Справа № 274/7303/22
Провадження № 1-кп/0274/458/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" червня 2023 р. м. Бердичів

Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Бердичівського міськрайонного суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000335 від 22.09.2022 відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Старокостянтинів Хмельницької області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,

В с т а н о в и в:

Солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем строкової військової служби, перебуваючи на посаді стрільця-помічника гранатометника першого відділення охорони першого взводу охорони першої роти охорони батальйону охорони військової частини НОМЕР_1 , в порушення вимог ст. ст. 11, 16, 40, 49, 128, 200 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, з особистих мотивів та з метою тимчасово ухилитись від військової служби, без дозволу відповідних командирів (начальників) та без поважних причин, в умовах воєнного стану, 08.08.2022 близько 08 год. 30 хв. самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 , що по АДРЕСА_2 та проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його із виконанням службових обов`язків до 13 год. 30 хв. 13.11.2022, коли був супроводжений представниками ІНФОРМАЦІЯ_2 із АДРЕСА_3 у військову частину НОМЕР_1 , що по АДРЕСА_2 .

За час відсутності у військовій частині НОМЕР_1 ОСОБА_4 обов`язки військової служби не виконував, перебуваючи поза межами військової частини правоохоронні органи або органи державної влади про свою належність до військової служби, про вчинене ним самовільне залишення військової частини та його причини не повідомив та проводив час на власний розсуд.

Кримінальна відповідальність за злочин, у вчиненні якого ОСОБА_4 визнається винуватим, передбачена ч. 5 ст. 407 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю та пояснив, що він проходить строкову військову службу з 2021 року у військовій части НОМЕР_1 , що в АДРЕСА_2 . 08.08.2022 близько 08.30 год. без дозволу командира покинув територію військової частини та повернувся до частини 13.11.2022 в супроводі представників військової служби правопорядку, до яких добровільно звернувся. За час відсутності у військовій частині перебував вдома. Причиною такого вчинку стало те, що його тривалий час не відпускали додому і він не витримав морально. У вчиненому щиро покаявся, заявив, що шкодує про скоєне.

Крім повного визнання вини обвинуваченим, його винуватість повністю підтверджується дослідженими у судовому засіданні : копією військового квитка № НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_4 , відповідно до якого останній склав присягу 17.07.2021 у військовій частині НОМЕР_1 . Має звання солдата; службовою характеристикою військової частини НОМЕР_1 та медичною характеристикою, згідно яких солдат ОСОБА_4 проходив службу у військовій частині та перебував в розпорядженні командира військової частини; даними листа командира військової частини НОМЕР_3 від 12.12.2022 №3659, відповідно до якого ОСОБА_4 на стаціонарному та амбулаторному лікуванні з 08.08.2022 по день надання відповіді не перебував.

За клопотанням прокурора та згоди учасників судового провадження суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд переконався, що сторони правильно розуміють зміст цих обставин. Сумнівів у добровільності їх позиції у суду немає. Наслідки такого визнання, у вигляді позбавлення права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, сторонам роз`яснено.

Оцінивши наведені докази в їхній сукупності, суд вважає винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення доведеною та кваліфікує його дії за ч. 5 ст. 407 КК України, а саме самовільному залишенні військової частини, військовослужбовцем строкової служби, вчинене в умовах воєнного стану.

Призначаючи вид і міру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує характер і ступінь небезпечності вчиненого ним злочину, який відноситься до тяжких, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, але притягався до адміністративної відповідальності за самовільне залишення військової частини, негативно характеризувався за місцем проходження військової служби, не одружений, на обліку лікаря психіатра та нарколога не перебуває, а також обставини, які пом`якшують та обтяжують його покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 суд визнає - щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 судом не встановлено.

З врахуванням викладеного, приймаючи до уваги, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню інших кримінальних правопорушень, зважаючи на те, що санкція ч. 5 ст. 407 КК України передбачає безальтернативний вид покарання позбавлення волі на строк від 5 до 10 років, суд вважає за можливе призначити даний вид покарання в його мінімальному розмірі.

Крім цього, зважаючи на тяжкість кримінального правопорушення та особу винного, його поведінку, який визнав вину, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, відсутність тяжких наслідків вчиненого злочину, суд приходить до висновку про можливість виправлення ОСОБА_4 без відбування покарання, звільнивши його з випробуванням із іспитовим строком, при цьому суд не застосовує положення ст. 75 КК України в ред. від 13.12.2022, оскільки ця редакція погіршує становище особи, яка вчинила злочин до її прийняття, а відтак відповідно до ч. 2 ст. 5 КК України не має зворотної дії у часі. На переконання суду саме такий захід примусу зможе забезпечити досягнення мети покарання і буде відповідати загальним засадам призначення покарання, є необхідним для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, як ним так і іншими особами.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Даних про речові докази, процесуальні витрати, заходи забезпечення цього кримінального провадження - в матеріалах справи відсутні.

Підстав для обрання щодо обвинуваченого запобіжного заходу до набрання вироком законної сили суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд

У х в а л и в:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України та призначити йому за цим законом покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням протягом 2 (двох) років іспитового строку, якщо він протягом визначеного судом строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі пунктів 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи/служби або навчання.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили щодо обвинуваченого ОСОБА_4 - не застосовувати.

Вирок набуває законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Житомирського апеляційного суду через Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення підлягає врученню обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в Бердичівському міськрайонному суді Житомирської області .

Головуючий - суддя ОСОБА_1