Житомирський апеляційний суд
Справа №274/4759/20 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч.2 ст.345 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2023 року Житомирський апеляційний суд

в складі: головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретарів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 (дистанційно),

потерпілого ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м. Житомирі кримінальне провадження №0000507 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 27 березня 2023 року щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Комсомольське (Махнівка) Козятинського району Вінницької області, громадянина України, з неповною вищою зоотехнічною освітою, неодруженого, не працюючого, проживаючого: АДРЕСА_1 , зареєстрованого: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 345 КК України,-

в с т а н о в и в:

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просить вирок суду скасувати, а кримінальне провадження відносно нього закрити на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку з відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення. Вважає вирок суду незаконним та необґрунтованим, таким що підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду викладених в судовому рішенні фактичним обставинам кримінального провадження, істотним порушенням кримінального процесуального закону та неправильним вирішенням цивільного позову. Зазначає, що суд першої інстанції не надав належної оцінки показам свідків та письмовим доказам по справі, а сторона обвинувачення не надала суду будь-яких допустимих доказів, які вказують на його винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення. Вважає, що постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності та відеозапис події є недопустимими доказами. Зазначає, що судом не враховано перевищення працівниками поліції своїх повноважень, оскільки наряд виписаний лише на поліцейського ОСОБА_10 та відсутні докази порушення ним правил дорожнього руху, а тому зупинка його транспортного засобу є незаконною. Вказує, що суд першої інстанції безпідставно задовольнив цивільний позов у розмірі 3000 гривень.

В запереченні на апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 , яке надійшло від прокурора Бердичівської окружної прокуратури ОСОБА_11 , йдеться про безпідставність доводів апелянта та про залишення вказаної апеляційної скарги без задоволення.

Вироком Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 27 березня 2023 року ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 345 КК України та призначено йому покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки.

Початок строку відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_8 встановлено рахувати з дня прибуття і постановки на облік у виправному центрі.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_8 до набрання вироком законної сили не обирався.

Зараховано ОСОБА_8 у строк основного покарання у виді обмеження волі строк попереднього ув`язнення з 11.06.2020 року до 12.06.2020 року за правилами ч. 5 ст. 72 КК України (в ред. від 18.05.17) з розрахунку, що одному дню попереднього ув`язнення відповідає два дні обмеження волі.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_10 задоволено частково: стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_8 на користь ОСОБА_10 3000 (три тисячі) грн. 00 коп. у відшкодування моральної шкоди.

Вирішено питання щодо речових доказів.

Як встановлено судом та зазначено у вироку, 10 червня 2020 року о 20 год. 00 хв. наряд поліцейських у складі інспектора взводу № 1 роти № 2 управління патрульної поліції в Житомирській області лейтенанта поліції ОСОБА_10 та інспектора сектору реагування патрульної поліції Бердичівського відділу поліції ГУ НП в Житомирській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_12 у відповідності з графіком чергувань на червень 2020 року, книги розстановки нарядів та розстановки сил і засобів роти № 2 батальйону управління патрульної поліції в Житомирській області з 20 години 10 червня 2020 року до 08 години 11 червня 2020 року знаходились на охороні громадського порядку та забезпечення безпеки дорожнього руху автомобільної дороги «Виступовичі - Житомир - Могилів-Подільський № М-21».

Цього ж дня близько 22 год. 50 хв., знаходячись на узбіччі 214 кілометру автомобільної дороги «Виступовичі - Житомир - Могилів-Подільський № М- 21», ОСОБА_10 та ОСОБА_12 зупинили транспортний засіб ВАЗ-2101, р.н. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_8 у зв`язку з порушенням останнім правил експлуатації транспортного засобу у вигляді відсутності освітлення номерного знаку та несправності правої фари ближнього світла у темну пору доби, що передбачено пунктами 31.4.3 А та 2.9.В Правил дорожнього руху України.

У цей же час та місці поліцейські ОСОБА_10 та ОСОБА_12 , одягнуті у однострій поліцейських та маючи при собі табельну вогнепальну зброю і спеціальні засоби, представившись, виказали вимогу ОСОБА_8 пред`явити реєстраційний талон на транспортний засіб та водійське посвідчення, на що останній відреагував негативно та почав виражатись нецензурними словами, відмовившись надавати документи.

