Справа № 643/8755/23
Провадження № 1-кп/643/579/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2023 року м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши в судовому засіданні у залі суду м. Харкова обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 20001394 від 11.07.2023 року за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, українця, громадянина України, раніше судимого, зареєстрованого за адресою : АДРЕСА_1

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_3 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

встановив:

В провадженні Московського районного суду м. Харкова знаходиться обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 20001394 від 11.07.2023року, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України.

Прокурором ОСОБА_4 в судовому засідання заявлено клопотання про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 60 діб у ДУ «Харківський слідчий ізолятор».

Як вбачається з матеріалів справи, строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_3 закінчується 02.10.2023 року.

Відповідно до ч.3 ст. 331 КПК України до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

В обґрунтування поданого клопотання, вимоги якого були підтримані в судовому засіданні, прокурор посилався на наявність ризиків, передбачених п.п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, та неможливість запобігти вказаним ризикам шляхом застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу.

Обвинувачений та його захисник, кожен окремо, просили змінити запобіжний захід на більш м`який - домашній арешт, зазначили, що клопотання прокурора є не обгрунтованим та не доведеним.

Вирішуючи вказане питання, суд виходить з такого.

Відповідно до ухвали Ленінського районного суду м. Харкова від 07.08.2023 року було обрано обвинуваченому ОСОБА_3 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 дні, а саме до 02.10.2023 року - включно, в умовах ДУ «Харківський слідчий ізолятор», визначено суму застави у розмірі 214720 грн.

Відповідно до п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваному, обвинуваченому покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

За змістом п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як, зокрема, до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

ОСОБА_3 по даному кримінальному провадженню обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч.4 ст.407 КК України, санкцією якої передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років.

Суд вважає доведеними існування ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України щодо ОСОБА_3 , а саме: можливість обвинуваченого переховуватися від суду, впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення.

При цьому необхідно відзначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Надаючи оцінку можливості обвинуваченого переховуватися від суду, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній, з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину, може вдатися до відповідних дій.

При вирішенні питання про дію запобіжного заходу судом оцінюються в сукупності обставини, визначені статтею 178 КПК України, а саме: 1) тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому ОСОБА_3 , у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованого злочину; 2) вік та стан здоров`я обвинуваченого.

Суд не ігнорує ті аргументи, які наводяться обвинуваченим і його захисником, кожним окремо на його користь, проте в даному конкретному випадку доходить переконання, що ці аргументи не переважують вимог суспільного інтересу, який полягає у встановленні істини у справі, недопущенні перешкоджанню цьому, забезпеченні належної процесуальної поведінки обвинуваченого і виконання процесуальних рішень по справі.

Керуючись ст. ст. 177, 331, 369, 372 КПК України, суд,

ухвалив:

Клопотання прокурора - задовольнити.

Продовжити дію запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» строком на 60 днів, тобто до 10 листопада 2023 року включно, залишивши без змін раніше визначений судом розмір застави і обсяг пов`язаних з її внесенням обов`язків.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а обвинуваченим, які тримаються під вартою - протягом цього ж строку з дня вручення копії ухвали.

Подання апеляційної скарги на ухвалу про продовження строку дії запобіжного заходу зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Суддя ОСОБА_1