Справа № 642/4478/23
Провадження № 1-кс/642/2263/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2023 року слідчий суддя Ленінського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисників: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , підозрюваного ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові клопотання ст. слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві, ОСОБА_8 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харків, громадянина України, одруженого, маючого на утриманні неповнолітніх дітей 2011 та 2013 р.н., із вищою освітою, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , перебуває на посаді старший стрілець відділення охорони взводу охорони роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше не судимого, який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст. 15 ч.4 ст.190 КК України,-

встановив:

До слідчого судді надійшло вказане клопотання, в обґрунтування якого зазначено, що в провадженні Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) ТУДБР, розташованого у місті Полтаві, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001472 від 26.07.2023 за підозрою ОСОБА_9 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190 КК України.

В ході досудового розслідування, 05.08.2023р. ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 затримано в порядку ст. 208 КПК України під час вчинення кримінального правопорушення.

06.08.2023 ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у невстановлений в ході досудового розслідування час, але не пізніше 16.07.2023р., при невстановлених в ході досудового розслідування обставинах, у ОСОБА_7 та заступника начальника Харківського районного управління поліції № 2 - начальник кримінальної поліції ГУНП в Харківській області ОСОБА_10 , виник спільний злочинний умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживанням довірою, а саме: грошовими коштами ОСОБА_11 . З метою реалізації свого злочинного, корисливого умислу, при невстановлених в ході досудового розслідування обставинах, у невстановлений в ході досудового розслідування час, але не пізніше 16.07.2023, ОСОБА_10 та ОСОБА_7 розробили план, згідно з яким вони створюватимуть враження у ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , осіб, які шляхом використання службового становища ОСОБА_10 зможуть вжити заходи щодо непритягнення останніх до кримінальної відповідальності та подальшого закриття кримінального провадження №0000015 від 21.07.2023р., за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 111-1 КК України.

Реалізуючи спільний злочинний умисел ОСОБА_10 , 16.07.2023 приблизно о 16 год. 00 хв. зустрівся з ОСОБА_13 , будучи попередньо знайомим із останнім та використовуючи довірчі стосунки із ним, повідомив, що він, як співробітник поліції отримав інформацію про наявність кримінального провадження відносно ОСОБА_13 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 . Крім того, в ході вищевказаної зустрічі ОСОБА_10 повідомив ОСОБА_13 про можливість уникнення кримінальної відповідальності та подальшого закриття кримінального провадження за грошову винагороду.

З метою досягнення реалізації злочинного умислу та створення враження у ОСОБА_13 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 серйозності ситуації, при невстановлених в ході досудового розслідування обставинах, у невстановлений в ході досудового розслідування час, але не пізніше 21.07.2023, ОСОБА_10 отримав зображення із витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань по кримінальному провадженню №0000015 від 21.07.2023, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 111-1 КК України.

В подальшому продовжуючи реалізацію спільного злочинного умислу, 21.07.2023 в ході зустрічі ОСОБА_13 ОСОБА_12 ОСОБА_7 та ОСОБА_10 , яка відбувалась поряд із ХРУП №2 ГУНП в Харківській області за адресою: м. Харків, вул. Ахієзерів, 30, останній показав ОСОБА_13 та ОСОБА_12 зображення із витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань по кримінальному провадженню №0000015 від 21.07.2023, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 111-1 КК України, яке у фабулі кримінального правопорушення містило інформацію про вчинення ОСОБА_11 вищевказаного кримінального правопорушення. Також, в ході вказаної зустрічі ОСОБА_10 повідомив ОСОБА_13 та ОСОБА_12 , що оперативний супровід у вказаному кримінальному провадженні здійснюють оперативні співробітники СБ України. Крім того, ОСОБА_10 в ході вказаної зустрічі повідомив про можливість допомоги у вирішенні питання про закриття кримінального провадження та непритягнення до кримінальної ОСОБА_14 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 в межах вищевказаного провадження.

26.07.2023р. в ході зустрічі ОСОБА_7 та ОСОБА_13 яка відбулась за ініціативою ОСОБА_7 поряд із місцем його проживання за адресою: АДРЕСА_2 , останній висловив пропозицію про надання йому грошових коштів у розмірі 100000 доларів США для подальшої передачі ОСОБА_10 , ніби то для подальшої їх передачі співробітникам СБ України та прокурорам, що здійснюють процесуальне керівництво у кримінальному провадженні, з метою уникнення кримінальної відповідальності та подальшого закриття вищевказаного кримінального провадження.