Приблизно о 23 год. 20 хв., ОСОБА_8 , знаходячись у вказаному вище місці, не виконуючи законні вимоги поліцейських, повернувся до автомобіля, де побачив перед автомобілем працівника поліції ОСОБА_10 , та в цей час у нього виник намір на заподіяння тілесних ушкоджень останньому.

Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_13 , привівши в робочу дію автомобіль, розпочав рух та умисно здійснив наїзд на ОСОБА_10 , який знаходився перед автомобілем, від чого останній впав на землю, після чого ОСОБА_8 зупинив автомобіль. В подальшому до водійських дверцят автомобіля підійшов ОСОБА_12 та застосував до ОСОБА_8 спецзасіб «Терен 4М», після чого вивів останнього з автомобіля.

У подальшому ОСОБА_10 та ОСОБА_12 застосували фізичну силу до ОСОБА_8 , а саме загин руки за спину, оскільки останній не реагував на вимогу працівників поліції припинити свої протиправні дії, однак ОСОБА_8 звільнився та наніс один удар кулаком правої руки в обличчя ОСОБА_10 .

У зв`язку з продовженням опору працівникам поліції до ОСОБА_8 було застосовано спеціальний засіб «кайданки» та останнього затримано.

У таким спосіб ОСОБА_8 умисно заподіяв поліцейському інспектору взводу №1 роти № 2 управління патрульної поліції в Житомирській області лейтенанту поліції ОСОБА_10 легкі тілесні ушкодження без короткочасного розладу здоров`я у вигляді синців на обличчі та лівій гомілці, чим вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 345 КК України.

Заслухавши доповідача, доводи обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника в підтримання апеляційної скарги, пояснення прокурора та потерпілого ОСОБА_10 в заперечення апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що дослідивши в судовому засіданні зібрані докази, які були оцінені судом у сукупності, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_8 в умисному заподіяння працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків. Дії обвинуваченого ОСОБА_8 за ч.2 ст. 345 КК України судом кваліфіковано вірно.

В судовому засіданні суду першої інстанції обвинувачений ОСОБА_8 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення не визнав та показав, що 10 червня 2020 року він повертався з роботи з м.Києва додому на автомобілі ВАЗ-2101. Був за кермом, з ним їхало троє співробітників: на передньому пасажирському сидінні ОСОБА_14 , ззаду ОСОБА_15 і ОСОБА_16 . Дорога була важка, по дорозі автомобіль зламався, п`ять годин вони провели на жарі, автомобіль відремонтували, але нерви попсували. Коли під`їжджали до м.Бердичева, його зупинили працівники поліції, які їхали на службовому автомобілі Аутлендер, з проблисковими маячками. До нього підійшли працівники поліції у форменому одязі, він запитав причину зупинки. Працівники поліції повідомили, що у його автомобілі не працює задній стоп. Він вийшов з автомобіля, але побачив, що все працювало. Він відмовився надавати свої документи, оскільки не бачив сенсу, він завжди виграє у суді накладені на нього стягнення, навіть без адвоката. Через свій знервований стан він виражався на адресу працівників поліції нецензурними словами. Працівники поліції увімкнули камери лише після 10-15 хвилин спілкування, він сказав, що або хай виписують штраф, або він буде їхати. Працівники поліції на це не відреагували, тому він пішов сів за кермо і завів автомобіль. Потерпілий ОСОБА_17 стояв за метр від автомобіля, ліворуч від водійських дверцят, ОСОБА_18 був трохи ззаду його автомобіля. Завівши автомобіль, він проїхав сантиметрів 10-15 і зупинився. Тоді ОСОБА_17 сам стрибнув на капот, зімітувавши контакт з його автомобілем. Одразу підбіг ОСОБА_18 та застосував «Терен» у салон автомобіля, після чого його витягнули, одягнули спереду на руки кайданки. Жодних ударів він потерпілому не наносив, навіть і випадково. Його пасажири були неподалік і майже все бачили. На місце події приїхало 3-4 машини поліції, він три години провів у кайданках. Другий екіпаж його возив у лікарню, але він відмовився продути «Драгер» і на нього склали протокол за ст.130 КУпАП, який судом було скасовано. Жодних інших протоколів на нього не було складено. Вважає, що потерпілий просто купив довідку лікаря, оскільки він йому тілесних ушкоджень не спричиняв, в справа сфальсифікована.

Під час апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_8 надав аналогічні пояснення.

Проте, вина обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 345 КК України, підтверджується сукупністю доказів, оцінених судом першої інстанції у відповідності до вимог ст. 94 КПК України з точки зору належності, допустимості, достовірності.

