ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/185/23
Справа № 705/133/16-к
судді Черкаського апеляційного суд
Колегія суддів Черкаського апеляційного суду ухвалою від 25 квітня 2023 року задовольнила апеляційну скаргу прокурора Уманської окружної прокуратури ОСОБА_2 , скасувала ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 19 грудня 2022 року та відмовила у клопотанні захисника ОСОБА_3 про звільнення ОСОБА_4 від призначеного покарання, у зв`язку із закінченням іспитового строку з випробуванням.
Оскаржуваною ухвалою суд першої інстанції звільнив ОСОБА_4 від покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік, призначеного вироком Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 10.02.2016, у зв`язку із закінченням іспитового строку. Мотивуючи прийняте рішення суд першої інстанції вказав, що встановлений відносно ОСОБА_4 іспитовий строк закінчився, протягом іспитового строку засуджений виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового кримінального правопорушення, таким чином, суд дійшов висновку, що клопотання слід задовольнити та звільнити засудженого від призначеного покарання.
Більшість колегії погодилась з доводами прокурора щодо неправильного застосування судом закону України про кримінальну відповідальність.
Я не можу погодитися з правильністю такого тлумачення положень Закону, що стало підставою для скасування ухвали суду та відмови у клопотанні захисника щодо звільнення ОСОБА_4 від призначеного покарання, у зв`язку із закінченням іспитового строку з випробуванням
На мою думку, відсутність вироку суду, що набув чинності, дозволяє суду апеляційної інстанції дійти висновку про невмотивованість прийнятого судом першої інстанції рішення.
Враховуючи зміст ст. 17 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) та ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод згідно яких, особа вважається невинуватою доти, доки її вина не буде доведена в законному порядку, тобто вироком суду, що набув чинності, вважаю, що ОСОБА_4 неможливо визнати таким, що вчинив новий злочин в період іспитового строку, а тому, його необхідно було звільнити від покарання, призначеного вироком суду.
Крім того, відповідно до позиції Конституційного Суду України, сам факт порушення кримінальної справи щодо конкретної особи, затримання, взяття під варту, пред`явлення їй обвинувачення не можна визнати як кримінальну відповідальність, оскільки особа не несе кримінальної відповідальності, доки її не буде визнано судом винною у вчиненні злочину і вирок суду не набере законної сили (Рішення від 27.10.1999 у справі № 1-15/99).
Внаслідок чого наявність обвинувального акту щодо ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 Кримінального кодексу України (далі КК), який перебуває на розгляді в суді першої інстанції, не можливо розцінити як факт вчинення ним злочину протягом іспитового строку.
Доводи прокурора, що звільнення ОСОБА_4 від покарання за попереднім вироком Уманського міськрайонного суду Херсонської області від 10.02.2016, в разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення в іншому кримінальному провадженні, яке зараз перебуває на розгляді в Уманському міському суді, позбавить можливості суд у майбутньому призначити остаточне покарання з дотриманням вимог ст. 71 КК не можуть бути єдиною підставою для скасування ухвали суду першої інстанції.
Ці доводи суперечать принципу правової визначеності, який полягає в тому, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями, а також загальним засадам кримінального права: верховенства права, законність, розумні строки.
За таких обставин, вважаю, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для звільнення ОСОБА_4 від покарання у зв`язку із закінченням іспитового строку, оскільки на момент його закінчення та на час розгляду клопотання щодо ОСОБА_4 відсутній обвинувальний вирок суду, який би набрав законної сили, а тому засудженого неможливо вважати таким, що вчинив нове кримінальне правопорушення.
Враховуючи викладене, рішення суду першої інстанції є законним, обґрунтованим і вмотивованим, цебто не підлягало скасуванню, а доводи апеляційної скарги є надуманими та безпідставними.
Суддя ОСОБА_1