Справа № 462/3890/23
провадження 1-кп/462/445/23
УХВАЛА

06 червня 2023 року суддя Залізничного районного суду м. Львова ОСОБА_1 , розглянувши у порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000228 від 23.05.2023 року про обвинувачення

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Арламова Воля Мостиського району Львівської області, українки, громадянки України, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України,

встановив:

ОСОБА_2 відповідно до наказу № 2394/ос від 25.09.1992 року, виданого виробничим підрозділом «Пасажирське вагонне депо Львів» філії «Пасажирська Компанія» АТ «Українська залізниця», перебуваючи на посаді прибиральниці виробничих приміщень філії «Пасажирська Компанія» акціонерного товариства «Українська залізниця», що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Рудненська, 32 (надалі підприємство), маючи намір на заволодіння чужим майном шляхом обману, не повідомила про свою відсутність на території України протягом 6-ти днів, зокрема 01.08.2016 року, 02.08.2016 року, 03.08.2016 року, 05.08.2016 року, 06.08.2016 року, 07.08.2016 року ОСОБА_3 , котрий у цей період перебував на посаді майстра цеху виробничого структурного підрозділу «Пасажирське вагонне депо Львів» філії «Пасажирська Компанія» АТ «Українська залізниця» та являвся відповідальним за ведення та заповнення табелів обліку використання робочого часу на підприємстві, достовірно знаючи при цьому, що табелі обліку використання робочого часу типової форми № П-5, які затверджені наказом Держкомстату України від 05.12.2008 року № 489 «Про затвердження типових форм первинної облікової документації зі статистики праці» є документами первинної облікової документації на підприємстві, які використовуються для обліку особового складу, використання робочого часу та розрахунків з працівниками із заробітної плати, тобто мав прямий доступ до офіційних документів первинного бухгалтерського обліку. ОСОБА_2 виїхала з території України, не повідомивши при цьому ОСОБА_3 , про її відсутність на робочому місці зокрема: 01.08.2016 року, 02.08.2016 року, 03.08.2016 року, 05.08.2016 року, 06.08.2016 року, 07.08.2016 року внаслідок чого ОСОБА_2 бухгалтерією підприємства було нараховано на її банківську розрахункову картку від «Ощадбанк» грошові кошти. Після прибуття на територію України, 21.09.2016 року ОСОБА_2 , перебуваючи по вул. Городоцькій, 20, у м. Львові, отримала з електронного терміналу грошові кошти в сумі 814,24 грн. та розпорядилася ними на власний розсуд, чим вчинила заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство) та спричинила підприємству майнової шкоди на суму 814,24 гривень.

Прокурором, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 302 КПК України, заявлено про розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку за відсутності учасників судового провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні, оскільки обвинувачена беззаперечно визнає свою винуватість, не оспорює встановлені в результаті досудового розслідування обставини і погоджується на розгляд обвинувального акта за її відсутності.

До матеріалів обвинувального акта додано письмову заяву обвинуваченої

ОСОБА_2 від 23.05.2023 року, в якій зазначає, що вину у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, визнає беззаперечно, повністю згідна із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, просить розгляд обвинувального акта проводити у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду у судовому засіданні та вказує, що ознайомлена з обмеженням права на апеляційне оскарження з метою оспорення встановлених у результаті досудового розслідування обставин, недослідження доказів у судовому засіданні чи з підстави розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження та заяву представника потерпілого ОСОБА_4 , який просить розглядати справу у спрощеному провадженні, ознайомлений з обмеженням права апеляційного оскарження, не заперечує проти закриття кримінального провадження за строками давності.

Захисник обвинуваченої ОСОБА_5 підтвердив добровільність беззаперечного визнання обвинуваченою ОСОБА_2 винуватості у вчиненому, її згоду із встановленими в результаті досудового розслідування обставинами та розгляд обвинувального акта за їх відсутності без проведення судового розгляду у судовому засіданні.

При цьому до обвинувального акта долучено письмову заяву обвинуваченої ОСОБА_2 від 23.05.2023 року про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження та письмову заяву представника потерпілого ОСОБА_4 , який не заперечує щодо звільнення обвинуваченої ОСОБА_2 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження.

Вивчивши в порядку спрощеного провадження обвинувальний акт та додані до нього матеріали, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 381 КК України, суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта.

Згідно положень п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Частиною 1 ст. 285 КПК України визначено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

У положеннях ч. 4 ст. 286 КПК України передбачено, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.190 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_2 , відповідно до ст. 12 КК України віднесено до кримінальних проступків.

З обвинувального акту вбачається, що з моменту вчинення інкримінованого обвинуваченій кримінального правопорушення, минуло більше трьох років, справа надійшла до суду 24.05.2023 року, тобто поза строками давності.

На час розгляду клопотання судом не встановлено та сторонами провадження не надано доказів про ухилення обвинуваченої від слідства, вчинення нею інших злочинів, а так само відомостей про переривання чи зупинення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, згідно з вимогами ч. 2 ст. 49 КК України.

Враховуючи те, що закінчення строків давності є обов`язковою підставою для звільнення від кримінальної відповідальності, застосування строків давності не залежить від бажання сторони обвинувачення, а порядок його застосування залежить лише від волі обвинуваченого та його згоди, суд не вбачає підстав для відмови в задоволенні клопотання про закриття провадження у справі.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлено.

Керуючись ст. 49 КК України, ст. 284, 314 КПК України, суд

постановив:

звільнити ОСОБА_2 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Закрити кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_2 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Залізничний районний суд м. Львова протягом семи днів з дня її проголошення.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1 .

Оригінал ухвали.