Зокрема, висновки суду ґрунтуються на:

- показах потерпілого ОСОБА_10 , який в судовому засіданні суду першої інстанції пояснив, що він працює інспектором Управління патрульної поліції в Житомирській області. 10 червня 2020 року згідно з наказом про розстановку сил і засобів він у складі екіпажу з інспектором СРПП ОСОБА_12 заступили на чергування. Були у форменому одязі, їхній службовий автомобіль мав всі поліцейські позначення. Приблизно через півтори години після початку чергування, їдучи по трасі Житомир-Бердичів, поблизу с.Осикове побачили автомобіль ВАЗ-2101, який рухався їм назустріч і у якого не горіла фара та не можна було розгледіти номерний знак. Вони розвернулися, наздогнали автомобіль ВАЗ, та за допомогою проблискових маячків зупинили його. За кермом був раніше незнайомий йому обвинувачений ОСОБА_8 , у салоні були люди, ніби троє, яких ОСОБА_8 підвозив. Він представився обвинуваченому, назвав причину зупинки, попросив посвідчення водія, документи на автомобіль. Обвинувачений у грубій формі відмовився, почав висловлюватися нецензурною лайкою у бік працівників поліції. Він все ж наполіг на пред`явленні документів, але ОСОБА_8 відмовився, телефонував на гарячу лінію «102» зі скаргою. Він роз`яснював обвинуваченому, що за будь-яких умов рух без освітлення фари, з непідсвіченим номерним знаком є порушенням ПДР. Але, ОСОБА_8 сів у автомобіль. Він стояв попереду автомобіля і, навіть подумати не міг, що обвинувачений розпочне рух, для цього не було ніяких підстав, пасажири ОСОБА_8 у цей час вийшли з автомобіля та стояли поруч. Пасажири ніякої участі у конфлікті не брали, навпаки намагалися заспокоїти обвинуваченого, викликали іншого водія. Пасажири стояли праворуч від автомобіля ОСОБА_8 , за 1,5-2 м, ОСОБА_12 стояв позаду автомобіля, за 1-2-3 м від багажника, він стояв безпосередньо перед автомобілем, перед лівою передньою частиною. У цей момент ОСОБА_8 почав рух і здійснив наїзд на нього, вдаривши бампером у ліву ногу, від чого він впав на капот, а потім на землю, у нього був великий синець на нозі. Напарник - ОСОБА_12 підбіг до водійських дверцят і почав витягувати обвинуваченого з автомобіля, автомобіль почав дьоргатися і на передачі зупинився. Він піднявся і побіг допомагати ОСОБА_12 . Витягнувши ОСОБА_8 з автомобіля, вони застосували загиб руки за спину та повели обвинуваченого до свого службового автомобіля. ОСОБА_8 зміг якимось чином вивільнити руку і наніс йому удар рукою у обличчя, у ділянку біля лівого ока. Тільки після цього вони одягнули кайданки. Під час спілкування з обвинуваченим він сили до нього не застосовував, лише пропонував надати документи, після інциденту застосовував загиб руки за спину і кайданки, більше ніяких спецзасобів не застосовував. Чи застосовував спецзасіб «Терен» ОСОБА_12 не знає. Чи був ОСОБА_8 у стані сп`яніння, сказати не може, коли потім доставили у медзаклад, обвинувачений відмовився проходити огляд. Відеофіксація велася на службовий відеореєстратор у службовому автомобілі і бодікамери. За 7 років служби це у нього був перший такий випадок, він не розуміє дій обвинуваченого, якому загрожував лише штраф, а він таке накоїв. У нього на той час була річниця одруження, мала бути фотосесія, яка відповідно зірвалася через наявні видимі тілесні ушкодження. При призначені покарання обвинуваченому покладався на розсуд суду.

При апеляційному розгляді потерпілий ОСОБА_10 свої покази підтримав та уточнив, що до цієї події він не знав ОСОБА_8 . Перед початком руху автомобіля під керуванням обвинуваченого, він поклав руку на капот і сказав «стій», але той продовжив рух і здійснив на нього наїзд;