26.07.2023 в ході зустрічі ОСОБА_7 та ОСОБА_13 яка відбулась за ініціативою ОСОБА_7 на АЗС «ОККО» за адресою: м. Харків, вул. Ковпака, 24, останній повідомив про наявність достатніх зібраних доказів у кримінальному провадженні №0000015 у зв`язку із чим також повідомив про необхідність надання грошових коштів у розмірі 100000 доларів США.

31.07.2023 в ході зустрічі ОСОБА_13 , ОСОБА_7 та ОСОБА_10 , яка відбулась у приміщенні ХРУП №2 ГУНП в Харківській області за адресою: м. Харків, вул. Ахієзерів, 30, останній повідомив про перебування матеріалів кримінального провадження №0000015 у відповідній прокуратурі та той факт, що в межах вказаного кримінального провадження відбуваються слідчі процесуальні дії, проводяться негласні слідчі розшукові дії, здійснюється збір інших доказів і з метою уникнення кримінальної відповідальності та подальшого закриття вищевказаного кримінального провадження йому необхідно надати грошові кошти у розмірі 100000 доларів США ніби то для подальшої їх передачі співробітникам СБ України та прокурорам, що здійснюють процесуальне керівництво у кримінальному провадженні.

В подальшому продовжуючи реалізацію спільного злочинного умислу, 01.08.2023 в ході зустрічі ОСОБА_13 ОСОБА_12 . ОСОБА_7 та ОСОБА_10 , яка відбувалась поряд із ХРУП №2 ГУНП в Харківській області за адресою: м. Харків, вул. Ахієзерів, 30, останній в ході розмови повідомив про можливість зменшення суми грошових коштів зі 100000 доларів США до 70000 доларів США та необхідність їх передачі 05.08.2023, з метою уникнення кримінальної відповідальності та подальшого закриття вищевказаного кримінального провадження, на що ОСОБА_13 будучи введеним в оману неправдивими відомостями зазначеними ОСОБА_10 та ОСОБА_7 , добровільно погодився на вимогу надання вищевказаної суми грошових коштів.

На виконання заздалегідь узгодженого злочинного умислу, ОСОБА_7 будучи співучасником та маючи єдиний з ОСОБА_10 умисел спрямований на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_11 шляхом обману та зловживанням довірою 04.08.2023 приблизно о 16 год. 00 хв. зателефонував ОСОБА_13 за допомогою мобільного додатку «WhatsApp» та в ході телефонної розмови запитав чи готовий останній передати обумовлену раніше суму грошових коштів у розмірі 70000 доларів США 05.08.2023, на що ОСОБА_13 відповів позитивно. Того ж дня, приблизно о 19 год. 00 хв. - 19 год. 20 хв. ОСОБА_7 знову зателефонував ОСОБА_13 за допомогою мобільного додатку «WhatsApp» та в ході телефонної розмови запитав чи зможе останній передати обумовлену раніше суму грошових коштів у розмірі 70000 доларів США до 16 години 05.08.2023, на що ОСОБА_13 відповів що зможе.

05.08.2023 приблизно о 10 год. 50 хв. в ході телефонної розмови за допомогою мобільного додатку «WhatsApp» ОСОБА_13 із ОСОБА_7 , останній запропонував ОСОБА_13 приїхати до його будинку за адресою: АДРЕСА_2 , з метою передачі обумовлену раніше суму грошових коштів у розмірі 70000 доларів США, на що ОСОБА_13 повідомив що приїде до нього приблизно за годину.

05.08.2023 ОСОБА_7 знаходячись поряд з будівлею Харківської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №58 за адресою проспект Ювілейний, 53Б, Харків, реалізуючи заздалегідь узгоджений злочинний умисел будучи співучасником та маючи єдиний з ОСОБА_10 умисел спрямований на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_11 , з корисливих мотивів, суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, приблизно о 12 год 28 хв. зустрівся з ОСОБА_13 та ОСОБА_12 та одержав від останніх раніше обумовлені грошові кошти у розмірі 69800 доларів США (частково імітаційні грошові кошти), що згідно з офіційним курсом НБУ на 05.08.2022 складало 2 552 488,28 грн., що більше ніж у 600 разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян, тобто становить особливо великий розмір.

Однак, ОСОБА_7 та ОСОБА_10 виконавши усі дії спрямовані на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_11 шляхом обману та зловживанням довірою не довели свій злочинний умисел до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки в той же день 05.08.2022 їх було затримано в порядку ст. 208 КПК України працівниками правоохоронних органів.

Таким чином, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190 КК України, а саме - у закінченому замаху на заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживанням довірою, за попередньою змовою групою осіб вчинене в особливо великих розмірах.

