печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 серпня 2023 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

провівши в приміщенні суду відкрите судове засідання у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0001220 від 30.07.2021, за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

Згідно висунутого обвинувачення, ОСОБА_5 30.07.2021 умисно завдав працівникові правоохоронного органу ОСОБА_6 легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням останнім службових обов`язків.

Дії ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 2 ст. 345 КК України, а саме умисне завдання працівникові правоохоронного органу легкого тілесного ушкодження у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

В ході судового розгляду обвинувачений ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням про розгляд угоди про примирення від 24.11.2021 між обвинуваченим ОСОБА_5 та потерпілим ОСОБА_4 , за змістом якої обвинувачений ОСОБА_5 за місцем роботи характеризується позитивно, на обліку в психоневрологічному та наркотичному кабінетах не перебуває, одружений, є пенсіонером Національної поліції України, має на вихованні двох неповнолітніх синів 8 та 14 років, щиро розкаявся, добровільно відшкодував завдану моральну та матеріальну шкоду, також сторони дійшли до висновку, що наявність обставин, що пом`якшують покарання, та окремі дані про особу обвинуваченого ОСОБА_5 дають підставу визнати їх такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, і є підставою для застосування до його покарання за ч.2. ст.345 КК України положення ст. 69 КК України, тобто призначення більш м`якого покарання, не зазначеного в санкції статті за цей вид кримінального правопорушення, а саме у виді штрафу у розмірі 300 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 5100 гривень.

На підставі викладеного та ч.3 ст. 474 КПК України, суд невідкладно зупинив процесуальні дії судового розгляду і перейшов до розгляду даної угоди.

Обвинувачений ОСОБА_5 вказану угоду підтримав і просив задовольнити, пославшись на те, що обставин пред`явленого обвинувачення не оспорює, щиро розкаюється, вчинив всі залежні від нього дії з метою компенсації потерпілому моральних та матеріальних збитків (26 500 грн.), повністю визнав свою винуватість у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 345 КК України та підтвердив, що повністю розуміє права, передбачені частиною 5 статті 474 КПК України, надані йому законом, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 КПК України, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винним, погодився на призначення узгодженого покарання.

Захисник ОСОБА_7 в судовому засіданні також вказану угоду підтримав і просив задовольнити.

Потерпілий ОСОБА_4 також підтримав угоду при примирення, зазначив, що претензій будь-якого характеру до обвинуваченого не має, матеріальна та моральна шкода йому відшкодована ОСОБА_5 в сумі 26 500 тис.грн., цивільний позов заявлений у сумі 80 000, але в іншій частині позовних вимог потерпілий відмовляється, наслідки затвердження угоди йому зрозумілі.

Прокурор проти затвердженої між обвинуваченим та потерпілим угоди про примирення заперечував на підставі п.2 ч.7 ст. 474 КПК України, пославшись на те, що погоджене сторонами покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу є безпідставним, оскільки даний злочин є злочином проти авторитету держави, санкція якого передбачає позбавлення волі на строк до 5 років, в момент вчинення злочину обвинувачений ОСОБА_5 перебував у стані алкогольного сп`яніння, що є обтяжуючою обставиною, а тому ст. 69 КК України не боже бути застосована при визначенні йому покарання. Зазначив, що визначене в угоді покарання не відповідає суспільним інтересам, злочин вчинено з застосуванням насильства, обвинувачений є підполковником МВС, та йому було відомо, що потерпілий є працівником правоохоронного органу, а відтак вважав покарання, погоджене сторонами таким, що не відповідає інтересам суспільства.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення, суд виходив з наступного.

Відповідно до ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим і підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно ч.3 ст.469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Так злочин, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 є відповідно до ст.12 КК України є нетяжким злочином.

При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений та потерпілий цілком розуміють права, визначені п.1 ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.1 ст. 473 КПК України. Крім того, ОСОБА_5 усвідомлює і розуміє характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які можуть бути застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не було наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Разом з тим, суд дійшов висновку про необхідність відмовити в затвердженні цієї угоди про примирення, з огляду на наступне.

Так, згідно п.2 ч.7 ст. 474 КПК України суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо умови угоди не відповідають інтересам суспільства.

Органом досудового розслідування ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 345 КК України. Основним безпосереднім об`єктом злочину є нормальна діяльність правоохоронних органів, їх авторитет, а додатковим об`єктом є фізична недоторканість конкретного працівника правоохоронного органу, в даному випадку ОСОБА_4 .

Як вбачається зі змісту обвинувачення, даний злочин є злочином проти авторитету держави, санкція якого передбачає позбавлення волі на строк до 5 років, в момент вчинення злочину обвинувачений ОСОБА_5 перебував у стані алкогольного сп`яніння, що є обтяжуючою обставиною, а тому суд погоджується з доводом прокурора про те, що ст. 69 КК України не може бути застосована при визначенні ОСОБА_5 покарання. Тобто, визначене в угоді сторонами покарання не відповідає суспільним інтересам, злочин вчинено з застосуванням насильства, обвинувачений ОСОБА_5 є підполковником МВС, працює в національній поліції та йому було відомо, що потерпілий є працівником правоохоронного органу.

З огляду на викладене, суд погоджується з позицією прокурора у справі про те, що особа ОСОБА_5 представляє собою небезпеку для суспільства, а тому, погоджене сторонами угоди покарання у виді штрафу із застосуванням ст. 69 КК України не відповідає тяжкості злочину, з огляду на спрямованість умислу ОСОБА_5 не тільки на життя і здоров`я конкретного працівника правоохоронного органу ОСОБА_4 , але й на основний об`єкт - нормальну діяльність правоохоронних органів, їх авторитет, що у сукупності з наведеними даними по особі обвинуваченого дають підстави вважати, що в цілому умови вказаної угоди не відповідають інтересам суспільства.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що в задоволенні угоди про примирення між обвинуваченим ОСОБА_5 та потерпілим ОСОБА_4 від 24.11.2021 слід відмовити і продовжити подальший судовий розгляд в загальному порядку.

Керуючись ст.ст. 369, 373, 374, 469, 471, 474, 475 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :

В затвердження угоди від 24.11.2021 про примирення між обвинуваченим ОСОБА_5 та потерпілим ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001220 від 30.07.2021, за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1