- показах свідка ОСОБА_12 , який в суді першої інстанції пояснив, що він працює інспектором СРПП Бердичівського РВП, у 2020 році, влітку, він заступив на чергування спільно з поліцейським УПП ОСОБА_10 на ділянку автомобільної дороги Виступовичі Житомир Могилів-Подільський. До їхніх обов`язків входило виявлення порушень ПДР, інших правопорушень, їхнє попередження. Обоє були у форменому одязі, мали табельну зброю, були на службовому автомобілі Міцубісі Аутлендер з відповідними поліцейськими розпізнавальними знаками, проблисковими маячками синього кольору. У вечірній час, рухаючись по трасі в с. Осикове у напрямку м. Бердичева, помітили автомобіль ВАЗ, який рухався у тому ж напрямку, маючи технічні несправності не горів задній габарит, чи стоп, точно не пам`ятає. Вони зупинили цей автомобіль, водієм виявився раніше незнайомий йому обвинувачений ОСОБА_8 . Також у автомобілі було ще троє незнайомих йому людей. Обвинувачений вів себе неадекватно: нервував, казав, що його зупинили безпідставно, погрожував їм фізичною розправою, виражався нецензурною лайкою, відмовлявся надавати документи. Вони попереджали обвинуваченого про вжиття заходів, якщо не буде виконувати їхні законні вимоги. Обвинувачений сказав, що нічого показувати не буде і поїде, сів у автомобіль. ОСОБА_10 сказав ОСОБА_8 , що той нікуди не поїде і став перед автомобілем. Він у цей час стояв поруч з водійськими дверцятами і намагався зупинити обвинуваченого словесно. Тоді ОСОБА_8 почав рух, проїхав 1-2 метри, наїхавши бампером на ногу потерпілого. Побачивши це, він застосував спецзасіб «Терен 4М» і почав намагатися витягнути обвинуваченого з автомобіля. Підбіг ОСОБА_10 і вони разом витягнули ОСОБА_8 з машини, намагалися одягти на нього кайданки, загнувши руки за спину. У цей момент ОСОБА_8 вирвався і наніс ОСОБА_10 удар у обличчя, як саме, не пригадає. Події фіксувалися на службові відеореєстратори: у автомобілі та бодікамери. Крім «Терена 4М», загину рук за спину і кайданок, інші спецзасоби або фізична сила до обвинуваченого не застосовувалися. Крім обвинуваченого, інші люди ніяких дій щодо них з ОСОБА_10 не вчиняли, навпаки намагалися заспокоїти ОСОБА_8 .

Крім того, суд першої інстанції дійшов висновку, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_8 підтверджується письмовими доказами, які були досліджені судом у відповідності до вимог ст.94 КПК України з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, а саме :

- копіями розстановки нарядів та розстановки сил і засобів роти № 2 батальйону управління патрульної поліції в Житомирській області з 20.00 год. 10.06.2020 року до 08.00 год. 11.06.2020 року, розстановки нарядів Бердичівського ВП ГУНП в Житомирській області на 10.06.2020 року, згідно з якими 10.06.2020 року з 20 години інспектор взводу № 1 роти № 2 управління патрульної поліції в Житомирській області лейтенант поліції ОСОБА_10 та інспектор сектору реагування патрульної поліції Бердичівського відділу поліції ГУ НП в Житомирській області старший лейтенант поліції ОСОБА_12 заступили на чергування на автомобілі Mitsubishi Outlander 4539 на автомобільну дорогу М-21 (20км- 53км+397м) (т. 1, а.п. 13-14, 16-17);

- копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному порядку серії БАА № 007242, згідно з якою 11.06.2020 року на ОСОБА_8 накладено штраф у сумі 425 грн. за порушення вимог ч.1 ст.126, ч.1 ст.121 КУпАП за те, що 10.06.2020 року о 22.55 на автодорозі Виступовичі - Житомир - Могилів-Подільський він керував транспортним засобом, на якому не працювала права фара в темну пору доби в режимі ближнього світла, не освітлювався задній державний номерний знак, а також на вимогу працівників поліції не пред`явив для перевірки посвідчення водія, чим порушив п.п. 31.4.3а, 30.2, 2.1 ПДР України (т. 1, а.п. 12);

- довідкою № 1718 КНП «Бердичівська міська лікарня», згідно з якою 11.06.2020 року о 02.20 год. у травмпункт звернувся ОСОБА_10 з приводу виробничої травми, яку отримав 10.06.2020 року о 23.20 год. Діагноз: забій м`яких тканин обличчя. Забій, забійне садно лівої гомілки. Тверезий. Алкотест 0‰ (т. 1, а.п. 19);

