Номер провадження: 11-сс/813/904/23
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.06.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий - суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000579 від 20.08.2022 рокуза апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 20.04.2023 року, стосовно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в смт. Дністровськ, Республіки Молдова, громадянина України, офіційно не працюючого, не одруженого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,

встановив:

оскарженою ухвалою слідчого судді відмовлено в задоволенні скарги захисника ОСОБА_7 на повідомлення слідчого про підозру ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч.2 ст.307 КК України в кримінальному проваджені №0000579 внесеному до ЄРДР 20.08.2022 року.

Мотивуючи прийняте рішення, слідчий суддя зазначив, що доводи сторони захисту про необґрунтованість повідомлення про підозру через недостатність доказів є безпідставними, оскільки повідомлення про підозру містить всі обставини, які у свою чергу викладені у повідомленні про підозру та з якими закон пов`язує можливість повідомлення особі про підозру, дослідивши при цьому матеріали кримінального провадження.

Крім того, слідчий суддя зазначив, що на даній стадії слідчий суддя не повинен вдаватись до оцінки доказів отриманих органом досудового розслідування, з точки зору їх допустимості, оскільки питання щодо доведеності винуватості особи розглядається судом по суті пред`явленого обвинувачення, тобто скарга сторони захисту на повідомлення про підозру розглядається в розумінні достатніх підстав для повідомлення особі про підозру, а не дослідження інших доказів у провадженні, зібраних на стадії досудового розслідування.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді захисник ОСОБА_7 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою задовольнити його скаргу та скасувати повідомлення слідчого про підозру ОСОБА_8 .

Захисник посилається на те, що повідомлення про підозру не містить точну дату та місце вчинення злочину, а також недостатність доказів про можливість повідомлення про підозру ОСОБА_8 , що порушує право на захист підозрюваного та право захисників на забезпечення ефективного захисту.

Заслухавши суддю-доповідача; захисника, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги; обговоривши доводи апеляційної скарги сторони захисту; провівши судові дебати; апеляційний суд дійшов висновку про таке.

Частина перша ст. 404 КПК України (далі - КПК) передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог п.10 ч.1 ст. 303 КПК на досудовому провадженні може бути оскаржене повідомлення слідчого, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або два місяці з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду з обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником.

Стаття 2 КПК передбачає, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до положень ст. 370 КПК, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Апеляційним судом встановлені наступні обставини кримінального провадження.

07.09.2022 року, відповідно до матеріалів правоохоронних та контролюючих державних органів про виявлення фактів вчинення чи підготовки до вчинення кримінальних правопорушень - внесені відомості до ЄРДР за №0000579 та 0000747 з правовою кваліфікацією вчинення злочинів, передбачених ч.3 ст.307, ч.3 ст.311, ч.2 ст.313, ч.2 ст.317, ч.2 ст.311 та ч.2 ст.307 КК України.

Досудове розслідування даного кримінального провадження здійснюється СУ ГУНП в Одеській області, а процесуальне керівництво здійснюється відповідним відділом Одеської обласної прокуратури.

В рамках кримінального провадження №0000579, на підставі ухвали слідчого судді від 13.09.2022 року проведено обшук за місцем фактичного мешкання ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_1 (у всіх житлових та нежитлових приміщеннях, прибудовах, сховищах, настройках та інше), за результатами якого - 14.09.2023 року було виявлено та вилучено було виявлено та вилучено: мобільний термінал «Nokia» ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_1 з сім-картою « НОМЕР_2 »; мобільний термінал Iphone 5c синього кольору з ІМЕІ1: НОМЕР_3 ; мобільний термінал Iphone 11PRO з ІМЕІ1: НОМЕР_4 , ІМЕІ2: НОМЕР_5 з сім-картою « НОМЕР_6 »; ноутбук «Acer model spair 5742», s/n NXRVNIU916, та в подальшому ухвалою слідчого судді накладено арешт на майно.

