ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2099/23 Справа № 202/7610/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_6 на ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 04 травня 2023 року у кримінальному провадженні № 0005701 про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки у м. Красний Лиман Донецької області, громадянка України, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України,

за участю

секретаря судового засідання ОСОБА_7

обвинуваченої ОСОБА_6

захисника ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_8

В С Т А Н О В И Л А :

За ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 04 травня 2023 року задоволено клопотання прокурора та продовжено ОСОБА_6 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 02 липня 2023 року, включно, із визначення застави у розмірі 200 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто 536 800 гривень.

Судом першої інстанції встановлено, що продовжує існувати ризик переховування обвинуваченої від суду, оскільки санкція статті злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 передбачає покарання від 5 до 10 років позбавлення волі, тому підстави для обрання запобіжного у вигляді тримання під вартою наявні та актуальні, а обрання саме такого запобіжного заходу є доцільним, жоден із більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

В апеляції:

- захисник просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та відмовити в задоволенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу.

В обґрунтування вказує, що до клопотання прокурора не додано жодних документів, що підтверджують наявність ризиків або продовження їх існування. Вказує, що ОСОБА_6 перебувала під домашнім арештом та жодних порушень даного запобіжного заходу не відбувалось.

Окрім цього зазначає, що ОСОБА_6 має постійну роботу, міцні соціальні зв`язки, постійне місце проживання, неповнолітню дитину на утриманні, ніколи не притягалась до кримінальної відповідальності.

Заслухавши обвинувачену та її захисника, які просили задовольнити апеляційну скаргу, думку прокурора, який заперечував проти апеляції, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 331 КПК під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Статтею 199 КПК України передбачено порядок продовження строку тримання під вартою, а з частини третьої даної норми слідує, що звертаючись до суду з клопотанням про продовження строків тримання під вартою, прокурор має викласти, зокрема обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують продовження тримання особи під вартою.

При продовженні строку тримання обвинуваченої ОСОБА_6 під вартою враховані об`єктивні причин, які не дозволяють закінчити судовий розгляд з ухваленням вироку до спливу строку тримання обвинуваченої під вартою, а також існування ризику переховування обвинуваченої від суду.

Так, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення проти основ національної безпеки України, за який передбачено покарання до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої.

Зазначені обставини дають підстави для висновку, що обвинувачена ОСОБА_6 , усвідомлюючи покарання, яке їй загрожує, в разі визнання винуватою, може здійснити спроби переховування від суду.

Таким чином, продовження існування зазначеного вище ризику, виправдовує подальше перебування обвинуваченої ОСОБА_6 під вартою, що відповідає, і є співрозмірним тяжкості і характеру діяння, яке інкримінується останній.

Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Європейський Суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Разом з цим, при визначення розміру альтернативного запобіжного заходу у виді застави, не було враховано наступне.

Так, згідно ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

При цьому колегія суддів також зважає на правову позицію Європейського суду з прав людини у справі «Бекчієв проти Молдови», відповідно до якої ризик того, що обвинувачений може перешкоджати належному відправленню судочинства, не може оцінюватись абстрактно, факт такого перешкоджання має бути підтверджено доказами.

Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню («Becciev v Moldova» (Бекчиєв проти Молдови), пункт 58).

Ризик втечі зменшується зі збігом часу, проведеного під вартою («Neumeister v.Austria» (Коймайетер проти Австрії), пункт 10).

Так, у даному кримінальному провадженні щодо ОСОБА_6 наявний єдиний ризик ухилення від суду, який зменшився зі збігом часу, проведеного останньою під вартою. Враховуються обставини вчинення кримінального правопорушення та його наслідки. Обвинувачена ОСОБА_6 має постійне місце роботи, міцні соціальні зв`язки, неповнолітню дитину на утриманні, до кримінальної відповідальності раніше не притягалася.

Отже, беручі до уваги наведені вище обставини, зменшення розміру застави до 100 прожиткових мінімумів доходів громадян для працездатних осіб, що становить 268 400 гривень буде пропорційним щодо особи обвинуваченої ОСОБА_6 та необхідним і достатнім для забезпечення виконання останньою покладених на неї обов`язків та досягненню завдань кримінального провадження.

Такий розмір застави відповідає й практиці ЄСПЛ, зокрема у рішенні від 20 листопада 2010 року у справі «Мангурас проти Іспанії» суд зазначив, що перспектива втрати застави чи дій проти поручителів у випадку відсутності появи на суді буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

За наведених обставин, апеляційну скаргу захисника слід задовольнити частково, ухвалу слідчого судді скасувати та відповідно до вимог п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України, постановити нову, якою обрати ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави у розмірі 100 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 422 КПК, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , - задовольнити частково.

Ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 04 травня 2023 року у кримінальному провадженні № 0005701 про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання прокурора відділу Донецької окружної прокуратури ОСОБА_9 про продовження обвинуваченій ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, - задовольнити частково.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 02 липня 2023 року включно.

Визначити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , альтернативний запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 100 прожиткових мінімумів доходів громадян для працездатних осіб, що становить 268 400 (двісті шістдесят вісім тисяч чотириста) гривень, яку підозрювана або інша фізична чи юридична особа може сплатити на депозитний рахунок Дніпровського апеляційного суду (отримувач коштів), , МФО 820172, банк отримувача: Державна казначейська служба України м. Київ, поточний рахунок отримувача: UA1086699, та надати документи, що підтверджують сплату застави слідчому та прокурору.

У разі сплати суми застави звільнити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з-під варти та покласти на неї обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати до слідчого, прокурора чи суду за першим викликом;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому проживає без письмового дозволу прокурора або суду;

- повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця перебування;

- не спілкуватися зі свідками за даним кримінальним провадженням;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, а також інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що у разі невиконання покладених на неї обов`язків, застава звертається в дохід держави.

Ухвалу про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою передати для контролю та виконання прокурору, який здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4