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 11.06.2020 року, в якому інспектор роти № 2 взводу № 1 батальйону УПП в Житомирській області ОСОБА_10 , будучи попередженим про кримінальну відповідальність за ст. 383 КК України, заявив, що 10.06.2020 року близько 23 год. 30 хв. ОСОБА_8 , керуючи автомобілем ВАЗ-2101, д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись по автодорозі «Виступовичі Могилів-Подільський», допустив порушення правил дорожнього руху, за що був зупинений працівниками поліції поблизу с. Осикове Бердичівського району. Під час складання матеріалів про адміністративне правопорушення ОСОБА_8 наніс йому удар головою та рукою в обличчя, внаслідок чого завдав тілесні ушкодження (т. 1, а.п. 21);

- протоколом огляду місця події від 11.06.2020 року з фототаблицею до нього, в ході якого зафіксовано місце скоєння кримінального правопорушення оглянуто загальнодоступну ділянку місцевості: узбіччя дороги «Виступовичі Могилів-Подільський», 214 км. На вказаній ділянці виявлено та ззовні оглянуто автомобіль ВАЗ-2101, д.н.з. НОМЕР_1 (т. 1, а.п. 22-27);

-протоколом огляду місця події від 11.06.2020 року з фототаблицею до нього, при проведенні якого оглянуто загальнодоступну ділянку місцевості: узбіччя дороги «Виступовичі Могилів-Подільський», 214 км. На вказаній ділянці виявлено та оглянуто інспектора роти № 2 взводу № 1 батальйону УПП в Житомирській області ОСОБА_10 у форменому одязі, нагрудний жетон ЖТП № 004077, нагрудна камера АН00076. Під час огляду штанів у ділянці лівого коліна виявлено потертості та зчісування поверхні. На лівій частині обличчя зафіксовано опухлість та почервоніння (т. 1, а.п. 28-31);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 11.06.2020 року з фототаблицею до нього, під час якого потерпілий ОСОБА_10 на місцевості показав та детально розповів про обставини події та механізм спричинення обвинуваченим йому тілесних ушкоджень. Дані протоколу про час, місце, спосіб скоєння злочину повністю відповідають обставинам обвинувачення, показанням потерпілого, даним протоколу огляду місця події від 11.06.20, висновку експерта №250 від 11.06.2020 та іншим дослідженим доказам (т. 1, а.п. 56-67);

- висновком судово-медичної експертизи № 250 від 11.06.2020 року, відповідно до якого на підставі даних судово-медичного обстеження ОСОБА_10 (тобто експерт безпосередньо оглядала потерпілого), враховуючи записи представлених медичних документів, обставини справи, вказані у постанові про призначення судово-медичної експертизи, у ОСОБА_10 виявлено синець на обличчі та лівій гомілці, які утворилися від дії тупих твердих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею, не менше як від 2-х ударів такими по обличчю та лівій гомілці, не виключено в термін та за обставин, вказаних обстеженим (тобто 10.06.2020 року приблизно о 23.15 при наїзді легковим автомобілем та нанесенні одного удару кулаком в обличчя). Дані тілесні ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень (т. 1, а.п. 69);