Після проведення обшуку за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_8 ст. слідчим СУ ГУНП ОСОБА_10 виконані такі процесуальні дії:

- постанова від 15.09.2022 року про доручення регіональному центру з надання БВПД в Одеській області призначити захисника підозрюваному ОСОБА_8 та останньому призначено безоплатного захисника - ОСОБА_11 ;

- протокол роз`яснення права на захист від 15.09.2023 року, який ОСОБА_8 підписаний без зауважень;

- протокол від 15.09.2022 року про відмову ОСОБА_8 від захисника ОСОБА_11 та останній заявив клопотання про забезпечення йому права на захист - адвокатом ОСОБА_12 , який підписали зазначені адвокати та сам підозрюваний;

- 15.09.2022 року підозрюваному ОСОБА_8 вручено пам`ятку про права та обов`язки, які він підписав та зазначив, що йому все зрозуміло;

- повідомлено про підозру ОСОБА_8 - 15.09.2022 року у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, яке він отримав та власноруч підписав того ж дня при участі захисника, не зазначивши при цьому незгоду з повідомленням про підозру.

Що стосується доводів апеляційної скарги стосовно існування підстав для скасування повідомлення про підозру, колегією суддів встановлено наступне.

Відповідно до вимог п.3 ч.1 ст. 276 КПК повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому ст. 278 КПК, у випадку наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 276 КПК, повідомлення про підозру обов`язково здійснюється у таких випадках: затримання особи на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення; обрання до особи одного з передбачених КПК запобіжних заходів; наявність достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Згідно ч.2 ст.278 КПК письмове повідомлення про підозру затриманій особі вручається не пізніше 24 (двадцяти чотирьох) годин з моменту її затримання.

Відповідно до ст.279 КПК у випадку виникнення підстав для повідомлення про нову підозру або про зміну раніше повідомленої підозри слідчий, прокурор зобов`язаний виконати дії, передбачені ст.278 цього Кодексу. Якщо повідомлення про підозру здійснив прокурор, повідомити про нову підозру або змінити раніше повідомлену підозру має право виключно прокурор.

Стаття 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права встановлює, що кожен, хто притягується до кримінальної відповідальності, має право бути терміново та докладно повідомленим мовою, яку він розуміє, про характер і підставу пред`явленого йому звинувачення.

Письмове повідомлення про підозру в порядку, передбаченому ст.ст. 276-278 КПК, у відповідності до положень п. 14 ч. 1 ст. 3 КПК, є початковим моментом притягнення особи до кримінальної відповідальності.

Відповідно до вимог п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: повідомлення слідчого, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або два місяці з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду з обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником.

Стаття 2 КПК передбачає, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Отже, слід констатувати, що положення п.10 ч.1 ст.303 КПК чітко визначають момент, з початку якого повідомлення слідчого, прокурора про підозру може бути оскаржене підозрюваним, його захисником чи законним представником, зокрема після спливу двох місяців з дня повідомлення особі про підозру, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду з обвинувальним актом.

Перевіривши доводи скарги сторони захисту на повідомлення про підозру ОСОБА_8 ОСОБА_13 у кримінальному провадженні №0000579 від 20.08.2022 року, за результатами дослідження матеріалів судового провадження, колегія суддів приходить до висновку про безпідставність тверджень сторони захисту про незаконність та необґрунтованість оскарженої ухвали слідчого судді та існування підстав для скасування повідомлення про підозру, з огляду на таке.

Кримінальним процесуальним законом не визначений конкретний перелік підстав для скасування повідомлення про підозру.

Однак, системний аналіз положень статей 276-278 КПК свідчить про те, що можна виділити три види підстав для скасування повідомлення про підозру:

1. Неналежний суб`єкт складення та вручення повідомлення про підозру, а саме:

- повідомлення про підозру складено слідчим, однак немає відмітки про погодження прокурором (дане повідомлення про підозру є недійсним з моменту його здійснення);

- зміст повідомлення не містить дату його складання, підпис слідчого або прокурора, який здійснив повідомлення про підозру, або в повідомленні не зазначені права підозрюваного;

- підозра вручена не уповноваженою особою (підозру має право вручити тільки прокурор, у порядку, визначеному ст. 481 КПК);

2. Порушення процесуального порядку вручення повідомлення про підозру, а саме:

- підставою для скасування повідомлення про підозру є порушення порядку його вручення (наприклад, якщо на момент вручення підозри закінчився строк досудового розслідування);

- порушення процесу (порядку) здійснення повідомлення про підозру (процесуального статусу підозрюваного (крім випадку затримання) особа набуває не після складання тексту, а лише після вручення повідомлення уповноваженою особою).

