Справа № 159/4799/23
Провадження № 1-кс/159/2154/23
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2023 року м. Ковель

Слідчий суддя Ковельського міськрайонного суду Волинської області ОСОБА_1 , за участю:

секретаря ОСОБА_2

заявника ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ковелі справу за скаргою ОСОБА_3 щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань,

в с т а н о в и в :

Відповідно до ухвали слідчого судді від 30.01.2023 року:

«Слідчим відділом Ковельського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області проводилося досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000412 від 31 жовтня 2014 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286 КК України.

Розслідування проводилося з приводу того, що 25 вересня 2009 року вироком Ковельського міськрайонного суду Волинської області засуджено ОСОБА_4 за вчинення злочину, передбаченого ст.291 КК України, а саме за те, що він, о 22 год. 40 хв. 25 травня 2007 року, у темну пору доби, рухаючись гужовою повозкою, не обладнаною світлоповертачем спереду білого кольору та ліхтарем білого кольору, на 98 км + 920 м автодороги Доманово-Ковель-Чернівці-Тереблече, поблизу с. Погиньки Ковельського району Волинської області, грубо порушуючи чинні на транспорті правила, а саме: п.1.2, 7.2,7.3,7.7 «а», «б», п.11.2 правил дорожнього руху України, виїхав на смугу зустрічного руху, і рухаючись у напрямку м. Ковеля, зіткнувся із автомобілем марки «Фольксваген Т- 4», р.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_5 , що рухався у напрямку м. Луцька. В результаті цього сталась дорожньо-транспортна пригода, в якій пасажири автомобіля марки «Фольксваген Т-4», потерпілі ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 отримали тілесні ушкодження, що спричинили їх смерть, потерпілі ОСОБА_9 , ОСОБА_10 отримали тяжкі тілесні ушкодження. Потерпілий ОСОБА_5 отримав легкої тяжкості тілесні ушкодження.

Під час розслідування з`ясовувалася можливість притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення дорожньо-транспортної пригоди, поряд з ОСОБА_4 , також і водія автомобіля ОСОБА_5 .

Слідчий обґрунтовано прийшов до висновку, що підстави для такого притягнення відсутні і закрив провадження у справі.

Для притягнення до кримінальної відповідальності необхідно встановити прямий причинний зв`язок між діями чи бездіяльністю ОСОБА_5 і наслідками дорожньо-транспортної пригоди. Тривале розслідування, надмірно тривале, що викликало через свою безрезультатну тривалість реагування Європейського суду з прав людини, привело до однозначного висновку, що довести згаданий прямий причинний зв`язок неможливо.

Досудовим розслідуванням однозначно встановлено, що підвода у момент зіткнення знаходилась на смузі руху ОСОБА_5 і рухалась йому назустріч. В той же час, досудовим розслідуванням не встановлена критично важлива річ, а саме, де і у який момент підвода з`явилась на смузі руху ОСОБА_5 і стала для нього перешкодою. Чи їхала вона постійно, протягом достатнього для її виявлення часу, йому назустріч, чи виїхала вона на смугу руху ОСОБА_5 з боку безпосередньо перед ним, або ж у місці, коли для реагування у ОСОБА_5 не залишилося часу, усе це залишилось невідомим і усунути цю невідомість не вдалося. І, як видно з обставин справи, усунути цю невідомість з необхідною достовірністю неможливо.

За умови згаданої невідомості немає сенсу проводити слідчий експеримент, оскільки неможливо буде задати для нього чіткі умови: не встановлено, що підвода постійно рухалась назустріч ОСОБА_5 , не встановлено також в якому місці вона з`явилась на його смузі руху збоку. Якщо провести слідчий експеримент з умовою, що підвода постійно рухалась назустріч ОСОБА_5 , доказове значення такого експерименту буде ніяким, оскільки, виходячи з обставини справи, неможливо буде усунути розумні сумніви, що підвода з`явилася на смузі руху ОСОБА_5 у довільному місці збоку, а не постійно їхала йому назустріч по його смузі руху. А саме, виходячи з обставин справи, підвода фактично була некерованою, оскільки неможливо розумно допустити, що ОСОБА_4 свідомо рухався підводою назустріч транспорту, його вина полягає в тому, що він взагалі виїхав підводою на дорогу, до того ж, неосвітленою підводою. При некерованості підводи вона могла виїхати на смугу руху ОСОБА_5 будь-де і будь-коли. Неможливо за цих обставин довести, що ОСОБА_5 мав можливість уникнути зіткнення, зупинитись перед підводою або її об`їхати, завжди буде не усунута розумна можливість того, що підвода могла з`явитись збоку, безпосередньо перед автомобілем ОСОБА_5 .

