УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2023 року

м. Харків

справа № 638/6072/23

провадження №1-в/638/351/23

Дзержинський районний суд міста Харкова у складі головуючої судді ОСОБА_1 , вирішуючи питання про прийняття до свого провадження клопотання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про приведення вироку у відповідність до вимог закону,

у с т а н о в и в:

15 червня 2023 року до суду надійшло клопотання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання.

Суд, дослідивши заяву, встановив таке.

Відповідно до положень статті 1 КПК України порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України. Кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України. Зміни до кримінального процесуального законодавства України можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до законодавства про кримінальну відповідальність, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

При цьому, згідно з частинами першою, п`ятою, шостою статті 3 КК України законодавство України про кримінальну відповідальність становить Кримінальний кодекс України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. Закони України про кримінальну відповідальність повинні відповідати положенням, що містяться в чинних міжнародних договорах, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України. Зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Згідно з частиною п`ятою статті 72 Кримінального кодексу України (в редакції Закону України № 838-VIII від 26 листопада 2015 року «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання»), зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

З урахуванням вищезазначеної правової норми суд має зарахувати строк попереднього ув`язнення з моменту затримання до набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Згідно зі статтею 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом, в тому числі і про умовно - дострокове звільнення.

Клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається:

2) до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу (пункт 2 частини другої статті 539 КПК України).

24 грудня 2015 року набрала чинності нова редакція частини п`ятої статті72 КК України, викладена Законом України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26 листопада 2015 року за № 838-VІІІ. Зазначеною нормою передбачено зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження особи до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, а у разі призначення судом іншого покарання, ніж позбавлення волі, - також передбачено переведення строку попереднього ув`язнення у строк позбавлення волі за вищезазначеним співвідношенням та переведення визначеного строку позбавлення волі в інший призначений вид покарання відповідно до співвідношення, визначеного частиною першою статті 72 КК України.

21 червня 2017 року набрав чинності Закон України № 2046-VIII від 18 травня 2017 року «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення», відповідно до якого частину 5 статті 72 Кримінального кодексу України викладено в такій редакції: «Попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті.

Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 29 серпня 2018 року у справі № 663/537/17 надано правовий висновок щодо застосування норми права, передбаченої частиною п`ятою статті 72 КК України (зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання), у п. 106 якого визначено, що якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно) і щодо неї продовжували застосовуватися заходи попереднього ув`язнення після 21 червня 2017 року, тобто після набрання чинності Законом № 2046-VIII, то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає частина п`ята статті 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII. У такому разі Закон № 838-VIII має переживаючу (ультра активну) дію. Застосування до таких випадків Закону № 2046-VIII є неправильним, оскільки зворотна дія Закону № 2046-VIII як такого, що «іншим чином погіршує становище особи», відповідно до частини другої статті 5 КК України не допускається.

Відповідно до частини п`ятої статті 72 КК України (в редакції Закону № 838-VIII від 26.11.2015 р., яка діяла з 24.12.2015 до 20.06.2017) строк попереднього ув`язнення у разі засудження особи до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, зараховується з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» попереднім ув`язненням є запобіжний захід, який у випадках, передбачених КПК України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

Згідно з частиною третьою статті 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, розглядається протягом десяти днів з дня його надходження до суду суддею одноособово згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318-380 цього Кодексу, з урахуванням положень цього розділу.

Як вбачається зі змісту клопотання, ОСОБА_2 просить застосувати до нього положення Закону України від 26.11.2015 № 838-VIII «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання.

Як вбачається зі змісту клопотання, ОСОБА_2 засуджений за вироком Чугуївського районного суду Харківської області 26 лютого 2016 року за частиною першою статті 115 КК України до покарання у виді 9 років позбавлення волі. При постановленні ухвали була допущена помилка та надруковано 26 січня 2016 року замість 26 лютого 2016 року. Просить виправити описку на правильну дату - 26 лютого 2016 року. Крім того, зазначає, що знаходився в СІЗО з 31 грудня 2015 року по 14 квітня 2016 року, просить перерахувати строк перебування під вартою в колонії № 25.

До клопотання ОСОБА_2 останнім не додано жодних матеріалів, а саме документів на підтвердження доводів клопотання, зокрема копії вироку, за якими останнього було засуджено, зі змісту якого суд мав би можливість встановити фактичні обставини стосовно дати вчинення злочину, тобто коли саме було вчинено злочин, інформації про набрання вироком законної сили, зокрема, розпорядження про набрання вироком законної сили, яке повинно бути належним чином засвідчене. Відтак без надання необхідних документів не можна вважати, що клопотання є належним чином обгрунтованим.

Відсутність вищезазначених документів позбавляють суд встановити всі фактичні обставини справи, розглянути клопотання по суті та ухвалити законне і обґрунтоване рішення у визначені нормами КПК України строки.

Крім того, у клопотанні ОСОБА_2 не зазначено установи, в якій він відбуває покарання.

Відповідно до конверту, в якому надійшла заява (клопотання), зазначено: АДРЕСА_1 .

Як вбачається зі змісту частини першої статті 8, статті 113 КВК України, пункту 3 розділу ІІІ «Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань» засуджені мають право відповідно до законодавства звертатися з клопотаннями до суду через адміністрацію установи виконання покарань. Засудженим забороняється надсилати та отримувати кореспонденцію всупереч порядку, встановленому Кримінально-виконавчого кодексу України.

Клопотання та поштовий конверт надійшли до суду в порушення порядку, встановленому Кримінально-виконавчим кодексом України, а саме не через адміністрацію установи виконання покарань, даних щодо джерела їх походження, ким та за яких обставин їх було направлено до суду, немає.

Вказані обставини не дають можливості ідентифікувати особу, яка подала клопотання, чи є ця особа такою, що має право на звернення до суду з таким клопотанням, що унеможливлює належним чином встановити межі, предмет судового розгляду та вирішити клопотання на підставі повного, всебічного та об`єктивного його розгляду з урахуванням правил підсудності.

За таких обставин, клопотання ОСОБА_2 про приведення вироку у відповідність до вимог закону необхідно повернути для належного оформлення.

Повернення клопотання для належного оформлення не позбавляє права звернутися до суду з відповідним клопотанням повторно після приведення його у відповідність до норм чинного процесуального законодавства.

На підставі викладеного, керуючись статтею 539 КПК України, суд -

п о с т а н о в и в :

Клопотання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про приведення вироку у відповідність до вимог закону - повернути заявнику для належного оформлення.

Повернення клопотання для належного оформлення не позбавляє права звернутися до суду з відповідним клопотанням повторно.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1