігання слідчому свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Визначити 2-місячний термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави, з дня внесення застави.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі порушення ним обов`язків, покладених на нього в цій ухвалі, застава звертається у дохід держави. Будь-які твердження чи заяви підозрюваного, зроблені під час розгляду клопотання про продовження запобіжного заходу, не можуть бути використані на доведення його винуватості у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, або у будь-якому іншому правопорушенні.

Ухвала слідчого судді щодо продовження запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали буде проголошено 27 вересня 2023 року о 16 годині 30 хвилин.

Слідчий суддя ОСОБА_1