Код суду 233 Справа № 233/2663/23
Вирок

Іменем України

01 серпня 2023 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000095 від 28 квітня 2023 року по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеса, Одеської області, українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, розлученого, військовослужбовця за призовом під час мобілізації на особливий період, командира міномета 2 мінометного взводу 2 мінометної батареї 1 механізованого батальйону - водія 2 мінометного взводу 2 мінометної батареї 1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , солдата, який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

вироком Малиновського районного суду м. Одеса від 10 грудня 2021 року за ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк 60 годин,

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 78 від 16 березня 2022 солдата ОСОБА_4 , зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду водія 2 мінометного взводу 2 мінометної батареї 1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 .

Згідно зі ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, які проходять військову службу відповідно до законодавства.

Військовослужбовець за призовом під час мобілізації на особливий період, солдат ОСОБА_4 відповідно до вимог ст.ст. ст. 2, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і беззаперечно дотримуватися Конституції України і законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, берегти військову честь і поважати гідність інших людей, не допускати негідних вчинків, виконувати свої службові обов`язки, які визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою та дотримуватися вимог статутів Збройних Сил України.

Проте, солдат ОСОБА_4 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, та маючи можливість належно їх виконувати, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, свідомо допустив їх порушення та вчинив кримінальне правопорушення проти авторитету органів державної влади за наступних обставин:

В липні 2022 року, більш точної дати не встановлено, знаходячись за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , діючи умисно, в порушення положень ЗУ «Про дорожній рух», посягаючи на встановлений законодавством України порядок отримання та використання офіційних документів, відповідно до Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 травня 1993 року № 340 (в редакції зі змінами відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 946 від 15 листопада 2019 року), а саме уникаючи проходження медичного огляду в порядку, встановленому МОЗ, підготовки відповідно до планів і програм, складення теоретичного, на знання діючих Правил дорожнього руху України і практичного, на перевірку навичок керування транспортним засобом, іспитів в уповноважених підрозділах територіальних органів з надання сервісних послуг МВС територіальних сервісних центрах МВС, за допомогою мережі «Інтернет», маючи намір на використання підробленого документу, який видається компетентними особами органу державної влади та посвідчує факт, що має юридичне значення, придбав у невстановленої дізнанням особи за винагороду у сумі 20000 грн., завідомо підроблене посвідчення водія категорії «В, С» з серійним номером НОМЕР_2 видане 10 травня 2017 року ТSC 5142 на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 і яке не відповідає зразкам аналогічних документів, що перебувають в офіційному обігу на території України, з метою його подальшого використання для керування транспортним засобом.

В подальшому, 28 квітня 2023 року солдат ОСОБА_4 , рухався по проспекту Ломоносова м. Костянтинівка, Краматорського району, Донецької області, коли біля буд. № 164 у зв`язку з виконанням службових обов`язків та здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі та стримуванні збройної агресії, докладаючи всіх зусиль для забезпечення життєво важливих інтересів суспільства і держави під час відкритого широкомасштабного військового вторгнення Російської Федерації на територію України він був зупинений інспектором СРПП ВП № 2 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області капітаном поліції ОСОБА_5 .

Після цього, на вимогу інспектора СРПП ВП № 2 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області капітаном поліції ОСОБА_5 , солдат ОСОБА_4 , діючи умисно, переслідуючи мету використання підробленого документу - посвідчення водія категорії «В, С» з серійним номером НОМЕР_2 видане 10 травня 2017 року ТSC 5142 на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в порушення Положення про порядок видачі посвідчення водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 травня 1993 року № 340, надав інспектору СРПП ВП № 2 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області капітану поліції ОСОБА_5 для ознайомлення підроблене посвідчення водія категорії «В, С» з серійним номером НОМЕР_2 видане 10 травня 2017 року ТSC 5142 на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тим самим використав підроблений офіційний документ.

Згідно висновку судово-технічної експертизи документів від 17 травня 2023 року бланк посвідчення водія категорії «В, С» з серійним номером НОМЕР_2 видане 10 травня 2017 року ТSC 5142 на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не відповідає встановленому зразку аналогічного бланку посвідчення водія, що перебуває в офіційному обігу на території України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 16 вересня 2020 №844 «Про затвердження зразків бланків і технічних описів бланків національного та міжнародного посвідчень водія, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу та зразка розпізнавального автомобільного знака України».

Даний бланк посвідчення водія категорії «В, С» з серійним номером НОМЕР_2 видане 10 травня 2017 року ТSC 5142 на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не відповідає встановленому зразку аналогічного бланку посвідчення водія за способом друку, відсутністю елементів захисту.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою вину у вчинені інкримінованого йому правопорушення. Пояснив, що раніше мав посвідчення водія, вперше отримав посвідчення водія в МРЕВ, постановою суду був позбавлений права керувати на один рік. Сплатив штраф, однак поїхати до МРЕВ не мав часу. Замовив через Інтернет сайт посвідчення водія, колишня дружина отримала посвідчення водія новою поштою. Отримане посвідчення водія співпадало за цифрами з попереднім. Просив суворо не наказувати. Повідомив, що громадські роботи не відпрацював, оскільки перебував на службі у ЗСУ.

Прокурор у судовому засіданні зазначив, що під час судового розгляду встановлено, що інкриміноване протиправне діяння вчинено обвинуваченим, тому просить суд визнати ОСОБА_4 винуватим та призначити покарання за ч. 4 ст. 358 КК України у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. При цьому прокурор просив урахувати таку пом`якшуючу покарання обставину, як щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину. Попередній вирок виконувати самостійно.

