Справа №760/9915/23 1-кс/760/6716/23
СОЛОМ`ЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2023 року слідчий суддя Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши провадження за скаргою адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність уповноваженої особи Національного антикорупційного бюро України у порядку ст.303 КПК України, яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою про вчинення кримінальних правопорушень,-

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва зі скаргою на бездіяльність посадових осіб НАБУ, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальні правопорушення до ЄРДР, у якій просить зобов`язати уповноважену особу НАБУ внести відомості до ЄРДР по заяві про вчинення кримінального правопорушення від 02.05.2023 за вх. ЗГ №М-5427.

В обґрунтування скарги зазначає, що 02.05.2023 адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 звернулась до НАБУ із заявою про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.ст. 364, 382 КК України відносно прокурора ОГП ОСОБА_5 , суддів Печерського районного суду міста Києва ОСОБА_6 , ОСОБА_7 .

Однак відомості про вчинені кримінальні правопорушення до ЄРДР не внесені.

Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 09.05.2023 у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність уповноваженої особи Національного антикорупційного бюро України, яка виразилась у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою про вчинення кримінальних правопорушень, - відмовлено.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 22.06.2023 апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 , задоволено частково. Ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 09 травня 2023 року скасовано. Призначено новий розгляд скарги слідчим суддею Солом`янського районного суду м. Києва.

Ухвала мотивована тим, що: «Зі змісту ухвали слідчого судді вбачається, що доводи скарги про бездіяльність Національного антикорупційного бюро України, яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою про вчинення кримінальних правопорушень, фактично не були предметом дослідження слідчого судді, зокрема, не з`ясовано чи мав місце факт бездіяльності, зазначений у скарзі адвоката ОСОБА_3 . Як вбачається з ухвали, слідчий суддя в судовому рішенні надала оцінку змісту заяви про вчинені кримінальні правопорушення, не з`ясувавши позиції суб`єкта оскарження з приводу причин невнесення відомостей про вчинене кримінальне правопорушення, а доводи скарги про бездіяльність Національного антикорупційного бюро України залишила без уваги. Оскільки слідчим суддею не з`ясована позиція суб`єкта оскарження з приводу бездіяльності, зазначеної у скарзі, то надання самостійної оцінки змісту заяви про вчинені кримінальні правопорушення на предмет викладення у ній інформації, необхідної для внесення відомостей до ЄРДР, є передчасним».

У порядку ст. 423 КПК України після закінчення апеляційного провадження апеляційний суд повернув матеріали судового провадження до Солом`янського районного суду міста Києва.

Протоколом автоматичного визначення слідчого судді від 11.07.2023, визначено слідчого суддю ОСОБА_1

12.07.2023 матеріали скарги передано безпосередньо слідчому судді ОСОБА_1 .

Судове засідання, призначене на 24 липня 2023, знято з розгляду у зв`язку з неявкою усіх учасників справи.

Судове засідання, призначене на 27 липня 2023, знято з розгляду у зв`язку з неявкою усіх учасників справи.

07.08.2023 до суду надійшли письмові заперечення керівника Другого відділу детективів Першого підрозділу детективів НАБУ ОСОБА_8 обґрунтування зазначає, що 02.05.2023 за вх. № М-5427 на адресу НАБУ надійшла заява адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про вчинення кримінальних правопорушень. За результатами розгляду в межах компетенції НАБУ повідомлено заявнику про те, що викладені у зверненні твердження не містять конкретних, об`єктивних та фактичних даних, які дійсно можуть свідчити про наявність ознак кримінальних правопорушень, що належать до підслідності НАБУ. Відтак просить відмовити у задоволені скарги.

29.08.2023 до суду надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 про розгляд скарги за відсутності представника. Зазначила, що скаргу підтримує в повному обсязі.

Відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Дослідивши матеріали скарги та подані клопотання й письмові заперечення, враховуючи ухвалу апеляційного суду, слідчий суддя зазначає наступне.

З матеріалів скарги вбачається, що 02.05.2023 адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 звернулась до НАБУ із заявою про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.ст. 364, 382 КК України відносно прокурора ОГП ОСОБА_5 , суддів Печерського районного суду міста Києва ОСОБА_6 , ОСОБА_7 .

