ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2657/23 Справа № 201/8909/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з секретарем ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7 (у режимі відеоконференції)

обвинуваченого ОСОБА_8 (у режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпро апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 , подану на ухвалу Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 26 червня 2023 року, якою щодо обвинуваченого за ч. 2 ст. 15, ч. 5 ст. 27, п. п. 1, 5, 6, 11, 12 ч. 2 ст. 115 КК України,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Синельникове Дніпропетровської області, громадянина України, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

продовжено строк раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 24 серпня 2023 року включно,

встановила:

Оскаржуваною ухвалою Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 26 червня 2023 року обвинуваченому за ч. 2 ст. 15, ч. 5 ст. 27, п. п. 1, 5, 6, 11, 12 ч. 2 ст. 115 КК України ОСОБА_8 продовжено строк раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 24 серпня 2023 року включно.

Досудовим розслідуванням встановлено, що в невстановлена особа в ході досудового розслідування особа, діючи, як організатор вчинення злочину у невстановленому в ході досудового розслідування місці та часі, звернулась до ОСОБА_10 та запропонувала йому невстановлену в ході досудового слідства грошову винагороду, здійснити умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті інший людині, способом небезпечним для життя багатьох осіб, на замовлення за попередньою змовою з групою осіб, на що ОСОБА_10 , погодився та почав організацію вчинення злочину та керуванням його підготовки.

Далі, діючи як організатор ОСОБА_10 , розпочинаючи підготовку до вчинення злочину, у період часу з листопада по грудень 2018 року, У невстановленому в ході досудового розслідування місці, запропонував раніше знайомому ОСОБА_8 невстановлену в ході досудового слідства грошову винагороду, здійснити умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, способом небезпечним для життя багатьох осіб, на замовлення за попередньою змовою з групою осіб, та своїми порадами, вказівками, усуненням перешкод сприяти вчиненню злочину іншим співучасниками злочину ОСОБА_11 , та ОСОБА_10 , тобто визначив роль пособника, на що ОСОБА_8 , погодився та вступив у попередню змову групою осіб, при цьому розподілили ролі між собою.

Так, співучасник злочину ОСОБА_10 діючи як організатор та пособник, разом із співучасником злочину, пособником ОСОБА_8 в листопаді-грудні 2018 року домовилися про зустріч у парку по вул. Мира м.Синельникове Дніпропетровської області , разом із ОСОБА_11 та запропонували за грошову винагороду еквівалентну 10 000 доларів США, здійснити умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, способом небезпечним для життя багатьох осіб, на замовлення за попередньою змовою з групою осіб, після чого ОСОБА_11 керуючись корисливим мотивом з метою отримати грошову винагороду еквівалентну 10 000 доларів США, погодився на пропозицію ОСОБА_10 та ОСОБА_8 та вступив у попередню змову групою осіб, при цьому розподілили ролі між собою, а саме безпосереднього виконавця (співвиконавця), організатора та посібника.

29.01.2019 року у вечірній час доби, точної години під час досудового розслідування не встановлено ОСОБА_11 діючи згідно відведеній йому ролі, перебуваючи у попередній змові з групою осіб, організатором та пособником ОСОБА_10 , та пособником ОСОБА_12 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на умисне вбивство, тобто умисе протиправне заподіяння смерті іншій людині, вчинене на замовлення, з корисливих мотивів, способом небезпечним для життя багатьох осіб, під керуванням пособника ОСОБА_13 разом із співучасником злочину організатором та пособником ОСОБА_10 , прибули на легковому автомобілі марки Mercedes, з м. Синельникове Дніпропетровської області в м. Дніпро, а саме на пл. Успенська, 11/1 в м. Дніпро, де організатор та пособник вчинення злочину ОСОБА_10 згідно відведеній йому ролі наказав ОСОБА_11 дістати із багажника автомобіля заздалегідь заготовлене знаряддя вчинення злочину, а саме вибуховий пристрій РПГ-26 з маркуванням 7/1TPBA15-90K, який знаходився у спортивній сумці.

ОСОБА_10 разом із співучасниками злочину ОСОБА_11 та ОСОБА_8 , виконали усі дії, які вважали за необхідним для доведення злочину до кінця, а саме умисного вбивства, тобто умисного протиправного заподіянні смерті двом особам, але в результаті враження реактивною гранатою в область переднього лівого крила автомобіля Toyota Land Cruiser 200 з державним номерним знаком НОМЕР_1 , відбувся вибух, від якого ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , тілесних ушкоджень не отримали, внаслідок чого ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , та ОСОБА_8 не змогли довести злочин до кінця, з причин, які не залежали від їх волі.

Таким чином, ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого за ч.2 ст.15, ч.5 ст.27, п.п.1,5,6,11,12 ч.2 ст.115 КК України , яке виразилось як закінчений замах на пособництво умисного вбивства, тобто протиправному заподіянні смерті двом особам, вчинене способом небезпечним для життя багатьох осіб, з корисливих мотивів, вчинене на замовлення за попередньою змово групою осіб.