Метою обрання запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спроб: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, тобто є наявними ризики передбачені п.п.1,2,3,4 ст. 177 КПК України, а тому інші менш суворі запобіжні заходи не зможуть запобігти уникненню вищезазначених ризиків з боку ОСОБА_7 та відповідно до ст. 194 КПК України, йому необхідно обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

У судовому засіданні прокурор підтримала подане клопотання, просила його задовольнити, посилаючись на наведені в ньому обставини.

Захисник ОСОБА_5 проти клопотання заперечував, вказавши на відсутність обґрунтованої підозри, чисельні порушення під час досудового розслідування. Просив відмовити у задоволенні клопотання. Крім цього, захисник вказав на те, що ними не заперечується той факт, що підозрюваний діяв поза межами закону, однак його дії підпадають під іншу кваліфікацію кримінального закону.

Захисник ОСОБА_6 заперечував проти задоволення клопотання, вказуючи, що згідно витягу з ЄРДР вбачається, внесення відомостей за правовою кваліфікацією ч.3 ст. 368 КК України, докази у справі також збиралися в рамках вказаного провадження, однак клопотання про обрання запобіжного заходу містить правову кваліфікацію дій підозрюваного за ч.2 ст. 15, ч.4 ст. 190 КК України, постанови про перекваліфікацію дій підозрюваного не виносилось та захисникам не надавалось. Вважає, що клопотання не містить доказів обґрунтованої підозри, а тому вважає, що підозрюваному можливо обрати більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, враховуючи його тісні соціальні зв`язки. Просив відмовити у задоволенні клопотання.

Захисник ОСОБА_4 категорично заперечував проти задоволення вказаного клопотання, посилаючись на особу підозрюваного, який має двох неповнолітніх дітей, чисельні подяки, у тому числі за захист міста Харкова. Крім цього, вважає відсутність обґрунтованої підозри, вказав на неправильність кваліфікації дій підозрюваного, вважає, що в діях підозрюваного наявний склад іншого кримінального правопорушення, яке взагалі не передбачає обрання запобіжного заходу. Крім цього, вказав на те, що враховуючи воєнний стан в Україні всім чоловікам заборонено покидати її територію, а тому підстав вважати, що ОСОБА_7 зможе переховуватися від слідства немає. Також зазначив, що всі докази у справі вже зафіксовані в результаті НСРД, є відео фіксація, а тому у підозрюваного відсутній доступ до вказаних доказів. Крім цього, свідки у справі залегендовані, а тому і тиск на них не є можливим з боку підозрюваного. Просив відмовити у задоволенні клопотання.

Підозрюваний ОСОБА_7 проти клопотання також заперечував, підтримав думку своїх захисників. Крім того, вказав, що з першого дня вторгнення РФ на територію України він став на її захист, є військовослужбовцем, батьком двох неповнолітніх дітей, а тому переховуватись від органів досудового слідства взагалі не має змоги та наміру.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання, матеріали надані стороною захисту, слідчий суддя приходить до наступного.

У провадженні Другого слідчого відділі ТУ ДБР здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001472 від 26.07.2023р. за підозрою ОСОБА_9 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.4 ст. 190 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно ч.2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований та утримуватись під вартою інакше, як за вмотивованого рішення суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Пунктом С частини першої статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (1950 року), нікого не може бути позбавлено волі інакше, як згідно з процедурою, встановленою законом, а також якщо є розумні підстави вважати необхідним запобігання вчиненню особою правопорушення або втечу після його вчинення.

Підставами застосування запобіжного заходу є обґрунтованість підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризику (ризиків), перелік яких встановлено пунктами 1 - 5 ч. 1 ст. 177 КПК.

Як зазначено у ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

За положеннями постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства» від 25.04.2003 року №4 запобіжні заходи застосовується за наявності підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений буде намагатись ухилятися від слідства або суду, перешкоджати встановленню істини по кримінальній справі або продовжити злочинну діяльність, а також для забезпечення виконання процесуальних рішень. Разом з тим взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом, у зв`язку з чим такий обирається лише за наявності підстав вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, що випливають з норм КПК України, і його належної поведінки.

При цьому, Верховним Судом України роз`яснено, що обов`язковою умовою взяття під варту (виходячи з його правової природи) має бути обґрунтована впевненість судді в тому, що більш м`які запобіжні заходи можуть не забезпечити належної поведінки підозрюваного внаслідок відсутності у останнього постійного місця проживання, зловживання спиртними напоями чи вживання наркотичних засобів, продовження вчинення злочинів, підтримання соціальних зв`язків негативного характеру, порушення умов запобіжного характеру, не пов`язаного з позбавленням волі.