Станом на дату звернення до слідчого судді зі скаргою відомості про вчинені кримінальні правопорушення до ЄРДР не внесені.

Так, п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України визначено, що на досудовому провадженні заявником може бути оскаржена бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Частиною 5 ст. 216 КПК України визначено перелік кримінальних правопорушень, які підслідні детективам НАБУ і лише за умов, передбачених цією нормою. Так, детективи НАБУ здійснюють досудове розслідування злочинів, передбачених статтями 191, 206-2, 209, 210, 211, 354 (стосовно працівників юридичних осіб публічного права), 364, 366-2, 366-3, 368, 369, 369-2, 410 КК України, за наявності визначених умов.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, що містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 214 КПК України, слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування, а дізнавач - керівником органу дізнання, а в разі відсутності підрозділу дізнання - керівником органу досудового розслідування.

Положення ст. 214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч. 1 ст. 2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину кримінального правопорушення, мають буми критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

До Єдиного реєстру досудових розслідувань, зокрема, має бути внесено короткий виклад обставин про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела (ч. 5 ст. 214 КПК України).

Чинним КК України визначено, які саме діяння є злочинами, у чому полягає об`єктивна та суб`єктивна сторона того чи іншого злочину, кваліфікуючі ознаки та інше. У випадках, якщо в заяві чи повідомленні є ті чи інші об`єктивні дані, що свідчать про ознаки того чи іншого злочину, наявні підстави вважати таке звернення саме заявою чи повідомленням про злочин, за яким приймаються передбачені законом процесуальні рішення.

Таким чином, обов`язковою умовою початку досудового розслідування є наявність обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про злочин є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину.

Системний аналіз вищезазначених положень закону дає підстави для висновку, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення.

Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про злочин є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджує реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Суб`єктивна впевненість у неправомірних діях, незгода із рішенням, дією чи бездіяльністю судді самі по собі, за результатами розгляду звернення, не можуть бути підставами для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань в порядку ст. 214 КПК України.

До письмових заперечень керівник Другого відділу детективів Першого підрозділу детективів ОСОБА_9 додає копію відповіді НАБУ адвокат ОСОБА_3 у якій в підсумку зазначено, що викладені у заяві твердження не містять конкретних, об`єктивних та фактичних даних, які дійсно можуть свідчити про наявність ознак кримінального корупційних правопорушень у діях прокурора Офісу генерального прокурора та судді Печерського районного суду міста Києва, що належать до підслідності НАБУ.

Відповідно до положень статей 126, 129 Конституції України, статті 48 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання.

Суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права. Втручання в діяльність судді щодо здійснення правосуддя забороняється і тягне за собою відповідальність, установлену законом. Вказана норма закону визнана конституційною згідно з Рішенням Конституційного Суду № 8-рп/2011 від 12 липня 2011 року.

Як зазначено в пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 13 червня 2007 року № 8 «Про незалежність судової влади» відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України і тому вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом, в межах провадження справи, в якій вони ухвалені.

Виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається, і суди повинні відмовляти у прийнятті позовів та заяв з таким предметом.

Законність процесуальних актів і дій (бездіяльності) суду, вчинених при розгляді конкретної справи, не може перевірятися за межами передбаченого законом процесуального контролю. Намагання зробити це в конкретній справі шляхом подання окремого позову проти суду чи судді є протиправним втручанням у здійснення правосуддя і посяганням на процесуальну незалежність суду.

Аналогічної позиції дотримується і Консультативна рада європейських суддів, яка в пункті 57 Висновку 11 (2008) уваги Комітету Міністрів Європи щодо якості судових рішень підкреслює, що зміст конкретних судових рішень контролюється, насамперед, за допомогою процедур апеляції або перегляду рішень у національних судах та за допомогою звернення до Європейського суду з прав людини.

Можливе порушення суддею норм матеріального або процесуального права як результат суддівської помилки не може кваліфікуватись як кримінальне правопорушення та як підстава для притягнення судді до відповідальності.

Відповідні порушення (у разі їх наявності) усуваються виключно за наслідками перегляду судового рішення вищестоящими судовими інстанціями в апеляційному та касаційному порядку.

Отже, оцінка судових рішень, прийнятих суддею може бути надана виключно у межах встановленого законодавством процесуального контролю.

Процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом.

При цьому, ч. 1 ст. 106, ст. 107 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» встановлено підстави дисциплінарної відповідальності суддів та визначено порядок звернення до компетентного органу зі скаргою у разі порушення суддею вимог законодавства під час розгляду справи.

Адвокат ОСОБА_3 повідомляє про вчинення суддями Печерського районного суду міста Києва ОСОБА_6 та ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 364, 382 КК України.

Разом з тим, фактично в заяві висловлюється незгода заявника ОСОБА_3 з судовими рішеннями і вона не містить жодних даних про вчинення таких дій, у зв`язку з чим слідчий суддя не бере до уваги доводи заявника про те, що в заяві ним було вказано всі елементи, ознаки та обставини вчинених злочинів.

Звернувшись до Національного бюро з заявою, у якій не викладено конкретних обставин, що можуть свідчити про вчинення суддями кримінального корупційного правопорушення, та в подальшому оскаржуючи бездіяльність детективів Національного бюро, намагається оскаржити судові рішення та відповідні дії судді, вчинені при здійсненні правосуддя, поза передбаченим процесуальним законом порядком, що може мати наслідком втручання у діяльність судді з використанням механізму оскарження бездіяльності слідчого, передбаченого ст. 303 КПК України.

У випадку порушення суддею під час розгляду справи вимог законодавства України, особа має право звернутися з відповідною скаргою до Вищої ради правосуддя.

Щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань відносно прокурора 1-го відділу управління процессуального керівництва досудовим розслідуванням та підтриманням публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів НПУ та органами які вдуть боротьбу з організованою злочиністтю Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 слідчий суддя дійшов висновку, що заява не містить конкретних обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

В заяві фактично викладена незгода з діями представника сторони обвинувачення, який реалізовуючи свої повноваження, визначені КПК України, здійснюює процесуальне керівництво під час досудового розслідування у кримінальному провадженні.

По суті заявником оскаржуються процесуальні дії та рішення прокурора в ході здійснення ним процесуального керівництва досудовим розслідуванням у конкретних кримінальних провадженнях, що може бути предметом оскарження, а не підставою для внесення відповідних відомостей до ЄРДР.

Порядок оскарження дій та рішень прокурора, у випадку незгоди з такими, визначений КПК України.

При цьому, згідно з вимогами ч. 1 ст. 36, ч. 5 ст. 40 КПК України слідчий та прокурор, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійними у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Тобто, процесуальна діяльність прокурора в межах його посадової дискреції не може бути підставою для кримінального переслідування.

Таким чином, для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань заявник у повідомленні про кримінальне правопорушення має зазначити конкретні, відомі йому обставини об`єктивної сторони такого правопорушення (яке саме кримінальне правопорушення відбулось, де, коли, в чому полягало, які особи, причетні до його скоєння тощо). Такі обставини можуть бути неповними (в силу недостатньої обізнаності заявника, неочевидності вчинення кримінального правопорушення, з огляду на початкову стадію сприйняття та дослідження цих подій чи з інших причин), але в той же час достатніми для попередньої кваліфікації реєстраторами Єдиного реєстру досудових розслідувань такого діяння саме як кримінального правопорушення (кваліфікації за статтею, частиною статті Кримінального кодексу України). Вказане узгоджується з позицією, викладеною в Узагальненні ВССУ №9-49/0/4-17 від 12.01.2017, за якою КПК дійсно передбачає внесення до ЄРДР інформації на підставі заяв та повідомлень про кримінальне правопорушення, а не будь-яких заяв, які надходять до органів досудового розслідування при здійсненні ними своїх повноважень. Вказана інформація необхідна для визначення того, що ставиться питання про вчинення саме кримінального правопорушення, та можливості спрямувати орган досудового розслідування на його розкриття, зібрання відповідних доказів.

Відповідно до висновку, зробленого у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 818/1526/18 у межах процедури оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Водночас, крім іншого, слідчим суддею з`ясована позиція суб`єкта оскарження з приводу бездіяльності, зазначеної у скарзі.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя доходить до висновку, що скарга задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 214, 303-307 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність уповноваженої особи Національного антикорупційного бюро України у порядку ст. 303 КПК України, яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою про вчинення кримінальних правопорушень.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1