3. Необґрунтованість підозри, а саме:

- повідомлення про підозру не відповідає вимогам ст. 277 КПК, не містить правової кваліфікації кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статей (частини статей) закону України про кримінальну відповідальність, що в свою чергу крім порушення вимог КПК України є грубим порушенням права на захист;

- аналіз змісту повідомлення про підозру, не містить виклад обставин та обґрунтування, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в можливій причетності особи до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення;

- матеріали кримінального провадження не містять даних, які б вказували на заподіяння шкоди.

Апеляційний суд вважає, що органом досудового розслідування дотримано порядок вручення повідомлення про підозру в даному кримінальному провадженні, а з огляду на відповідність складеної підозри вимогам ст.277 КПК, її не можна визнати незаконною та врученою всупереч вимогам КПК, що могло б слугувати підставою для її скасування.

Апеляційний суд звертає увагу, що для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а лише з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Аналіз норм Кримінального процесуального законодавства дає підстави дійти висновку про те, що КПК оперує поняттям доказування, яке у даному випадку втілюється у понятті «обґрунтованість підозри», а також у стандарті «достатніх підстав».

Разом з тим, чинним КПК не визначено саме поняття «обґрунтованість підозри».

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Згідно із ч. 5 ст. 9 КПК, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ.

За визначенням Європейського суду з прав людини «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йде мова у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин».

Слід зазначити, що у відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 276 КПК, повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, у випадках наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення. Таким чином, при повідомлені особі про підозру при вказаних обставинах, КПК передбачає дотримання стандарту «достатніх підстав».

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами в кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування та судового розгляду обвинувачення.

Такий висновок узгоджується із правовими позиціями, наведеними в рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 23.10.1994 року Суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

При цьому, стандарт «достатніх підстав (доказів)» передбачає наявність доказів, які лише об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним кримінальним правопорушенням і є достатніми, щоб виправдати подальше розслідування для висунення обвинувачення або спростування такої підозри (рішення ЄСПЛ у справах «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28.10.1994 року та «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 року).

Аналогічно, в п. 175 рішення ЄСПЛ від 21.04.2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» наведено поняття «обґрунтована підозра», яке означає, що існують факти й інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Крім того, відповідно до п. 73 рішення «Степуляк проти Молдови» (Stepuleac v. Moldova), 8207/06, від 06 листопада 2007 року, ЄСПЛ вказує на те, що інформація, яка перебуває у розпорядженні об`єктивного спостерігача, повинна давати можливість останньому дійти висновку щодо можливості причетності особи до вчинення конкретного правопорушення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення, відповідно обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Крім того, на етапі досудового розслідування слідчий суддя не уповноважений вирішувати питання щодо наявності в діях підозрюваної особи всіх елементів складу конкретного кримінального правопорушення, правильність кваліфікації цих дій, а також оцінювати докази у справі з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, на чому вірно зазначено слідчим суддею у прийнятому рішенні.

Враховуючи положення п.14 ч.1 ст.3 КПК, відповідно до якої повідомлення про підозру є лише початковою стадією притягнення до кримінальної відповідальності, оцінка обґрунтованості підозри не повинна пред`являти до наданих доказів у кримінальному провадженні таких же високих вимог, як під час прийняття рішення про висунення обвинувачення чи прийняття рішення судом по суті розгляду обвинувального акта.

Як убачається із оскарженої ухвали слідчого судді, а також самої підозри «досудовим розслідуванням встановлено, що у серпні 2022 року, більш точку дату в ході досудового розслідування не встановлено, перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці - ОСОБА_14 , ОСОБА_8 та ОСОБА_15 , за попередньою змовою, переслідуючи мету незаконного збагачення за рахунок незаконного збуту психотропної речовини, обіг якої обмежено - амфетаміну, керуючись корисливим мотивом, досягли спільної згоди на здійснення незаконного виробництва та зберігання з метою збуту психотропних речовин….».

Посилання сторони захисту щодо відсутності точного місця та дати можливого скоєння ОСОБА_8 злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, колегія суддів визнає необґрунтованими, з огляду на те, що такий злочин є триваючим, а зазначення точної дати та місця скоєння злочину не є обов`язковим змістом, який викладається у повідомленні про підозру, в розумінні ст.277 КПК.

