В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 534/657/22

Провадження № 1-кп/534/152/22

06 липня 2023 року м. Горішні Плавні

Комсомольський міський суд Полтавської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0000202 від 02.06.2022 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Страшени, Кишинівської області, Республіки Молдова, громадянина України, з середньою освітою, тимчасово не працюючого, не одруженого, не маючого на утриманні неповнолітніх дітей, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 раніше судимого,

-25.11.1997 року, Комсомольським міським судом Полтавської області, за ч. 1 ст. 140, ст. 44 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 100 гривень.;

-11.08.1998 року, Комсомольським міським судом Полтавської області, за ч. 2 ст. 140 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років з конфіскацією майна;

-22.02.2005 року, Крюківським районним судом м. Кременчука Полтавської області, за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки 6 місяців. На підставі ст. 75 КК України від відбуття покарання звільнений з випробувальним терміном строком на 2 роки;

-23.05.2006 року, Крюківським районним судом м. Кременчука Полтавської області, за ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки. На підставі ст. 71 КК України приєднано 8 місяців позбавлення волі за вироком Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 22.05.2005 року. Остаточно засуджений до покарання у виді 2 років 8 місяців позбавлення волі;

-16.12.2014 року, Комсомольським міським судом Полтавської області, за ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 384, ст. 70, 72 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців з додатковою мірою покарання у вигляді конфіскації 1/2 майна;

-12.04.2017 року, Автозаводським районним судом м. Кременчука Полтавської області за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік 2 місяці;

-18.04.2017 року, Автозаводським районним судом м. Кременчук Полтавської області за ч. 1 ст. 185, ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік 1 місяць;

-01.06.2017 року, Комсомольським міським судом Полтавської області, за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки. На підставі ч. 4 ст. 70, ст. 71 КК України частково приєднано покарання за вироком Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 18.04.2017 року. Остаточно засуджений до позбавлення волі строком на 2 роки 6 місяців;

-20.07.2017 року, Комсомольським міським судом Полтавської області, за ч. 2 ст. 185, КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік 6 місяців.На підставі ч. 4 ст. 70 КК України частково приєднано покарання за вироком Комсомольського міського суду Полтавської області від 01.06.2017 року. Остаточно засуджений до покарання у виді 2 років 7 місяців позбавлення волі;

-22.08.2018 року, Автозаводським районним судом м. Кременчук Полтавської області, за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком 3 роки. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України частково приєднано покарання за вироком Комсомольського міського суду Полтавської області від 20.07.2017 року. Остаточно засуджений до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців;

-27.09.2019 року, Полтавським Апеляційним судом за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 4 роки. Звільнений 27.03.2020 року за відбуття строку покарання;

-15.02.2021 року, Комсомольським міським судом Полтавської області за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у вигляді арешту на строк 4 місяці.

-23.03.2021 року Автозаводським районним судом м. Кременчук Полтавської області, за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді арешту 4 місяці 10 днів;

-у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 , 02.06.2022 року близько о 11 год. 30 хв. Перебуваючи поряд із садовим товариством «Ромашка», що в м. Горішні Плавні, Полтавської обл. в кущах побачив полімерний зіп-пакет із кристалічною речовиною білого кольору та усвідомлюючи, що дана речовина є наркотичною, маючи умисел направлений на незаконне придбання та зберігання наркотичного засобу забрав вказаний пакетик, тим самим придбав наркотичний засіб, обіг якого обмежено метадон, для власного вживання.

В подальшому, 02.06.2022 року, в період часу з 12 год. 28 хв. До 12 год. 30 хв., в ході проведення огляду місця події, а саме ділянки на автодорозі м. Горішні Плавні с. Келеберда, ОСОБА_4 добровільно видав працівникам поліції полімерний зіп-пакет, в якому знаходилась кристалічна речовина білого кольору метадон, яка відповідно до висновку експерта № СЕ-19/117-22/6633-НЗПРАП від 13.06.2022 року є наркотичним засобом обіг якого обмежено метадон. Маса метадону становить 0,06237 г.

Вказаний наркотичний засіб: метадон, вагою 0,06237 г. ОСОБА_5 незаконно придбав та зберігав для особистого вживання, без мети збуту.