Крім того, слідчий суддя враховує, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5ст. 9 КПК України, бере до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182), те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

Слідчим суддею враховується тяжкість злочину, який інкримінується ОСОБА_7 , який згідно ст. 12 КК України є особливо тяжким, дані про його особу, а саме, те що він раніше не судимий, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, одружений, є військовослужбовцем, який має нагороди за захист міста Харкова, виключно позитивно характеризується, має чисельні нагороди.

Крім цього, в судовому засіданні підозрюваним та його захисниками не заперечувався факт наявності в діях ОСОБА_7 кримінального правопорушення, однак, заперечували правильність кваліфікації органом досудового слідства. Вважають, що в діях ОСОБА_7 вбачається скоєння нетяжкого кримінального правопорушення.

Частиною 3 ст. 176 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Згідно ч.4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Відповідно до правової позиції, викладеної у п. 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Марченко проти України», при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

Вивченням матеріалів клопотання слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, однак, це не може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження у вигляді тримання під вартою, потреби ж досудового розслідування не виправдовують такий ступінь втручання у реалізацію прав і свобод підозрюваною, про який йдеться у клопотанні слідчого.

Ризики, передбачені п.п. 1, 2, 3 ч.1 ст. 177 КПК України, на який посилається сторона обвинувачення відносно ОСОБА_7 , на думку слідчого судді, є лише припущенням та нічим не підтверджується: можливість переховуватися від органу досудового розслідування та суду, враховуючи, те що на території України оголошено військовий стан, у зв`язку з чим заборонено виїзд чоловіків віком від 27-60 років за її межі, не доведений. Наявність у справі залегендованих свідків позбавляє можливості підозрюваному здійснювати на останніх тиск. Крім цього, не доведена можливість вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення, враховуючи, що він раніше не судимий.

В той час, слідчий суддя вважає доведеним наявність ризику, передбаченого п.4 ч.1 ст. 177 КПК України, враховуючи, що ОСОБА_7 є колишнім співробітником правоохоронного органу та обізнаний про форми та методи роботи органів досудового розслідування, а тому може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Крім того, в клопотанні слідчого формально обґрунтовано про неможливість застосування іншого виду запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Слідчий суддя вважає, що наявність підозри не може бути підставою для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки цей запобіжний захід є винятковим.

Згідно з уставленою практикою Європейського суду з прав людини встановлюється існування презумпції на користь звільнення з-під варти. Доводи «за» і «проти» такого звільнення не повинні бути «загальними й абстрактними» (рішення від 24.07.2003 у справі «Смирнова проти Росії»). В усіх випадках, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено, і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних заходів (рішення від 23.09.2008 у справі «Вренчев проти Сербії»).

Більш того, відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 15.11.1996 у справі «Чахла проти Сполученого Королівства», «будь-яке позбавлення волі має здійснюватися не тільки відповідно до основних процесуальних норм національного права, а також відповідати меті ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зі змінами, внесеними Протоколом №11, тобто захищати людину від свавільного позбавлення волі».

Враховуючи вищенаведене, слідчий суддя дійшов до переконання про відсутність підстав для обрання найбільш суворого запобіжного заходу у виді взяття під варту внаслідок відсутності фактичних даних, які б свідчили про те, що інші більш м`які запобіжні заходи можуть не забезпечити належну поведінку підозрюваного та виконання ним процесуальних обов`язків, передбачених КПК України.

Отже, оскільки прокурором не доведено обставини, передбачені пунктом 3 частини першої ст. 194 КПК України, у задоволенні клопотання про обрання відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою слід відмовити.

При цьому, згідно зі ст. 181 КПК України домашній арешт полягає у забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Домашній арешт може бути застосований до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчинені злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі.

Приймаючи до уваги вищенаведене та фактичні обставини справи, слідчий суддя вважає, що відносно підозрюваного ОСОБА_7 слід обрати запобіжний захід у виді домашнього арешту, заборонивши покидати місце мешкання цілодобово, що буде достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного, з покладанням обов`язків, визначених ст. 194 КПК України.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 181, 186, 193, 194, 196, 197, 205, 309, 392, 395 КПК України, слідчий суддя -

ухвалив:

Клопотання ст. слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві, ОСОБА_8 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - залишити без задоволення.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на 60 днів, а саме до 05.10.2023 включно.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

1) цілодобово не залишати житло за місцем мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду;

2) прибувати до слідчого, прокурора або суду за першою вимогою;

Строк дії ухвали до 05.10.2023 включно.

Виконання ухвали доручити органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а підозрюваним - в той же строк, але з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Повний текст судового рішення складено 11.08.2023.

Слідчий суддя