Справа № 489/4315/23
Провадження № 1-кп/489/862/23
Ленінський районний суд міста Миколаєва
Вирок

іменем України

02 серпня 2023 року місто Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі головуючого судді ОСОБА_1 , розглянувши у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження обвинувальний акт та додані до нього матеріали щодо вчинення кримінальних проступків у кримінальному провадженні №0000168 від 12.06.2023 за обвинуваченням

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новополтавка Новобузького району Миколаївської області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, не працюючого, пенсіонера, одруженого, не маючого на утриманні неповнолітніх дітей, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 та ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України,

встановив:

Відповідно до обвинувального акту - у вересні 2022 року (точну дату та час не встановлено) ОСОБА_2 , будучи притягнутим до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та позбавленим права керувати транспортними засобами за рішенням Баштанського районного суду Миколаївської області від 29.08.2022 строком на 1 рік, для отримання можливості керування транспортними засобами, діючи всупереч пункту 20 Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 340 від 08.05.1993, з метою використання підробленого документу, а саме: водійського посвідчення категорії «В» у незаконний спосіб, вирішив придбати підроблене посвідчення водія через мобільний месенджер «Viber».

Виконуючи задумане, ОСОБА_2 через інтернет-листування в мобільному месенджері «Viber» домовився з невідомою особою про оплатне замовлення підробленого посвідчення водія. В подальшому, ОСОБА_2 , маючи умисел на сприяння щодо виготовлення підробленого посвідчення, за допомогою мобільного месенджеру «Viber», надав невідомій особі необхідні особисті дані та документи, а саме: фотозображення паспорту громадянина України, ідентифікаційний код, фото 3х4 та лист паперу з особистим підписом, чим усунув перешкоди на шляху вчинення кримінального правопорушення та сприяв вчиненню підроблення посвідчення водія на своє ім`я, будучи пособником, яке не відповідає встановленому зразку бланку посвідчення водія, що перебуває в офіційному обігу на території України з метою подальшого використання даного документа у власних цілях.

Таким чином, судом в межах судового розгляду, визначених ст. 337 КПК України, встановлено, що обвинувачений ОСОБА_2 вчинив пособництво у підробленні посвідчення, тобто скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 27 та ч. 1 ст. 358 КК України.

Крім того, в кінці вересня 2022 року (точну дату та час не встановлено), ОСОБА_2 , з метою отримання можливості керування транспортними засобами, діючи всупереч пункту 20 Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 340 від 08.05.1993, придбав у невстановленої особи підроблений офіційний документ зі своїм зображенням - посвідчення водія на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , серія/номер НОМЕР_1 , ТСЦ 8044 від 28.07.2022. Після чого, будучи обізнаним, що вказане посвідчення є підробленим, почав його використовувати. Згідно із вказаним посвідченням ОСОБА_2 надавалося право керувати транспортними засобами категорії «В».

11.06.2023 близько 09:00 год. ОСОБА_2 керував транспортним засобом, автомобілем «Chevrolet Lacetti», р.н. НОМЕР_2 , рухаючись по вул. Маршала Василевського в м. Миколаєві, поблизу будинку № 57 був зупинений працівниками Управління патрульної поліції в Миколаївській області за порушення правил дорожнього руху. При перевірці документів ОСОБА_2 , реалізуючи свій протиправний умисел, направлений на використання завідомо підробленого документа - посвідчення водія, діючи умисно та усвідомлюючи протиправність своїх дій, достовірно знаючи про те, що вказаний документ є підробленим, надав для перевірки працівникам поліції підроблене посвідчення водія серія та номер НОМЕР_1 , видане 28.07.2022 ТСЦ 8044 на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке не відповідає встановленому зразку аналогічного бланка посвідчення водія, що перебуває в офіційному обігу на території України, так як виготовлене не у відповідності до вимог, які пред`являються до даного виду документів, таким чином використав завідомо підроблений документ.

Таким чином, судом в межах судового розгляду, визначених ст. 337 КПК України, встановлено, що обвинувачений ОСОБА_2 вчинив використання завідомо підробленого документа, тобто скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 358 КК України.