Будучи допитаним у судовому засіданні обвинувачений вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав повністю, підтвердив фактичні обставини, викладені в обвинувальному акті.

Суд рахує, що визнання вини ОСОБА_4 відповідають фактичним обставинам справи, ним не оспорюються, тому, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, дослідження доказів, окрім характеризуючих даних обвинуваченого та його показів, вирішує за недоцільне. Вина обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України є доведеною повністю.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 309 КК України, як незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів, без мети збуту.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого суд рахує щире каяття, та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого відповідно до ст. 67 КК України, немає.

Згідно довідки Горішньоплавнівської міської лікарні обвинувачений на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не знаходиться.

При обранні міри покарання, суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу обвинуваченого, його молодий вік, стан здоров`я, сімейний стан, зокрема обвинувачений є неодруженим, наявність обставин, що пом`якшує покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, ставлення обвинуваченого до вчиненого кримінального правопорушення, зокрема, щодо повного визнання обвинуваченим вини у скоєному злочині, поведінку обвинуваченого як під час досудового розслідування, так і під час судового розгляду справи.

Разом із цим, суд зазначає, що згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, тому особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Судом враховано, що визначені у ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, а також призначення покарання нижчого, ніж передбачене санкцією статті (частини статті), завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної чи касаційної інстанції, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті, видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.

При цьому повноваження суду (його права та обов`язки), надані державою, щодо обрання між альтернативними видами покарань у встановлених законом випадках та інтелектуально-вольова владна діяльність суду з вирішення спірних правових питань, враховуючи цілі та принципи права, загальні засади судочинства, конкретні обставини справи, дані про особу винного, справедливість обраного покарання тощо, визначають поняття «судова дискреція» (судовий розсуд) у кримінальному судочинстві.

Дискреційні повноваження суду повинні відповідати принципу верховенства права з обов`язковим обґрунтуванням обраного рішення у процесуальному документі суду. Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), та в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 13.08.2020 за результатами розгляду справи № 716/1224/19.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що ОСОБА_4 слід призначити покарання у вигляді обмеження волі на 1 (один) рік 6 (шість) місяців. Таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для його виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів.

Підстави для застосування ст.ст. 69, 69-1 КК України відсутні.

Вирішуючи питання щодо можливості звільнення обвинуваченого від покарання з іспитовим строком, суд звертає увагу на положення, закріплені в ч.1 ст.75 КК України, і зазначає, що тільки комплексне з`ясування підстав застосування цього виду звільнення від відбування покарання може забезпечити обґрунтований висновок суду про можливість виправлення засудженого без реального відбування покарання, але в умовах належного контролю за його поведінкою та виконанням покладених на нього судом обов`язків.

Разом з тим, беручи до уваги дані про особу обвинуваченого, який відверто визнав свою провину у вчинених правопорушеннях, в повному обсязі, висловлює щирий жаль з приводу цього та засуджує свою поведінку, враховуючи, що метою покарання є не тільки кара, а й виправлення засудженого (ч. 2ст. 50 КК України), дає суду підстави дійти висновку про можливість його виправлення без реального відбування покарання.

Тільки таке покарання, на думку суду, є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та відповідатиме загальним засадам призначення покарання, його меті та принципам законності, справедливості та індивідуалізації покарання.

Цивільні позови не пред`явлені.

Запобіжні заходи не застосовувались.

Питання щодо речових доказів належить вирішенню відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати у справі підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави в порядку ст.124 КПК України. Згідно із долученими до справи матеріалами, у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 було проведено експертизу, вартість якої становить 1 029 грн. 72 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370, 373, 374 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, та призначити йому покарання у вигляді обмеження волі строком на 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

На підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки.

Витрати на залучення експерта в розмірі 1 029 грн. 72 коп. стягнути з ОСОБА_4 на користь держави.

Речові докази у справі:

- метадон, масою 0,06237 г. знищити;

- ДВД диск з відеозаписом залишити у матеріалах справи.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду протягом 30 діб з моменту його проголошення через Комсомольський міський суд Полтавської області, а обвинуваченим у той же строк з моменту його отримання.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому роз`яснюється право подати клопотання про помилування, а також роз`яснюється учасникам кримінального провадження право ознайомитись із журналом судового засідання та подавати на них зауваження.

Суддя ОСОБА_1