- протоколом огляду предметів від 11.06.2020 року з фототаблицею до нього та оптичного диску DVD-R з чотирма відеофайлами на ньому: три записи з бодікамер поліцейських, один з відеореєстратора службового автомобіля. На першому зафіксовано узбіччя дороги, на якому стоїть автомобіль білого кольору та неподалік автомобіль патрульної поліції з увімкненими фарами та проблисковими маячками; поблизу автомобіля білого кольору працівник поліції роз`яснює водієві правила дорожнього руху щодо технічного стану автомобіля, вказує, що обидві фари мають горіти; у відповідь ОСОБА_8 починає на адресу працівника поліції висловлюватися нецензурною лайкою, працівник поліції вказує на необхідність пред`явити посвідчення водія, техпаспорт, страховку, але ОСОБА_8 продовжує на підвищеному тоні висловлюватися на адресу поліцейського нецензурною лайкою; вказує, що поїде з місця події. Працівник поліції вказує, що нікуди він не поїде. ОСОБА_8 вимагає у поліцейського пред`явлення службового посвідчення і працівник поліції показує посвідчення. В подальшому ОСОБА_8 телефонує на лінію 102 і розмовляє з оператором, потім кидає слухавку з нецензурними висловами та продовжує ображати поліцейського, виражаючись нецензурними словами. На другому: зафіксовано ОСОБА_8 , який стоїть поряд зі своїм автомобілем білого кольору, та працівника поліції, який стоїть навпроти нього; ОСОБА_8 пред`являє претензії до працівника поліції, чому той його не відпускає, працівник поліції вказує, що буде розглядатися справа, зачитує права, передбачені чинним законодавством, ОСОБА_8 вказує, що нехай читає всі статті, починаючи з першої статті Конституції; працівник поліції ще раз запитує, чи має і буде пред`являти він посвідчення водія, технічний паспорт на автомобіль. ОСОБА_8 на підвищеному тоні ображає працівника поліції нецензурними словами, вказує, що документи у нього є, але показувати він їх не буде, дістає телефон та фотографує поліцейських, потім запитує у поліцейського, що той робить, той відповідає що виконує свою роботу. На 23 годині 15 секунд ОСОБА_8 іде до багажнику свого автомобіля, замикає його та сідає за кермо, а працівник поліції в цей момент стає спереду автомобіля зі службовим планшетом в руках та чекає поки ОСОБА_8 покаже документи. Але, незважаючи на те, що поліцейський стоїть спереду його автомобіля, ОСОБА_8 вмикає двигун автомобіля, вмикаються фари, працівник поліції кладе руку на капот, демонструючи, що їхати не можна, але автомобіль під керуванням ОСОБА_8 починає рух на працівника поліції, відбувається контакт автомобіля з лівою ногою поліцейського, який падає від наїзду на автомобіль та кричить. Після цього відео є хаотичним, інший працівник поліції, з бодікамери якого знімалося відео, підбігає до автомобіля і каже ОСОБА_8 вилазити з автомобіля, потім витягає його і наказує лягти на землю і покласти руки за спину, чути нецензурну лайку ОСОБА_8 , через декілька секунд активний рух, після чого з боку ОСОБА_8 лунають нецензурні образи поліцейського. На третьом : на першій хвилині запису відсутня картинка, чути голоси ОСОБА_8 , який нецензурно лається, кричить, що йому намагаються одягнути кайданки, та працівників поліції, які намагаються заспокоїти ОСОБА_8 . В подальшому на відео ОСОБА_8 вже у кайданках на руках ззаду ходить та постійно ображає працівників поліції нецензурними словами. На узбіччі дороги видно автомобіль білого кольору та трьох чоловіків, які стоять поруч з автомобілем; зафіксовано працівника поліції, який телефонує на лінію 102. На четвертому: з відеореєстратора у салоні автомобіля (через лобове скло видно капот службового автомобіля) зафіксовано, як на узбіччі дороги праворуч стоять троє чоловіків, попереду стоїть автомобіль ВАЗ-2101 білого кольору з д.н.з. НОМЕР_1 , поряд з автомобілем біля задньої лівої частини працівник поліції, інший працівник поліції - спереду автомобіля ВАЗ; на 23 год. 20 хв. даний автомобіль рушає з місця та здійснює наїзд на працівника поліції, який стояв перед автомобілем, подолана відстань сягає декількох метрів, працівник поліції від наїзду на нього падає перед автомобілем ВАЗ; інший працівник поліції підбігає до водійських дверцят та, відкривши двері, виймає з автомобіля ОСОБА_8 ; інший працівник поліції, вставши, допомагає провести ОСОБА_8 до службового автомобіля; потім поліцейські підводять ОСОБА_8 до свого службового автомобіля та намагаються одягнути кайданки кожен з працівників поліції намагається завести руки ОСОБА_8 (кожен свою) за спину, однак ОСОБА_8 не дає цього зробити; о 23 год. 21 хв. ОСОБА_8 звільняючи руку, наносить кулаком правої руки удар поліцейському в ділянку під лівим оком (т. 1, а.п. 71-75, 76).

Проаналізувавши сукупність зібраних доказів, суд першої інстанції прийшов до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України за обставин встановлених судом, доведена повністю.

З висновками суду першої інстанції погоджується і апеляційний суд.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого про незаконність дій працівників поліції під час зупинки транспортного засобу (з посиланням на практику у справах адміністративного судочинства) та складання постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА №007242 від 11.06.2020 року відносно нього, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки вони є аналогічними доводам сторони захисту в суді першої інстанції, яким у вироку суду надано належну оцінку.

Так, суд першої інстанції зазначив, що стороною захисту не надано жодних доказів, які б підтверджували у встановленому законом порядку незаконність дій працівників поліції під час даної події.

