У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 травня 2023 року Черкаський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому засіданні в залі суду в м.Черкаси кримінальне провадження № 0000027 по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 436-2, ч. 3 ст. 436-2 КК України, -

в с т а н о в и в :

У провадженні Черкаського районного суду Черкаської області перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 436-2, ч. 3 ст. 436-2 КК України.

Дане кримінальне провадження підсудне Черкаському районному суду Черкаської області. Угод про визнання винуватості чи про примирення до суду не надходило.

У підготовчому засіданні учасники судового провадження висловили думку про можливість призначення кримінального провадження до судового розгляду.

Суд вважає, що кримінальне провадження має бути призначене до судового розгляду на підставі обвинувального акту, у відкритому судовому засіданні, за участю: обвинуваченого, захисника, прокурора.

Відповідно до даних реєстру матеріалів досудового розслідування, 09.03.2023 року відносно ОСОБА_5 обрано міру запобіжного заходу у виді тримання під вартою на строк 60 діб із визначенням застави у розмірі 268400 грн.

28.04.2023 року від прокурора ОСОБА_3 надійшло клопотання про продовження ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів. Клопотання вручено обвинуваченому та захиснику 27.04.2023 року.

Клопотання мотивовано тим, що наявні ризики, передбачені п.1, п. 3, п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Зазначені ризики існують, оскільки орган досудового розслідування володіє вагомими доказами, які вказують на винуватість ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих злочинів; ОСОБА_5 підозрюється у вчинення тяжкого злочину; 02.09.2022 року ОСОБА_5 був засуджений на підставі вироку Придніпровського районного суду м. Черкаси до 5 років позбавлення волі за вчинення тотожного злочину, передбаченого ч. 3 ст. 436-2 КК України і звільнений від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з призначенням іспитового строку, проте жодних висновків не зробив і перебуваючи на іспитовому строці продовжив злочинну діяльність; на сьогодні у звязку з введеним воєнним станом дії ОСОБА_5 набувають особливо небезпечного характеру, оскільки сприяють інформаційній війні, яку рф проводить проти України; обвинувачений негативно ставиться до діючої влади, а також в цілому до українського народу; не має міцних соціальних звязків і ніде не працює; має можливість виїхати до рф без документів для оформлення статусу біженця; може продовжити свою злочинну діяльність.

Прокурор в підготовчому засіданні підтримав клопотання і просив його задоволити.

Обвинувачений та захисник просили змінити міру запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, оскільки ОСОБА_5 є інсулінозалежним та має проблеми з тиском. Докази на підтвердження стану здоров`я ОСОБА_5 сторона захисту суду не надала.

Заслухавши пояснення учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до висновку про можливість продовження обвинуваченому міри запобіжного заходу у виді тримання під вартою з наступних підстав.

ч. 1 ст. 177 КПК України встановлено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Для оцінки існуючих або можливих ризиків того, що обвинувачений перебуваючи на волі не буде виконувати покладені на нього обов`язки, або вчиняти дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, суд оцінює особу обвинуваченого:

ОСОБА_5 є уродженцем с. колгоспний, чердаклінського району, ульянівської області, російської федерації, а тому може мати певний зв`язок з державою-агресором, оскільки там могли залишитись його рідні/близькі/знайомі люди, з якими він може підтримувати зв`язок, і до яких може приїхати. Дана підстава посилює ризик можливого переховування ОСОБА_5 від суду, за умови перебування на волі.

В матеріалах справи відсутні відомості щодо перебування на утриманні ОСОБА_5 неповнолітніх/малолітніх дітей або осіб похилого віку.

ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 є пенсіонером, а тому посилання прокурора на ту обставину, що він непрацюючий, у звязку з чим немає міцних соціальних звязків в даному випадку є безпідставним, оскільки особа, яка є непрацездатною внаслідок віку та яка вийшла на пенсію втрачає певні соціальні звязки, оскільки не має змоги перебувати в трудовому колективі і підтримувати з ним зв`язок, втрачає певні трудові навички через те, що не виконує певну роботу і зменшує своє коло спілкування. Проте, враховуючи те, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочинів шляхом поширення матеріалів через соціальні мережі, є підстави вважати, що соціальні звязки він підтримує саме через соціальні мережі.

Дані обставини свідчать про те, що ОСОБА_5 не має стримуючих факторів від подальшої протиправної поведінки, а тому є підстави вважати, що перебуваючи на волі ОСОБА_5 може продовжити злочинну діяльність.

Суди повинні розглядати всі обставини, що дають підстави ствердити наявність публічного інтересу, який би виправдав виняток із загальної норми про повагу до свободи людини. Такими ознаками є тяжкість та підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину, ухилення від явки до суду, продовження вчинення злочину.

ОСОБА_5 , обвинувачується у скоєнні нетяжкого та тяжкого злочинів проти миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку, що збільшує ймовірність ризику переховування особи від суду.

