Роздільнянський районний суд Одеської області
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 511/522/23

Номер провадження: 1-кп/511/122/23

12.09.2023 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:

судді - доповідача - ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_5 ,

обвинуваченого - ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Роздільна Одеської області клопотання прокурора Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_8 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0000096 від 27.02.2022 року відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Мукачево Закарпатської області, українця, громадянина України, військовослужбовця, з середньою освітою, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.п. 1, 5, 7 ч. 2 ст.115 та ч. 2 ст. 15 п.п. 1, 5, 7 ч. 2 ст. 115 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

27.02.2023 року до Роздільнянського районного суду Одеської області надійшов обвинувальний по вказаному кримінальному провадженню.

Ухвалою суду від 27.02.2023 року по вказаному провадженню було призначено підготовче судове засідання на 01.03.2023 року.

Під час досудового розслідування та в підготовчому судовому засіданні обвинуваченому ОСОБА_6 було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, строк застосування якого продовжувався судом та спливає 18.09.2023 року.

В судовому засіданні прокурор надав суду клопотання, в якому зазначив про необхідність продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 на 60 днів у зв`язку з продовженням існування ризиків, передбачені п.п.1,3,4,5 ч.1ст.177 КПК України, які були встановлені слідчим суддею та судом при обранні запобіжного заходу на даний час не зменшилися.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_7 в судовому засіданні заперечував проти продовження строку запобіжного заходу та просив суд змінити запобіжний захід на більш м`який, оскільки ризики зазначені в клопотання прокурора не доведені, жодного доказу до клопотання не долучено, вплив на свідків не можливий, оскільки всі свідки по кримінальному провадженню вже допитані. Додатково адвокат зазначив, про те, що обвинувачений ОСОБА_6 має бажання виконувати свій військовий обов`язків по відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації, оскільки на момент вчинення кримінального правопорушення він обіймав посаду стрільця помічника гранатометного взводу військової частини НОМЕР_1 , у війському звані «солдат».

Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав думку захисника.

Потерпілі ОСОБА_9 , ОСОБА_10 в судове засідання не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

Заслухавши думку прокурора, обвинуваченого та його захисника, суд прийшов до висновку, що клопотання прокурора належить задовольнити з огляду на наступне.

Згідно з ч.1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Відповідно до ч.2 ст. 331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України, за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі інші обставини.

Відповідно до роз`яснень Верховного Суду від 02.03.2022 року «Щодо окремих питань здійснення кримінального провадження в умовах воєнного стану» при розгляді клопотань органів досудового розслідування суд використовує всі наявні документи і матеріали справи, зокрема і судові рішення у формі, в якій вони внесені до Єдиного державного реєстру судових рішень.

Вирішуючи питання продовження запобіжного заходу, суд може зважати на попередню оцінку окремих фактичних обставин, здійснену ним при вирішенні попередніх клопотань у цьому кримінальному провадженні на підставі відповідних матеріалів і не здійснювати надмірного витребування матеріалів у сторін кримінального провадження.

ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні умисного особливо тяжкого злочину проти життя особи, за вчинення якого законом передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років або довічне позбавлення волі, не проживає за місцем реєстрації, офіційно не одружений, обвинувачується у вчиненні злочину, будучи військовослужбовцем, проти життя п`яти цивільних осіб з застосуванням вогнепальної зброї в період воєнного стану. Суд враховує суспільну небезпеку кримінального правопорушення, відсутність міцних соціальних зав`язків (доказів їх наявності стороною захисту до теперішнього часу суду не надано), що може свідчити про те, що обвинувачений може переховуватись від суду, чинити вплив на свідків, які ще не допитані в судовому засіданні та у своєї більшості є його співслужбовцями, та потерпілих, які побоються за своє життя, оскільки триває дослідження письмових доказів сторони обвинувачення, які мають великий обсяг, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки є військовослужбовцем.