Оскільки обвинувачений в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, та приймаючи до уваги, що прокурор, також не оспорював фактичні обставини справи, і судом встановлено, що учасники судового розгляду, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку, вислухавши думку учасників провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин скоєння злочинів, які ніким не оспорюються.

Враховуючи викладене, допитавши у судовому засіданні обвинуваченого та частково дослідивши матеріали кримінального провадження, у тому числі ті, що характеризують особу обвинуваченого, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при встановлених судом обставинах доведена повністю, а його дії слід кваліфікувати за ч. 4 ст. 358 КК України, використання завідомо підробленого документа.

При вирішенні питання щодо виду та міри покарання, необхідного і достатнього для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, суд враховує приписи статей 50, 65 КК України, зі змісту яких випливає, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання, воно повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 судом не встановлено.

Згідно з роз`ясненнями п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року, «Призначаючи покарання у кожному конкретному випадку суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів».

Крім того, необхідно враховувати позицію Конституційного Суду України, викладену у рішенні №15-рп/2004 від 02 листопада 2004 року, відповідно до якої окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

За таких обставин, судом враховано, що ОСОБА_4 , раніше судимий вироком Малиновського районного суду м. Одеса від 10 грудня 2021 року за ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк 60 годин, на обліку у лікаря та психіатра не знаходиться, є військовослужбовцем ЗСУ, за місцем проживання та проходження служби характеризується негативно, критично ставиться до скоєного, наявність обставини, що пом`якшує покарання - щире каятті та активне сприяння розкриттю злочину, відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд вважає за необхідне визначити йому міру покарання в межах санкції ч. 4 ст. 358 КК України, а саме у виді штрафу.

Згідно з повідомленням Малиновського районного відділу філії Державної установи «Цент пробації» в Одеській області ОСОБА_4 покарання у виді громадських робіт строком на 60 годин не відбув.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Згідно з ч.3 ст. 72 КК України основні покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю при призначенні їх за сукупністю кримінальних правопорушень і за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно.

Оскільки кримінальне правопорушення, за яке він засуджується даним вироком ОСОБА_4 вчинив після постановлення стосовно нього вироку Малиновського районного суду м. Одеса від 10 грудня 2021 року, яким ОСОБА_4 засуджено за ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк 60 годин, суд приходить до висновку, що остаточне покарання належить призначити ОСОБА_4 відповідно до положень ч. 1 ст. 71 КК України шляхом повного приєднання до покарання у виді штрафу, призначеного за даним вироком, невідбутого покарання у виді громадських робіт за попереднім вироком.

Призначення ОСОБА_4 саме такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», не лише покарати за вчинення кримінального правопорушення, а й здійснити виправлення особистості, а також запобігти вчиненню ним так і іншими особами правопорушень.

Суд наголошує, що призначення покарання є дискрецією лише суду, та здійснюється лише на підставі внутрішнього переконання судді, і оцінки особистості обвинуваченого, з метою досягнення саме мети визначеної ст. 50 КК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Арешт, накладний на речові докази ухвалою слідчого судді Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 03.05.2023 підлягає скасуванню.

Питання речових доказів у кримінальному проваджені слід вирішити відповідно до положень ст. 100 КПК України.

Витрати, пов`язані з проведенням судово-технічної експертизи документів №СЕ-19/105-23/1213-ДД від 17 травня 2023 року на підставі ст. 118 КПК України включаються судом у процесуальні витрати і підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави згідно з вимогами ч. 2 ст. 124 КПК України.

Запобіжний захід під час досудового розслідування не обирався і на даний час відсутні підстави для його обрання.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 100, 349, 363-368, 370, 371, 374, 376 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

На підставі ч. 1 ст.71 КК України до покарання, призначеного даним вироком повністю приєднати невідбуте покарання за вироком Малиновського районного суду м. Одеса від 10 грудня 2021 року у виді громадських робіт на строк 60 годин, визначивши ОСОБА_4 остаточне покарання у виді штрафу у розмірі п`ятидесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень та у виді громадських робіт на строк 60 (шістдесят) годин.

Відповідно до ч. 3 ст.72 КК України покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятидесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок та покарання у виді громадських робіт на строк 60 годин виконувати самостійно.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирати.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати у кримінальному провадженні пов`язані із проведенням судово-технічної експертизи документів №СЕ-19/105-23/1213-ДД від 17 травня 2023 року у розмірі 1673 грн. 00 коп.

Скасувати арешт, накладний ухвалою слідчого судді Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 03 травня 2023 року на посвідчення водія НОМЕР_2 видане 10.05.2017 року ТSC 5142 на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вилучене 28 квітня 2023 року в період часу з 13 години 20 хвилин по 13 години 50 хвилин під час проведення у встановленому законом порядку огляду місця події біля буд. № 164 по проспекту Ломоносова, в адміністративно-територіальних межах м. Костянтинівська Краматорського району, Донецької област.

Речові докази:

-бланк посвідчення водія НОМЕР_2 видане 10.05.2017 року ТSC 5142 на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , поміщений до камери зберігання речових доказів ВП № 2 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області відповідно до квитанції про тримання на зберігання речових доказів, вилучених (отриманих) стороною обвинувачення під час здійснення кримінального провадження № 569, номер книги обліку речових доказів, вилучених (отриманих) стороною обвинувачення під час здійснення кримінального провадження - 34, порядковий номер 569 - знищити.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Дніпровського апеляційного суду через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Суддя ОСОБА_1