Суд зважає на те, що ОСОБА_5 обвинувачується у скоєнні тяжкого злочину у сфері миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку, який має ознаки повторності. Дане діяння становить підвищену суспільну небезпеку, оскільки спрямоване проти української державності, проти народу України, у зв`язку з чим суд вважає, що у даному кримінальному провадженні, з урахуванням презумпції невинуватості, превалює суспільний та державний інтерес, який виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що тимчасова ізоляція ОСОБА_5 від суспільства є цілком виправданою мірою, і насамперед превентивною, оскільки окрім захисту прав і інтересів обвинуваченого, суд повинен приймати до уваги захист інтересів суспільства в цілому, і запобігти можливій злочинній діяльності особи, якій пред`явлено підозру та висунуто обвинувачення у вчиненні тяжкого злочину.

Відповідно до вимог ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.. 177 КПК України.

Прокурором не проаналізовано в своєму клопотанні питання щодо застосування більш мяких запобіжних заходів до обвинуваченого, однак, розглядаючи можливість альтернативних запобіжних заходів, з урахуванням вищенаведених ознак, суд вважає їх такими, що не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого. Зокрема менш сувора міра запобіжного заходу аніж тримання особи під вартою, як то домашній арешт, є недоцільною у даній справі, оскільки обвинувачений вчиняв протиправні діяння саме перебуваючи вдома. Більш того, в у мовах воєнного стану, особа може залишати житло для пошуку більш безпечного місця під час тривог, у звязку з чим може скористатися цим безпідставно та з метою переховування від суду.

Запобіжний захід у виді особистої поруки не може бути застосований до ОСОБА_5 , оскільки він є непрацюючим. Запобіжний захід у виді особистого зобовязання не усуне ризики, передбачені ст. 177 КПК України і буде недієвим.

Клопотання захисника та обвинуваченого про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт з підстав стану здоров`я ОСОБА_5 є необгрунтованим та не підтверджене жодним доказом.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України - слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

У відповідності до п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи особу обвинуваченого, суд вважає за необхідне визначити заставу відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України у розмірі 70 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків та зумовити його належну процесуальну поведінку.

Відповідно до ч. 7 ст. 182 КПК України у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу, обвинувачений або заставодавець мають право у будь - який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Окрім цього, суд вважає за необхідне відповідно до норм ч. 3 ст.183 та ч. 5 ст.194 КПК України, у разі внесення застави, покласти на обвинуваченого такі обов`язки: прибувати за кожною вимогою до суду; не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає чи перебуває, без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання; носити електронний засіб контролю.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 177, 183,194, 331 КПК України,-

у х в а л и в:

Призначити кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 436-2, ч. 3 ст. 436-2 КК України до розгляду у відкритому судовому засіданні в приміщенні Черкаського районного суду Черкаської області на 11 травня 2023 року на 11 годину 00 хвилин.

У судове засідання забезпечити явку: обвинуваченого, захисника.

Про час та місце розгляду справи повідомити групу прокурорів Черкаської обласної прокуратури, які підтримують обвинувачення у даному кримінальному провадженні.

У клопотанні захисника та обвинуваченого про зміну міри запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт відмовити повністю.

Клопотання прокурора Черкаської обласної прокуратури про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строком на 60 (шістдесят) діб - задовольнити.

Продовжити раніше обраний відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк шістдесят днів - до 03 липня 2023 року включно.

Одночасно визначити заставу, після внесення якої ОСОБА_5 звільняється з-під варти, в розмірі 70 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 187880 гривень, у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена у будь-який момент протягом дії ухвали як обвинуваченим, так й іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок отримувач: ТУ ДСА України в Черкаській області.

Роз`яснити обвинуваченому, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на вказаний вище депозитний рахунок має бути наданий уповноваженій службовій особі ДУ «Черкаський слідчий ізолятор».

Після отримання та перевірки протягом одного дня документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа ДУ «Черкаський слідчий ізолятор» негайно має здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_5 з-під варти та повідомити письмово прокурора, що звернувся з клопотанням, і суддю.

У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти, внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, обвинувачений ОСОБА_5 зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави, та вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Уповноважена службова особа ДУ «Черкаський слідчий ізолятор» у разі внесення застави, при звільненні ОСОБА_5 , зобов`язана роз`ясняти йому, або застоводавцю обов`язки, покладенні на обвинуваченого та наслідки їх невиконання.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 , у разі внесення застави, обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

прибувати за кожною вимогою до суду;

не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає чи перебуває, без дозволу суду;

повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

носити електронний засіб контролю.

Роз`яснити обвинуваченому, що у разі невиконання ним покладених обов`язків, застава буде звернена в дохід держави. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень частини сьомої статті 194 цього Кодексу.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави, обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

Копію ухвали вручити обвинуваченому та надіслати на адресу ДУ «Черкаський слідчий ізолятор» - для виконання.

На ухвалу, в частині щодо продовження міри запобіжного заходу у виді тримання під варту, може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. У іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1