Крім того, посилання обвинуваченого ОСОБА_8 на те, що саме незаконні дії працівників поліції щодо його неправомірної зупинки, спровокували його до заподіяння працівникові правоохоронного органу легкого тілесного ушкодження, а тому в його діях відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки згідно відеозаписів події обвинувачений після зупинки транспортного засобу поводив себе зухвало, не підкорявся законним вимогам працівників поліції та під час апеляційного розгляду підтвердив, що він не вбачав підстав для надання останнім своїх документів, а тому хотів спробувати поїхати з місця події, визнав, що торкання його транспортного засобу з ногою потерпілого дійсно відбулося, коли він почав рух автомобілем, але вважає, що такі тілесні ушкодження від його дій не можуть бути.

Разом з цим, з відео події вбачається, що обвинуваченому відомо порядок оскарження дій працівників поліції, на чому він особисто постійно наголошував і під час судового розгляду, і в ході тривалого спілкування з працівниками поліції на місці зупинки. Проте, колегія суддів вважає, що адміністративна відповідальність ОСОБА_8 за порушення Правил дорожнього руху в даному випадку ніяким чином не впливає на правильність висновків суду першої інстанції щодо умисного спричинення працівнику правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень при виконанні останнім службових обов`язків.

Тому доводи апелянта про те, що досліджені судом письмові докази, а також показання потерпілого та свідків не доводять його вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення є необґрунтованими та такими, що спростовуються вказаними доказами.

Жодних належних доказів незаконності дій працівників поліції стороною захисту не було надано суду першої інстанції та апеляційному суду. Надана захисником копія витягу з ЄРДР № 0000473 від 09.05.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.365 КК України за фактом перевищення службовими особами УПП в Житомирській області своїх службових повноважень відносно ОСОБА_8 (а.п.25 т.3), також не свідчить про доведеність вказаного факту відповідно до ст.62 Конституції України та ст.17 КПК України. Крім того, постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА №007242 від 11.06.2020 року відносно ОСОБА_8 за ч.1 ст. 121, ч.1 ст. 126 КУпАП є чинною.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_8 про те, що суд безпідставно не визнав недопустимими доказами постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА №007242 від 11.06.2020 року відносно нього за ч.1 ст. 121, ч.1 ст. 126 КУпАП, протокол огляду предметів від 11.06.2020 року з фототаблицею до нього та самого диску з чотирма відеозаписами події, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки вказані доводи є аналогічними тим, що були надані стороною захисту під час судового розгляд в суді першої інстанції та у вироку суду їм надано належну правову оцінку. Крім того, колегією суддів також надано оцінку вказаним доказам.

Так, відповідно до ч.1 ст.86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Отже, враховуючи, що колегією суддів не встановлено істотного порушення прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України при отриманні зазначених доказів та в апеляційній скарзі обвинуваченого таких обставин не наведено, апеляційний суд не вбачає підстав для визнання недопустимими вказаних доказів.

Крім того, в своїй апеляційній скарзі та під час апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник клопотань про повторне дослідження доказів не заявляли.

Тому, за відсутності мотивованого клопотання про повторне дослідження доказів, яке обов`язково має відповідати положенню ч.3 ст.404 КПК України, апеляційний суд не вбачає підстав для повторного дослідження доказів, враховуючи, що судом першої інстанції у відповідності до вимог КПК України повністю досліджені докази, допитані свідки та на всі доводи сторони захисту, які дублюються в апеляційній скарзі, судом надано вичерпні відповіді.

Зазначене узгоджується з позицією, викладеною в постанові третьої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 11 січня 2023 року (справа № 286/628/20 провадження № 51-2421км22).

Посилання апелянта на те, що копії розстановки нарядів та розстановки сил і засобів роти № 2 батальйону управління патрульної поліції в Житомирській області з 20.00 год. 10.06.2020 року до 08.00 год. 11.06.2020 року, розстановки нарядів Бердичівського ВП ГУНП в Житомирській області на 10.06.2020 року, протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 11.06.2020 року, протокол огляду предметів від 11.06.2020 року з фототаблицею до нього та самого диску з чотирма відеозаписами події, протокол огляду місця події від 11.06.2020, протокол слідчого експерименту від 11.06.2020 та висновок експерта №250 від 11.06.2020 не доводять його вину, а навпаки свідчать про незаконні дії працівників поліції, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки саме зазначені докази, які визнані судом допустимими відповідно до положень ст.86 КПК України, спростовують твердження обвинуваченого. Крім того, такі доводи є аналогічними тим, що були предметом розгляду суду першої інстанції та у вироку їм надано належну правову оцінку.