Суд мотивував свої висновки тим, що з урахуванням наявності обґрунтованого обвинувачення у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованого правопорушення, вагомості наявних доказів про вчинення обвинуваченим злочину, тяжкості покарання, що загрожує останньому, у разі визнання його винуватим, жоден із більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім і не зможе запобігти існуючим ризикам, передбаченим п.п.1,5 ч.1 ст.177 КПК України та забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, що виправдовує продовження найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції захисник подав апеляційну скаргу, відповідно до змісту якої просить поновити строк на апеляційне оскарження, мотивуючи тим, що 26 червня 2023 року у судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини оскаржуваної ухвали, повний текст ухвали оголошено 29 червня 2023 року, а копія повного тексту ухвали була вручена захиснику 11 липня 2023 року, по суті апеляційної скарги просив скасувати ухвалу суду та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що прокурором не доведено жодного заявленого в клопотанні про продовження строку запобіжного заходу ризику. Зокрема, за час досудового розслідування ним в повному обсязі добровільно виконувалися покладені на нього обов`язки, жодного разу не було застосовано заходів примусу. ОСОБА_8 за весь цей час не переховувався від органів досудового розслідування або суду, не знищував, спотворював або переховував будь-які речі чи документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, не впливав незаконно на інших учасників справи, не перешкоджав кримінальному провадженню іншим чином та не вчиняв інших кримінальних правопорушень.

Захисник посилається на строк утримання обвинуваченого під вартою, що на день винесення оскаржуваної ухвали становить 3 роки 1 місяць 8 днів.

Крім того, ОСОБА_8 протягом багатьох років постійно проживає у одному і тому ж населеному пункті, одружений та має двох дітей. Ці обставини, на переконання захисника свідчать про наявність в обвинуваченого міцних соціальних зв`язків. Зазначає, що до затримання ОСОБА_8 займався мав постійне місце роботи та постійне джерело доходу - займався ремонтом електроприладів. Також ОСОБА_8 хворіє на туберкульоз, має серйозні проблеми з нирками та потребує обслідування та госпіталізації.

Виходячи з зазначеного та оцінюючи в сукупності обставини вчиненого правопорушення, захисник вважає, що прокурором не доведено належним чином неможливість застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, та вважає вказаний запобіжний захід невмотивовано жорстоким.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення підозрюваного та його захисників на підтримку поданої апеляційної скарги у повному обсязі викладених у ній доводів, прокурора на заперечення проти доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги підозрюваного, колегія суддів дійшла такого висновку.

Згідно з п.1-1 ч.2 ст.395 Кримінального процесуального кодексу України (далі- КПК) апеляційна скарга ухвали суду першої інстанції може бути подана - протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Процедура визначення строків для подання скарги має на меті забезпечити належне відправлення правосуддя і дотримання принципу правової визначеності.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими, оскільки в кожній справі національні суди мають перевіряти, чи виправдовують підстави для поновлення строків для оскарження втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності) (див.: рішення у справі «Пономарьов проти України» (Ponomaryov v. Ukraine), заява № 3236/03, п. 41, від 3 квітня 2008 року; рішення у справі «Устименко проти України» (Ustimenko v. Ukraine), заява №32053/13, п. 47, від 29 жовтня 2015 року).

Частиною 1 статті 117 КПК передбачено, що строк виконання процесуальних дій поновлюється лише у тому випадку, якщо його пропущено з поважних причин. Отже, в ініційованому учасником кримінального провадження клопотанні про поновлення процесуального строку має бути наведено причини, через які цей строк пропущено.

При цьому Суд визначив, що під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали можливість своєчасного звернення до суду у вищезазначений законом строк.

Як убачається з матеріалів даного судового провадження та змісту ухвали Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська 26 червня 2023 року в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину ухвали, а проголошення повного тексту ухвали відбулось 29 червня 2023 року. Матеріали справи не містять відомостей про направлення та отримання захисником або самим ОСОБА_8 копії вищезазначеної ухвали.

Враховуючи приписи ч.3 ст.395 КПК та усталену практику ЄСПЛ, суд апеляційної інстанції вважає, що у даній справі наявні поважні причини, які унеможливили захиснику ОСОБА_9 своєчасно звернутися з апеляційною скаргою до суду для захисту інтересів обвинуваченого ОСОБА_8 у визначений законом строк, а тому цей строк підлягає поновленню відповідно до приписів ч.1 ст.117 КПК.

Підсумовуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення клопотання захисника ОСОБА_9 про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 26 червня 2023 року та вважає за необхідне поновити цей строк.

