Справа №303/6423/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2023 року м. Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

у складі: судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, внесеному 11.01.2023 до ЄРДР за №0000033 відносно ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.121, ч.1 ст.263, ч.1 ст.125 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

з боку обвинувачення прокурора ОСОБА_5 ,

з боку сторони захисту обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_6 ,

інших учасників перекладача ОСОБА_7

В С Т А Н О В И В:

Мукачівським міськрайонним судом Закарпатської області проводиться судовий розгляд у кримінальному провадженні, внесеному 11.01.2023 до ЄРДР за №0000033 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.121, ч.1 ст.263, ч.1 ст.125 КК України.

Прокурором ОСОБА_3 подано клопотання про продовження застосування відносно ОСОБА_4 обраного на стадії досудового розслідування запобіжного заходу - тримання під вартою, яке мотивоване продовженням існування встановлених п.1 та 3 ч.1 ст.177 КПК України ризиків, недостатністю, для запобігання останнім, застосування щодо обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу.

Захисник ОСОБА_6 просив суд змінити запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 , мотивуючи відсутністю доказів, які б підтверджували висунуте останньому обвинувачення у вчиненні інкримінованих злочинів, що доведено в ході судового розгляду, шляхом дослідження наданих стороною обвинувачення доказів, допитом потерпілої, свідків, а також експерта. З огляду на викладене, наведені прокурором у клопотанні ризики є надуманими.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав позицію свого захисника.

Вивчивши клопотання та вислухавши думку учасників судового розгляду, суд приходить до наступного висновку.

При розгляді клопотання про продовження строку тримання під вартою, суд має перевірити обставини, зазначені у ч.3 ст.199 КПК України на предмет того чи виправдовують вони подальше тримання обвинуваченого під вартою.

Вирішуючи питання доцільності продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , оцінивши доводи та заперечення учасників судового провадження, суд дійшов висновку про збереження на даний час тих ризиків, які існували на час обрання та подальшого неодноразового продовження, востаннє ухвалою Мукачівського міськрайонного суду від 13.07.2023 року, запобіжного заходу і які передбачені п. 1 та 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, на переконання суду, не зменшився і продовжує існувати ризик того, що обвинувачений може переховуватись від суду. Такий ризик пов`язаний, в першу чергу з тим, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні ряду кримінальних правопорушень, в тому числі тяжкого злочину, внаслідок якого настала смерть людини, і суворість можливого покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років, можуть бути розцінені обвинуваченим більш небезпечними ніж переховування та втеча.

Згідно з рішенням ЄСПЛ по справі «Москаленко проти України» №37466/04 від 20.08.2010 Європейський суд з прав людини зазначив, що орган судової влади неодноразово посилалися на імовірність того, що до заявника може бути застосоване суворе покарання, враховуючи тяжкість злочинів, у скоєнні яких він обвинувачується. У цьому контексті ЄСПЛ нагадав, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Також ЄСПЛ зазначив що, враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує.

У справі «Ілійков проти Болгарії» від 26.07.2001 ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Тяжкість обвинувачення може бути достатньою причиною разом з іншими причинами в сукупності для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою (рішення ЄСПЛ від 12.03.2013 року у справі «Волосюк проти України»).

Підтвердженням існування ризику переховування від суду також є наявність в ОСОБА_4 громадянства Угорщини, яким він може скористатись та залишити територію України з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Також, з огляду на необхідність повторного допиту потерпілої ОСОБА_8 та свідків, суд приходить до висновку, що не зменшився і продовжує існувати ризик, визначений п.3 ч.1 ст.177 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст.183КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор, слідчий доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

З врахуванням вищенаведеного, приймаючи до уваги наявність достатніх підстав вважати щодо існування ризиків, передбачених п.1, 3 ч.1 ст.177 КПК України, зважаючи на тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому ОСОБА_4 у разі визнання його винуватим за висунутим обвинуваченням, відсутність в останнього міцних соціальних зв`язків: не одружений; утриманців не має; майна у власності не має, не працевлаштований, суд приходить до висновку про обґрунтованість необхідності продовження дії запобіжного заходу, а відтак відсутності підстав для застосування іншого, більш м`якого запобіжного заходу, оскільки інший запобіжний захід може не запобігти вищевказаним ризикам, а відтак клопотання прокурора підлягає до задоволення.

Окрім цього враховуючи, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, пов`язаного із застосуванням насильства, а тому, відповідно до ч.4 ст.183 КК України, суд приходить до висновку щодо відсутності підстав для застосування до підозрюваного вимог ч. 3 ст. 183 КПК України, тобто у визначенні розміру застави.

Керуючись ст.ст.176-178, 183, 196-199, 369-370, 372, 376 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 задоволити.

Продовжити строк застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканцю АДРЕСА_1 , до 01 листопада 2023 року.

На ухвалу суду, в частині застосування запобіжного заходу, може бути подана апеляційна скарга до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1