Справа № 302/747/23
Провадження № 1-кп/302/91/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.05.2023смт. Міжгір`я

Міжгірський районний суд Закарпатської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт.Міжгір`я кримінальне провадження відносно: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Присліп Міжгірського району Закарпатської області, громадянина України, який має неповну середню освіту, не працюючого, не одруженого, неповнолітніх дітей на утриманні немає, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України,

В С Т А Н О В И В :

17 червня 2022 року, біля 04 год. 00 хв., ОСОБА_5 , знаходячись за адресою АДРЕСА_2 ображав свою співмешканку ОСОБА_4 нецензурними словами, виганяв з будинку та своїми діями вчиняв домашнє насильство в сім`ї психологічного характеру. В подальшому, ОСОБА_5 був визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.173-2 ч.1 КУпАП, що підтверджується постановою Міжгірського районного суду у справі № 302/655/22 (3/302/498/22) від 03.08.2022 року та на ОСОБА_5 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі дванадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на момент стягнення відповідало сумі 204,00 грн.

Окрім цього, 04 листопада 2022, біля 20 год. 30 хв., ОСОБА_5 , перебуваючи за адресою АДРЕСА_2 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, висловлювався нецензурними словами в адресу своєї співмешканки ОСОБА_4 , виганяв її з будинку, та своїми діями вчиняв насильство психологічного характеру, повторно, протягом року. В подальшому, ОСОБА_5 був визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП, що підтверджується постановою Міжгірського районного суду у справі № 302/1268/22 (3/302/765/22) від 21.11.2022 року та на ОСОБА_5 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на момент стягнення відповідало сумі 340.00 грн.

Не припиняючи свої протиправні дії, 26.03.2023 року, біля 19 год. 00 хв., ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння за адресою АДРЕСА_2 , а саме, на подвір`ї будинку затіяв сварку із своєю співмешканкою ОСОБА_4 , в ході якої, принижуючи її честь та гідність виражався в її адресу нецензурною лайкою, розбив вікно на будинку, вчинивши домашнє насильство психологічного характеру щодо останньої.

Отже, вказаними насильницькими діями, ОСОБА_5 заподіяв ОСОБА_4 систематичні психологічні страждання, що виразилися в словесних образах, погрозах, приниженні, які викликали у потерпілої, побоювання за свою безпеку, спричинили їй емоційну невпевненість, нездатність захистити себе та завдали шкоди її психічному здоров`ю.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України, визнав повністю, проти фактичних обставин, викладених в обвинувальному акті не заперечує, кваліфікацію інкримінованого кримінального правопорушення не оспорює та в судовому засіданні пояснив про обставини скоєного ним, вказавши, що дійсно 17.06.2022 року, 04.11.2022 року, знаходячись за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 він вчиняв по відношенню до своєї співмешканки ОСОБА_4 психологічне насильство, яке виразилось у словесних образах, погрозах, висловлюваннях нецензурною лайкою в її бік, виганяв з будинку. Відносно нього двічі протягом 2022 року складалися протоколи про адміністративні правопорушення та він притягався за вказані дії до адміністративної відповідальності. Крім того, 26.03.2023 року, ввечері, близько о 19-00 год. він, будучи в стані алкогольного сп`яніння, за місцем свого проживання АДРЕСА_2 на подвір`ї затіяв сварку зі своєю співмешканкою ОСОБА_4 , в ході якої вчинив психологічне насильство, яке виразилося у висловлюваннях нецензурною лайкою на її адресу та розбив вікно будинку. У вчиненому щиро розкаюється, свою вину визнає повністю, про скоєне дуже шкодує. В судовому засіданні попросив вибачення у потерпілої ОСОБА_4 та запевнив суд, що належні висновки для себе він зробив, подібного більше не повториться. Просить суд суворо його не карати та не позбавляти волі.

Потерпіла ОСОБА_4 в судовому засіданні вказує, що на теперішній час вони примирилися, вона вибачила співмешканця, який просив у неї пробачення. На даний час претензій морального та матеріального характеру до обвинуваченого ОСОБА_5 вона не має та просить суворо його не карати, не позбавляти волі.

Суд, вислухавши думку учасників судового провадження, вважає можливим визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого ОСОБА_5 , дослідженням матеріалів, які характеризують особу обвинуваченого. При цьому, судом з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, їх позиції є добровільними, а також роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному суді.