Згідно із положеннями ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції перевіряє судові рішення суду першої інстанції у межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинне бути законним (ухвалене компетентним судом згідно із нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених діючим КПК України), обґрунтованим (ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 цього Кодексу) та вмотивованим (ухваленим із наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення).

Вказані вимоги кримінального процесуального закону слідчим суддею при розгляді клопотання про продовження строку застосування до обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, дотримано.

Відповідно до матеріалів справи в провадженні Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 5 ст. 27, п. п. 1, 5, 6, 11, 12 ч. 2 ст. 115 КК України.

Прокурором в судовому засіданні суду першої інстанції заявлено клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо

ОСОБА_8 з підстав наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції ретельно перевірив доводи прокурора про доцільність продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 .

Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 судом встановлено, що процесуальні ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, не зменшилися й виправдовують тримання обвинуваченого під вартою.

ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні злочину проти життя та здоров`я особи, інкриміноване обвинуваченому кримінальне правопорушення за ч.2 ст.15, ч.5 ст.27, п.п.1,5,6,11,12 ч.2 ст.115 КК України відноситься до категорії особливо тяжкого злочину, за яке встановлено покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічним позбавленням волі, з конфіскацією майна, а отже, будучи обізнаним про ступінь тяжкості інкримінованого йому злочину та покарання, яке загрожує йому у разі визнання його винуватим, існує реальний ризик того, що він може здійснити спроби переховування від суду, чим перешкоджатиме кримінальному провадженню.

Також, судом першої інстанції враховано дані про особу обвинуваченого, який не має міцних соціальних зв`язків, постійного місця роботи і джерела доходу. А доводи сторони захисту у цій частини є недоведеними, оскільки матеріалами провадження не підтверджуються.

Обставини наявності у обвинуваченого ОСОБА_8 дружини та двох дітей не можуть бути беззаперечними стримуючими факторами подальшої належної процесуальної поведінки підозрюваних.

Відповідно до повідомлення філії державної установи "Центр охорони здоров`я державної кримінально-виконавчої служби" у Дніпропетровській та Донецькій областях медичної частини №4, обвинуваченому ОСОБА_8 було проведено повне медичне обстеження, надана відповідна медична допомога та останій отримує лікування в повному обсязі, що спростовує доводи захисника про те, що ОСОБА_8 потребує обслідування і госпіталізації.

Апеляційний суд звертає увагу, що продовжений запобіжний захід з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку і кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу та не суперечить позиції ЄСПЛ у справі Самойлович проти України (Samoylovichv. Ukraine, заява №28969/04, від 16 травня 2013 року), яка полягає в тому, що «у випадку особливої тривалості тримання під вартою особи, підстави для цього повинні бути виключно серйозними».

Крім того, матеріали провадження не містять переконливих даних про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою, а захисником такі дані в апеляційній скарзі не доведені.

Захисником ОСОБА_7 , під час судового розгляду справи в суді апеляційної інстанції порушувалося питання про незаконність складу суду, що постановив оскаржувану ухвалу, оскільки 03 липня 2023 року ним був заявлений відвід суддів ОСОБА_16 та ОСОБА_1 .. З цього приводу суд апеляційної інстанції зазначає наступне. Відповідно до наданих суду матеріалів кримінального провадження захисником ОСОБА_9 оскаржується ухвала колегії суддів від 26 червня 2023 року. Натомість захисником ОСОБА_9 було заявлено відвід суддям Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська 03 липня 2023 року, тобто через шість днів після винесення оскаржуваної ухвали. Ухвалою Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 10 липня 2023 року клопотання захисника було частково задоволено. Доводи апелянта в цій частині апеляційним судом не приймаються до уваги, оскільки спростовуються наявними матеріалами кримінального провадження.

Інші доводи, на які посилається в апеляційній скарзі захисник, не свідчать про прийняття судом необґрунтованого рішення.

Слідчий суддя обираючи запобіжний захід у вигляді тримання від вартою стосовно ОСОБА_8 зазначив про обґрунтованість обвинувачення та встановив існування ризиків на час розгляду клопотання, що останній може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків, а також вчиняти інше кримінальне правопорушення, та продовжив дію раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд приходить до висновку, що оскаржувана ухвала слідчого судді є законною і обґрунтованою, а тому її необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника підозрюваного без задоволення.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Клопотання захисника ОСОБА_9 - задовольнити та поновити строк на апеляційне оскарження ухвали Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 26 червня 2023 року.

Ухвалу Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 26 червня 2023 року, якою обвинуваченому за ч. 2 ст. 15, ч. 5 ст. 27, п. п. 1, 5, 6, 11, 12 ч. 2 ст. 115 КК України ОСОБА_8 продовжено строк раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 24 серпня 2023 року включно - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 - без задоволення.

Ухвала апеляційної інстанції є остаточною та такою, що касаційному оскарженню не підлягає.

Судді

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4