За умови згаданої невідомості неважливо, чи перевищував ОСОБА_5 швидкість, чи був його автомобіль у належному технічному стані, чи мав він право перевозити пасажирів, чи відповідало його здоров`я вимогам для водія і таке інше. За будь-яких можливих порушень ОСОБА_5 неможливо буде довести прямий причинний зв`язок між ними і наслідками дорожньо-транспортної пригоди. За будь-яких таких порушень, як вже зазначалося, завжди буде не усунута розумна можливість того, що підвода могла з`явитись збоку, безпосередньо перед автомобілем ОСОБА_5 , а тому він не мав можливості зупинитись перед нею незалежно від будь-яких своїх порушень, навіть якщо вони будуть доведені. Прямого причинного зв`язку не буде. Прямою причиною дорожньо-транспортної пригоди будуть лише дії ОСОБА_4 .

До того ж, неможливо примусити ОСОБА_5 передбачити неймовірну безпечність ОСОБА_4 , який виїхав неосвітленою підводою вночі на трасу та ще й втратив контроль над конем, в результаті чого він вийшов прямо назустріч транспорту. ОСОБА_5 , навіть за умови порушення ним правил дорожнього руху, не міг передбачити, що прямо перед ним, на його смузі руху, з`явиться кінь з возом, чого при розумному передбаченні не може статись ніколи. Водій-порушник відповідає за необережні дії і ця відповідальність також має межі, він не може відповідати, наприклад, за неймовірну нічну появу підводи з конем на дорозі, яка рухається йому назустріч по його смузі руху. За таких обставин слід прийти до висновку, що у прямому зв`язку з наслідками дорожньо-транспортної пригоди знаходяться дії особи, яка допустила появу підводи з конем на дорозі, а не дії водія, який зіткнувся з нею, навіть за умови перевищення ним швидкості. Перевищуючи швидкість, водій не мав можливості брати в передбачення-розрахунок нічну підводу з конем, яка рухається йому назустріч.

Виходячи з наведених вище міркувань, суд відхиляє доводи скарги про неповноту розслідування. Будь-які слідчі дії, в тому числі і ті, які названі в скарзі, ті, які називались в ухвалах слідчих суддів, постановах прокурорів, не зможуть усунути головну перешкоду для повідомлення ОСОБА_5 про підозру, а саме, не усунуть розумну можливість того, що підвода могла з`явитись збоку, безпосередньо перед автомобілем ОСОБА_5 , а тому він не мав можливості зупинитись перед нею незалежно від будь-яких своїх порушень, навіть якщо вони будуть доведені. До того ж, підвода могла з`явитись у довільному місці і достовірно встановити це місце неможливо. Крім цього, як було сказано, неможливо примусити ОСОБА_5 , при всіх його можливих порушеннях, нести відповідальність за неймовірну безпечність ОСОБА_4 , який виїхав неосвітленою підводою вночі на трасу та ще й втратив контроль над конем, в результаті чого він вийшов прямо назустріч транспорту. В будь-якому випадку, ОСОБА_5 , при всіх своїх можливих порушеннях, діяв в руслі логіки дорожнього руху, а ОСОБА_4 діяв поза межами цієї логіки, наскільки далеко за цими межами, що спрогнозувати його поведінку, зокрема ОСОБА_5 , було неможливо. Звісно, якщо б ОСОБА_5 міг собі уявити, що на великій трасі вночі йому назустріч може їхати неосвітлена підвода з некерованим конем, він би безумовно змінив свою поведінку. Водія можливо покарати лише за порушення, наслідки яких він спроможний спрогнозувати, неможливо його покарати за відсутність прогнозу неймовірної події.

Керуючись ст.307 КПК України, слідчий суддя,

у х в а л и в :

В задоволенні скарги ОСОБА_3 , про скасування постанови старшого слідчого СВ Ковельського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області ОСОБА_11 від 20 грудня 2022 року про закриття кримінального провадження №0000412 від 31.10.2014 року, відмовити.»

Згадана ухвала була предметом апеляційного розгляду і 06.03.23 залишена апеляційною інстанцією без змін.