На даний час судом досліджується великий обсяг письмових доказів сторони обвинувачення, жодного свідка по вказаному кримінальному провадженню ще не допитано, а отже наявний ризик, передбачений п.3 ч.2 ст. 177 КПК України. Ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань та дослідження їх судом.

Щодо доводів адвоката ОСОБА_7 про те, що обвинувачений ОСОБА_6 має бажання виконувати свій військовий обов`язків по відсічі збройної агресії, оскільки на момент вчинення кримінального правопорушення він обіймав посаду стрільця помічника гранатометного взводу військової частини НОМЕР_1 , у війському звані «солдат», колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 616 КПК України у разі введення в Україні або окремих її місцевостях воєнного стану, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації та/або інших держав проти України підозрюваний, обвинувачений, який під час досудового розслідування або судового розгляду тримається під вартою, крім тих, які підозрюються у вчиненні злочинів проти основ національної безпеки України, а також злочинів, передбачених статтями 115, 146-147, 152-156, 186, 187, 189, 255, 255-1, 257, 258-262, 305-321, 330, 335-337, 401-414, 426-433, 436, 437-442 Кримінального кодексу України, має право звернутися до прокурора з клопотанням про скасування цього запобіжного заходу для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період.

Отже законодавством передбачено, що в разі, якщо обвинувачений під час судового розгляду утримується під вартою за ст. 115 КК України, він не має право звертатись з відповідним клопотанням про скасування цього запобіжного заходу для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його не можливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26.07.2001р. ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Суд вважає, що прокурором доведено недостатність застосування до обвинуваченого більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним вище. Наявні наведені ризики є дійсними та тривають, і вони виключають на даний час можливість зміни міри запобіжного заходу обвинуваченому на більш м`який.

Враховуючи існування зазначених ризиків та з метою їх запобігання, а також забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та оцінюючи сукупність наведених обставин, введення на території України воєнного стану, застосування більш м`якого запобіжного заходу у виді домашнього арешту або застави на даному етапі розгляду кримінального провадження є недоцільним.

Обраний відносно обвинуваченого запобіжний захід з урахуванням його тривалості у співвідношенні із тяжкістю обвинувачення на даний час не виходить за межі розумного строку.

Застосований запобіжний захід відносно обвинуваченого кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу, відповідає характеру та тяжкості діяння, яке інкримінується обвинуваченому, зокрема, не надає можливості перешкоджання інтересам правосуддя шляхом ухилення від суду вчинити інше кримінальне правопорушення.

Доводи захисника та обвинуваченого щодо необхідності зміни запобіжного заходу є необґрунтованими з огляду на те, що вони не спростовують вищенаведених обставин, а також не свідчать ані про відсутність, ані про недостатню вагомість встановлених щодо цього обвинуваченого ризиків, у зв`язку із чим суд не знаходить підстав для зміни обвинуваченому запобіжного заходу.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що стороною захисту не спростовано наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою підлягає задоволенню.

Суд вважає, що підстави для продовження запобіжного заходу - тримання під вартою, не відпали, стан здоров`я обвинуваченого не перешкоджає перебуванню у місці попереднього ув`язнення, а альтернативні запобіжні заходи не в змозі гарантувати належну поведінку обвинуваченого, тому наявна необхідність у збереженні такої міри запобіжного заходу.

З огляду на характер кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 , який вчинено із застосуванням насильства до потерпілих, керуючись правилами п.1 ч.4 ст. 183 КПК України, суд не визначає розмір застави у даному кримінальному провадженні.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194, 331 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, до 10 листопада 2023 року (включно), з утриманням його в Державній установі «Одеський слідчий ізолятор», місцезнаходження юридичної особи: Люстдорфська дорога, 11, місто Одеса, Одеська область, 65059.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали вручити обвинуваченому.

Копію ухвали направити Державній установі "Одеський слідчий ізолятор" - для виконання.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Суддя - доповідач: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3