Враховуючи вищенаведене, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження прийшов до висновку про доведеність поза розумним сумнівом винуватості обвинуваченого ОСОБА_5 за обставинами, зазначеними органом досудового розслідування в обвинувальному акті.

Таким чином, суд вважає вину ОСОБА_5 доведеною повністю, його дії суд кваліфікує за ст.126-1 КК України, як домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призвело до психологічних страждань, погіршення якості життя потерпілої особи.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_5 покарання, суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачений ОСОБА_5 раніше не судимий, до кримінальної відповідальності притягується вперше, проте вчинив кримінальне правопорушення (злочин) проти життя та здоров`я особи, який, згідно положень ст.12 КК України, відноситься до категорії нетяжких злочинів. Разом з тим ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся, в судовому засіданні попросив вибачення у потерпілої, про скоєне щиро шкодує, та в ході судового розгляду провадження активно сприяв встановленню істини по даному кримінальному провадженні, що суд відносить до обставин, які пом`якшують його покарання.

До обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 суд відносить вчинення ним кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння.

Згідно положень ч.2 ст.50, ч.2 ст.65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Враховуючи характер кримінального діяння і спосіб його вчинення, суспільну небезпеку скоєного кримінального правопорушення, приймаючи до уваги особу обвинуваченого, позицію потерпілої ОСОБА_4 , яка на суворій мірі покарання не наполягає та просить призначити ОСОБА_5 покарання не суворе, на розсуд суду, не пов`язане з позбавленням ОСОБА_5 волі, цивільний позов потерпілою не заявлено, а тому суд приходить до висновку про можливість призначення обвинуваченому ОСОБА_5 покарання, не пов`язаного з ізоляцією його від суспільства.

Крім того, суд приймає до уваги, що обвинувачений ОСОБА_5 на теперішній час ніде не працює, суспільно-корисною працею не займається, постійного джерела прибутку та регулярного доходу немає, утриманців немає, стійкі соціальні зв`язки у нього відсутні: ОСОБА_5 не одружений, неповнолітніх дітей немає. Разом з тим, ОСОБА_5 має постійне місце реєстрації та чітко визначене місце проживання, за яким характеризується незадовільно: за характером енергійний, вольовий, рішучий, злопам`ятний, зловживає спиртними напоями, на його поведінку від жителів села неодноразово надходили скарги, що вбачається з характеристики Міжгірської селищної ради. Крім того, ОСОБА_5 на диспансерному обліку у лікарів нарколога, психіатра, фтизіатра не перебуває, групи інвалідності немає.

А тому, з урахуванням тяжкості та обставин вчинення кримінального правопорушення, приймаючи до уваги досудову доповідь, складену органом пробації щодо ОСОБА_5 та з якої вбачається ризик вчинення ним повторного кримінального правопорушення як середній, та з урахуванням особи обвинуваченого ОСОБА_5 , який раніше не судимий, його віку, матеріальний та сімейний стан, приймаючи до уваги відсутність на теперішній час будь-яких матеріальних та моральних претензій з боку потерпілої ОСОБА_4 , якою цивільний позов у даному провадженні не заявлено, а тому суд вважає необхідним та достатнім для виправлення та попередження вчинення ОСОБА_5 нових кримінальних правопорушень, призначити йому покарання, не пов`язане з ізоляцією від суспільства.

Враховуючи вищевикладене, керуючись принципами гуманності, необхідності і достатності покарання для виправлення обвинуваченого та запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 можливе без ізоляції від суспільства і відбування покарання, оскільки такі за даних обставин справи були б надмірно суворим покаранням, та знаходить достатні підстави для призначення обвинуваченому ОСОБА_5 покарання у виді громадських робіт в найбільш мінімальних межах санкції статті 126-1 КК України.

На думку суду таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 та запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Підстав для застосування положень статті 69 КК України суд не вбачає.

Цивільний позов потерпілою ОСОБА_4 у даному кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати та речові докази у даному кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід в ході досудового розслідування відносно ОСОБА_5 не обирався.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст.366-371, 373-376, 395, 532 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

Визнати винуватим ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України та призначити йому покарання у виді 160 (сто шістдесят) годин громадських робіт.

Апеляційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку. Апеляційна скарга подається до Закарпатського апеляційного суду через Міжгірський районний суд Закарпатської області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку суду після його проголошення.

Суддя

Міжгірського районного суду

Закарпатської області ОСОБА_7