Заявник 16.08.23 звернувся в поліцію з заявою такого змісту:

«Начальнику Ковельського РУП ГУНП у Волинській області А. Литвину. 45008, вул. Незалежності 119 а, м. Ковель.

ОСОБА_3

ЗАЯВА.

Про притягнення до кримінальної відповідальності громадянина ОСОБА_5 за скоєння кримінального правопорушення за ознаками ст. 291 КК України, та внесення відомостей до ЄРДР на підставі ст. 214 КПК України, поданої заяви. 25 травня 2007 року приблизно біля 22 годин громадянин ОСОБА_5 керуючи автомобілем Фольксвагеп-Т4 р/номер НОМЕР_1 , який рухався в напрямку м. Луцьк поблизу с. Погіньки, Ковельського району скоїв наїзд на гужову повозку, якою керував громадянин ОСОБА_4 , в результаті дорожньої пригоди будучи пасажиром згаданого автомобіля загинув мій син ОСОБА_12 і разом з ним ще двоє пасажирів, ОСОБА_7 і ОСОБА_8 інші ОСОБА_10 та ОСОБА_9 отримали тяжкі тілесні ушкодження.

В мене є всі підстави вважати , що ДТП підлягає досудовому слідству, про що зможу довести і відбулась вона з вини водія ОСОБА_5 автомобіля Фольксваген-Т4 р/н НОМЕР_1 (в салоні якого загинув мій син ОСОБА_12 ) разом із травмованим ОСОБА_9 .

В наслідок скоєння кримінального правопорушення мені нанесено великої матеріальної моральної та психологічної шкоди, яку я оцінюю більше 15 мільйонів гривень.

Прошу Вас подану заяву на підставі ст. 214 КПК України про притягнення громадянина ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності за ст. 291 КК України, внести відомості до ЄРДР, та розпочати досудове слідство, визнати мене потерпілим на підставі ст.55 КПК України.

На підставі ст. 214 ч 1 КПК України надати мені (заявнику) витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

16 серпня 2023 року ОСОБА_3 .»

Далі заявник 28.08.2023 звертається до суду з заявою такого змісту:

«Мотивація скарги:

Згідно ст. 19 Конституції України, державні органи та їх посадові особи,4 зобов`язані діяти в межах компетенції та в спосіб встановлений законами України у точній відповідності.

За правилами ч 1 ст. 214 КПК України, слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви про вчинення кримінального правопорушення зобов`язаний внести відомості до ЄРДР та розпочати слідство.

За правилами ч 3 ст. 214 КПК України, здійснення досудового розслідування чи перевірки до внесення відомостей до ЄРДР, або без такого внесення, не допускається 1 тягне за собою відповідальність тих осіб які не виконали обов`язкових вимог Закону України.

У невідкладних випадках до внесення відомостей до ЄРДР може бути лише проведено огляд місця події, а по його завершенню обов`язково здійснюється внесення відомостей до ЄРДР, негайно.

Відповідно до Наказу Генеральної прокуратури України №139 від 06. 04. 2016р. затверджено Положення про порядок внесення ЄРДР відповідно до якого, при поступленні заяви в якій міститься інформація про вчинення кримінального проступку, орган до якого вона поступила зобов`язаний виконувати положення передбачене ч 1 ст. 214 КПК України, внести відомості до ЄРДР, та приступити до досудового слідства та закрити кримінальне провадження в разі відсутності події та складу кримінального проступку.

Відповідно до інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України №1640/412 від 09. XI.2012 «Про деякі питання порядку оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового слідства» дано роз`яснення, що відповідно до ч 1 ст. 214 КПК України бездіяльність слідчого, прокурора полягає у невнесенні ним відомостей до ЄРДР продовж 24 год. після отримання заяви про вчинене кримінальне правопорушення. Слідчий суддя при розгляді скарги не повинен встановлювати

обставини справи, чи містить заява повідомлення про злочин, а лише про те чи витримані обов`язкові вимог закону при отриманні заяви в якій містяться відомості про вчинений кримінальний проступок.

16 серпня 2023 року мною була направлена поштовим зв`язком заява на адресу Начальника Ковельського РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_13 , про притягнення до кримінальної відповідальності Громадянина ОСОБА_5 за скоєння кримінального правопоступку за ознаками ст. 291 КК України, та внесення відомостей до ЄРДР на підставі ст.214 КПК України.