Встановивши наведені обставини, а також те, що можлива причетність ОСОБА_8 до вчинення інкримінованих йому дій підтверджується доказами у кримінальному провадженні, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про законність повідомлення про підозру останньому від 15.09.2022 року, оскільки вона відповідає вимогам ст.ст. 277, 279 КПК, є законною та вмотивованою.

Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про відсутність підстав для скасування повідомлення про підозру від 15.09.2023 року, оскільки матеріали кримінального провадження містять докази, які вказують на можливу причетність ОСОБА_8 до інкримінованих йому дій, оцінка яким на предмет їх допустимості, належності та достатності для висновку про винуватість особи має бути надана судом за результатами досудового розслідування, у випадку висунення обвинувачення та направлення обвинувального акта до суду.

Як убачається із повідомлення про підозру від 15.09.2022 року, матеріали кримінального провадження, які на вказаний час були в розпорядженні органу досудового розслідування, містили докази, які відповідали мінімальному стандарту «достатніх підстав», передбачених п.3 ч.1 ст.276 КПК, оскільки в них вказані зміст підозри та правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_8 із зазначенням статті (частини статті) Закону України про кримінальну відповідальність.

Апеляційний суд звертає увагу, що обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини відповідно до висунутої підозри, зокрема наявності в його діях суб`єктивної та об`єктивної сторони інкримінованих йому дій, в якому вказані елементи складу злочину можуть виявитися вирішальними для висновку про наявність в діях особи складу злочину, не можуть бути оцінені слідчим суддею та судом апеляційної інстанції на стадії розгляду скарги на повідомлення про підозру та повідомлення про зміну підозри, оскільки ці обставини потребують ретельної та повної перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами в кримінальному провадженні під час судового розгляду обвинувального акта при прийнятті остаточного рішення по справі.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає обґрунтованими висновки слідчого судді про відсутність підстав для скасування повідомлення про підозру, оскільки матеріали кримінального провадження містять докази, які вказують на можливу причетність ОСОБА_8 до інкримінованих йому кримінальних правопорушень, оцінка яким на предмет їх допустимості, належності та достатності для висновку про винуватість особи має бути надана судом за результатами досудового розслідування та подальшого судового розгляду кримінального провадження по суті обвинувачення.

Істотних порушень норм КПК, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді та повідомлень про підозру, апеляційним судом не встановлено.

При цьому, доводи сторони захисту стосовно того, що слідчий суддя, після заслуховування пояснень прокурора та захисника, а також дослідження наданих прокурором матеріалів кримінального провадження, не провів судові дебати, заслуговують на увагу, але вказаний недолік судового розгляду фактично не вплинув на суть, законність та обґрунтованість прийнятого слідчим суддею рішення. На думку колегії суддів, формальне ненадання слідчим суддею учасникам провадження на стадії судового розгляду скарги на повідомлення про підозру висловитися в судових дебатах, свідчить про недотримання слідчим суддею положень процесуального закону, але з урахуванням надання без обмеження в часі можливості висловити свої доводи під час надання пояснень по суті скарги, вказаний недолік судового розгляду не може слугувати безумовною підставою для скасування законного та обґрунтованого рішення, оскільки протилежне буде свідчити про зайвий формалізм суду апеляційної інстанції, що не відповідатиме завданням кримінального провадження.

Доводи сторони захисту стосовно того, що слідчий суддя в судовому засіданні не міг дослідити весь об`єм наданих стороною матеріалів кримінального провадження, з посиланням на витрачений на це час (відповідно до журналу судового засідання), колегія суддів визнає безпідставними, оскільки сторони не були позбавлені можливості звертати увагу слідчого судді на зміст того чи іншого доказу під час дослідження матеріалів справи та надавати пояснення з цього приводу, а слідчий суддя мав можливість дослідити матеріали кримінального провадження в нарадчій кімнаті.

Оскільки доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 не знайшли свого підтвердження, апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 309, 376, 404, 407, 409, 412, 419, 422 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 20.04.2023 року, якою відмовлено у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на повідомлення слідчого про підозру ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України в кримінальному провадженні № №0000579 від 20.08.2022 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4