Під час досудового розслідування підозрюваний ОСОБА_2 беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності.

До суду прокурор надіслав обвинувальний акт з клопотанням про його розгляд у спрощеному провадженні, до якого додані: письмова заява підозрюваного ОСОБА_2 від 28.07.2023, складена в присутності захисника ОСОБА_3 , щодо беззаперечного визнання ним своєї винуватості у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 та ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами вчинення кримінального правопорушення, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з частиною другою статті 302 КПК України та згоди з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні; а також матеріали досудового розслідування (кримінального провадження №0000168 від 12.06.2023), у тому числі документи, які засвідчують беззаперечне визнання підозрюваним ОСОБА_2 своєї винуватості.

Розглянувши обвинувальний акт, додані до нього матеріали та матеріали кримінального провадження, суд вважає доведеним, що ОСОБА_2 своїми умисними діями вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 27 та ч. 1 ст. 358 КК України, а саме: пособництво у підробленні посвідчення, та кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 358 КК України, а саме: використання завідомо підробленого документа.

При призначенні покарання суд відповідно до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, обвинувачений вчинив кримінальні правопорушення, які відповідно до ст. 12 КК України є кримінальними проступками, раніше не судимий, є особою похилого віку та досяг пенсійного віку, лікування у лікарів психіатра та нарколога не проходив, за медичною допомогою не звертався.

Обставиною, яка відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання ОСОБА_2 , суд визнає вказане в обвинувальному акті щире каяття. Обставин, які згідно зі ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_2 , судом не встановлено.

Ураховуючи обставини вчинених кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого, який не працює, досяг пенсійного віку, його похилий вік, раніше не судимий, не має негативної характеристики, визнання ним своєї вини, наявність обставини, що пом`якшує покарання, та відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, виходячи з відсутності будь-яких доказів щодо достатнього майнового стану обвинуваченого, який би вказував на можливість призначення йому покарання у виді штрафу, розмір якого відповідно до санкції статей, за якими обвинувачується ОСОБА_2 , з урахуванням його майнового стану та відсутності місця роботи, може бути явно непомірним для нього, вважає за необхідне призначити ОСОБА_2 покарання у виді мінімального строку арешту відповідно до санкцій статей, за якими він обвинувачується, оскільки призначення покарання у виді обмеження волі відповідно до ч. 3 ст. 61 КК України, не застосовується до осіб, які досягли пенсійного віку, та необхідність призначення йому остаточного покарання на підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом часткового складання призначених покарань.

Цивільний позов не заявлявся.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України.

Згідно з ч. 2 ст. 124 КПК України, з обвинуваченого підлягають стягненню на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Заходи забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду міста Миколаєва від 14.06.2023 у справі № 489/2810/23, підлягають скасуванню.

Судом встановлено, що відносно ОСОБА_2 у даному кримінальному провадженні запобіжний захід не застосовувався, у зв`язку з чим суд не вбачає підстав для застосування відносно нього запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.

Керуючись статтями 369-371, 373, 374, 376, 381, 382 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_2 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 та ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, та призначити йому покарання:

- за ч. 5 ст. 27 та ч. 1 ст. 358 КК України у виді арешту на строк один місяць;

- за ч. 4 ст. 358 КК України у виді арешту на строк один місяць.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом часткового складання призначених покарань остаточно до відбуття визначити ОСОБА_2 за сукупністю кримінальних правопорушень покарання у виді арешту на строк один місяць два дні.

Речовий доказ: посвідчення водія на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , № НОМЕР_1 - залишити в матеріалах судового провадження.

Заходи забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду міста Миколаєва від 14.06.2023 у справі № 489/2810/23, - скасувати.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта Миколаївського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України в сумі 1912 (одна тисяча дев`ятсот дванадцять) грн.

Запобіжний захід обвинуваченому до набрання вироком законної сили не застосовувати.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Ленінський районний суд міста Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його оголошення.

Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку не пізніше наступного дня після його ухвалення надіслати учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1