На підставі вимог ч 1 ст. 214 КПК України до цього часу з Ковельського РУП я не отримав ні витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, чи інших повідомлень про рух моєї заяви, з чим звертаюсь до суду.

Посилаючись на Наказ Генеральної прокуратури України №139, інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України №1640/412 і вимоги ч 1 ст. 214 КПК України, та керуючись ст. ст. 303-307 КПК України ПРОШУ:

-Зобов`язати Начальника Ковельського РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_13 , чи іншу уповноважену особу СВ Ковельського РУП вжити заходи, щодо внесення відомостей до ЄРДР заяви від 16 серпня 2023 року про притягнення до кримінальної відповідальності громадянина ОСОБА_5 за ст.291 КК України на підставі ст. 214 КПК України, та розпочати досудове слідство.»

Аналіз змісту трьох, наведених вище, документів приводить до висновку, що заявник знову порушує перед поліцією і судом питання, яке вже розглядалось, і по якому прийняте за належною процедурою остаточне рішення.

Тобто, ОСОБА_3 вимагає ще раз внести відомості, які вже вносились до ЄРДР, були розслідувані, провадження за ними закрите і правильність закриття підтверджена судом.

Кримінальне провадження, стосовно якого ОСОБА_3 вимагає в черговий раз внести відомості, неодноразово було предметом судового розгляду. Суд зробив щодо цього провадження висновок. Відомості, які вже були предметом досудового розслідування і судового розгляду, не можуть бути внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань ще раз.

Посилання ОСОБА_3 на ст.291 КК України не робить викладені ним у заяві і скарзі відомості новими і не розслідуваними.

ОСОБА_5 не може бути, виходячи з обставин події, суб`єктом кримінального правопорушення, передбаченого ст.291 КК України. Такими суб`єктами можуть бути пасажири, пішоходи, велосипедисти, погоничі і пастухи худоби, особи, які управляють човнами, байдарками і маломірними суднами. ОСОБА_5 , як учасник дорожньо-транспортної пригоди, був водієм автомобіля і міг би нести відповідальність за ст.286 КК України і ні в якому разі за ст.291 КК України.

До того ж, згадувана вище ухвала суду вказує на відсутність у будь-якому випадку прямого причинного зв`язку між діями ОСОБА_5 і наслідками, які настали внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Такий прямий причинний зв`язок категорично виключений слідством і судом. Зазначене також категорично виключає можливість притягнення ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності за наслідками дорожньо-транспортної пригоди.

Слід ще раз наголосити, що у згадуваній вище ухвалі суду зазначено, що:

«За умови згаданої невідомості неважливо, чи перевищував ОСОБА_5 швидкість, чи був його автомобіль у належному технічному стані, чи мав він право перевозити пасажирів, чи відповідало його здоров`я вимогам для водія і таке інше. За будь-яких можливих порушень ОСОБА_5 неможливо буде довести прямий причинний зв`язок між ними і наслідками дорожньо-транспортної пригоди. За будь-яких таких порушень, як вже зазначалося, завжди буде не усунута розумна можливість того, що підвода могла з`явитись збоку, безпосередньо перед автомобілем ОСОБА_5 , а тому він не мав можливості зупинитись перед нею незалежно від будь-яких своїх порушень, навіть якщо вони будуть доведені. Прямого причинного зв`язку не буде. Прямою причиною дорожньо-транспортної пригоди будуть лише дії ОСОБА_4 ».

Тобто згадувана вище ухвала суду охопила усі можливості, в тому числі і ті, на які зараз вказує заявник, і категорично визначила, що прямою причиною дорожньо-транспортної пригоди є лише дії ОСОБА_4 .

Заявник намагається знову підняти вирішені слідством і судом питання, використовуючи надумані підстави. У судочинстві діє принцип сталості і незмінності остаточно прийнятого судового рішення. Таке рішення не може безкінечно переглядатись. У цьому ракурсі слід звернути на захист прав самого ОСОБА_5 , який вправі розраховувати на остаточне і незмінне судове рішення і не може роками знаходитися в «підвішеному стані», в процесі безкінечного слідства.

У задоволенні скарги слід відмовити.

Керуючись ст.307 КПК України, слідчий суддя,

у х в а л и в :

В задоволенні скарги ОСОБА_3 щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляція до Волинського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_14