Справа № 366/1362/23
Провадження № 1-кп/366/166/23
В И Р О К

Іменем України

15 червня 2023 року Іванківський районний суд Київської області у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Іванків кримінальне провадження № 0000025 від 21.04.2023 року за обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця рп. Кіровський, Кіровського району, Приморського краю, рф, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, освіта середньо технічна, не інвалід, не депутат, пенсіонер, раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 267 -1 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 з 1995 року працював на ДСП ЧАЕС у зоні відчуження по 24.04.2023 року. Так, перебуваючи на вахті в зоні відчуження, в першій декаді літа 2016 року ОСОБА_5 знайшов 2 котушки з мідним дротом, які мав намір в подальшому використати, після чого переніс їх до своєї шафи у санітарному пропускнику «Семиходи» ДСП ЧАЕС зони відчуження, де зберігав до 21.04.2023 року, та після закінчення вахти, вирішив вивезти за межі зони відчуження, для використання у побуті.

В подальшому, приблизно о 09 годині 21.04.2023 року, в порушення п. 5 ст. 15 ЗУ «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи», ОСОБА_4 за допомогою шнура зв`язав дві котушки з мідним дротом та закріпив їх навколо тулуба таким чином приховавши котушки від візуального виявлення сторонніми особами, після чого на рейсовому автобусі ДСП ЧАЕС, вирушив у напрямку виїзду за межі зони відчуження.

21.04.2023 року, приблизно о 10 годині, реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 усвідомлюючи, що в нього відсутній передбачений Законом дозвіл на переміщення речей за межі зони відчуження та радіаційний контроль цих речей, на рейсовому автобусі прибув до КПП «Дитятки».

При огляді ручної поклажі ОСОБА_4 , працівниками поліції, було виявлено, що ОСОБА_4 приховує під одягом дві котушки з мідним дротом, які він мав намір вивезти за межі зони відчуження.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив закінчений замах на переміщення будь-яким способом за межі зони відчуження без передбаченого законом дозволу та проведення дозиметричного контролю промислової продукції, оскільки він виконав всі дії, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, але кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 267-1 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 267-1 КК України визнав повністю, щиро розкаявся, запевнив суд, що у майбутньому біле не порушить закон, просив признатичи покарання у виді штрафу.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, після роз`яснення підсудному наслідків даної статті, упевнившись, що він правильно розуміє наслідки обмеження дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, упевнившись у добровільності його позиції, суд ухвалив обмежити обсяг досліджуваних доказів допитом підсудного та вивченням відносно нього характеризуючих документів.

Учасники судового провадження проти цього не заперечували. Фактичні обставини справи є доведеними, суд вважає їх доведеними та визнає недоцільним дослідження інших доказів відносно фактичних обставин, які ніким не оспорюються. До таких фактичних обставин відносяться дата, час, місце, спосіб вчинення кримінального правопорушення, винуватість, мотиви, розмір заподіяної шкоди, а також інші обставини провадження, які визнані учасниками судового провадження та ними не оспорюються. Судом з`ясовано, чи правильно учасники судового провадження розуміють зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Призначаючи покарання обвинуваченому, у відповідності до вимог ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а саме кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 267-1 КК України, згідно зі ст. 12 КК України відноситься до категорії нетяжких злочинів. Також суд враховує особу винного, який, за місцем проживання характеризується позитивно, на диспансерному обліку з приводу наркологічного чи психіатричного захворювання не перебуває, раніше не судимий, пенсіонер, а тому суд вважає, що виправлення засудженого неможливе без ізоляції від суспільства, відповідно йому слід призначити покарання межах санкцій ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 267-1 КК України, у виді штрафу.

Суд вважає, що правова кваліфікація дій ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 267-1 КК України, органом досудового розслідування кваліфіковано вірно.

Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до ст. 66 КК України, є щире каяття, активне сприяння досудовому розслідуванню.

Обставинами, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Підстав для застосування ст. 69 КК України суд не вбачає.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_4 не обирався і підстав для його обрання до набрання вироком законної сили суд не вбачає.

Цивільний позов у справі не заявлявся.

Витрати на залучення експерта відсутні.

Долю речових доказів, вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 369-376 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення - злочину передбаченого за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 267-1 КК України і призначити йому покарання у виді штрафу, у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що у перерахунку становить 850 (вісімсот пятдесят) гривень.

Запобіжний захід не обиралася, і підстав для його обрання до набрання вироком законної сили суд не вбачає.

Цивільний позов не заявлений.

Процесуальні витрати відсутні.

Речові докази: 2 (дві) котушки з мідним дротом знищити.

На вирок може бути подано апеляцію до Київського апеляційного суду через Іванківський районний суд, протягом 30 днів з дня проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження, а в разі подання апеляції - після прийняття рішення Київським апеляційним судом.

Суддя ОСОБА_6