Колегія суддів також звертає увагу апелянта на те, що його клопотання від 18.11.2021 року про визнання тих самих доказів недопустимими (а.п.89-111 т.2) було предметом розгляду суду першої інстанції, та у вироку по кожному з вищенаведених доказів наведені обґрунтовані мотиви, з яких суд визнав їх допустимими.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого про те, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що він умисно здійснив наїзд на поліцейського ОСОБА_10 та наніс удар кулаком в обличчя поліцейського, апеляційний суд також вважає необґрунтованими, оскільки вони аналогічні тим, що були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Так, суд першої інстанції зазначив, що вказані доводи спростовуються показами потерпілого та свідка ОСОБА_12 -очевидця події, які були надані безпосередньо під час судового розгляду в суді першої інстанції, а також письмовими доказами та відеозаписами події, які було досліджено судом.

Крім того, під час апеляційного розгляду особисто обвинувачений пояснив, що він вважав незаконними дії працівників поліції щодо його зупинки, а тому не дивлячись на те, що перед його автомобілем знаходився поліцейський ОСОБА_10 , він розпочав рух транспортного засобу та наїхав на останнього.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_8 в умисному заподіяння працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

Вказання апелянта про те, що на відеозаписах подій відсутній момент нанесення обвинуваченим потерпілому ОСОБА_10 удару в обличчя, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки вказаний факт підтверджується показами свідка ОСОБА_12 та спростовується висновком експерта №250 від 11.06.2020 року, згідно якого у потерпілого ОСОБА_10 виявлено синець на обличчі (нанесення одного удару кулаком в обличчя).

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого про те, що суд першої інстанції безпідставно стягнув з нього на користь потерпілого ОСОБА_10 3000 грн. у відшкодування моральної шкоди, апеляційний суд вважає необґрунтованими з наступних підстав

Відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні правовідносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Згідно із положеннями п. 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода може полягати у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Так, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що потерпілий ОСОБА_10 звернувся до суду першої інстанції з позовом до обвинуваченого ОСОБА_8 про відшкодування моральної шкоди, належним чином обґрунтовуючи вказані вимоги ( т.2 а.п.18-19).

Місцевий суд, вирішуючи цивільний позов потерпілого, ухвалив стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_10 3000 грн. у відшкодування моральної шкоди, належним чином мотивуючи своє рішення.

Розмір моральної шкоди в сумі 3000 грн., як убачається з мотивувальної частини рішення суду першої інстанції, було встановлено судом з достатнім урахуванням характеру вчиненого кримінального правопорушення, його наслідків, глибини та тривалості моральних страждань потерпілого ОСОБА_10 .

Таким чином, виходячи з вимог розумності, виваженості та справедливості, суд першої інстанції, враховуючи конкретні обставини кримінального правопорушення та його наслідки, поведінку обвинуваченого та його відношення до скоєного, дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову про відшкодування моральної шкоди в розмірі 3000 грн. Саме такий розмір відшкодування моральної шкоди, на переконання апеляційного суду, є необхідним і достатнім, враховуючи положення, які містяться в п.9 Постанови Пленуму ВСУ №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Зазначене узгоджується з позицією, викладеною в постанові другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 20 грудня 2022 року (справа № 464/4104/20 провадження № 51-3124км22).

Щодо призначеного покарання обвинуваченому ОСОБА_8 слід зазначити наступне.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_8 суд першої інстанції виходив із загальних засад призначення покарання - ст. 65 КК України, та врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України є нетяжким, дані про особу обвинуваченого, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, судом зазначено, що обвинувачений ОСОБА_8 раніше не судимий, проживає з дідом та братом, за місцем проживання характеризується як особа, яка не порушує громадський порядок, скарг на його поведінку не надходило.

На підставі викладеного, суд вважав за доцільне призначити обвинуваченому ОСОБА_8 покарання в межах санкції ч.2 ст. 345 КК України у виді обмеження волі, враховуючи обставини вчиненого кримінального правопорушення, яке полягає у посяганні на авторитет правоохоронного органу.

Апеляційний суд вважає, що призначене покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

За таких обставин, з урахуванням фактичних обставин кримінального провадження, відсутності істотних порушень кримінального процесуального закону, які б безумовно тягнули за собою скасування судового рішення, апеляційний суд не вбачає підстав для скасування вироку суду, який відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 27 березня 2023 року щодо ОСОБА_8 без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді: