Справа № 128/3340/21
Провадження №11-кп/801/523/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2023 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого-судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 ,

з секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 в режимі

відеоконференції,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Вінниці кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.08.2021 за № 0000449, за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 та прокурора Вінницької окружної прокуратури ОСОБА_9 на вирок Вінницького районного суду Вінницької області від 20.03.2023, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Лука-Мелешківська, Вінницького району Вінницької області, громадянина України, адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 , освіта неповна середня, непрацюючого, раніше судимого,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі строком 3 (три) роки.

На підставі статті 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 02.07.2021 та остаточно ОСОБА_7 призначено покарання у виді позбавлення волі строком 3 (три) роки 1 (один) місяць.

Строк відбуття покарання засудженому ОСОБА_7 вирішено обчислювати з дня ухвалення вироку.

Вирішено питання з речовими доказами та процесуальними витратами.

Судом визнано доведеним, що ОСОБА_7 , маючи ряд незнятих та непогашених судимостей, в тому числі за вироком Вінницького міського суду від 16.02.2016 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, на шлях виправлення не став та вчинив нове кримінальне правопорушення проти власності. Так, 17.08.2021 близько 16 год 00 хв ОСОБА_7 перебував на території домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , де тимчасово проживали ОСОБА_10 та ОСОБА_11 . В цей час у ОСОБА_7 виник раптовий умисел на власне незаконне збагачення шляхом таємного викрадення чужого майна, розміщеного в підсобному приміщенні, що розташоване на території домоволодіння за вищевказаною адресою. Реалізовуючи свій протиправний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, з метою власного незаконного збагачення та заволодіння чужим майном, з корисливих спонукань, розуміючи протиправність своїх дій та суспільно небезпечних наслідків, діючи таємно, ОСОБА_7 проник через незамкнені двері до підсобного приміщення, що розташоване на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , та вчинив крадіжку електричної ланцюгової пили марки «Expert Garden» моделі «YT-4978» в корпусі сіро-зеленого кольору, вартість якої, відповідно до висновку експерта № СЕ-19/102-21/14912-ТВ від 20.10.2021, становить 1583,55 грн. У подальшому ОСОБА_7 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_11 матеріальну шкоду на суму 1583,55 грн.

Крім того, ОСОБА_7 , маючи ряд незнятих та непогашених судимостей, в тому числі за вироком Вінницького міського суду від 16.02.2016 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, на шлях виправлення не став та вчинив нове кримінальне правопорушення проти власності. Так, ОСОБА_7 26.08.2021 близько 18 год 00 хв, володіючи інформацією, що господарі домоволодіння відсутні за адресою: АДРЕСА_2 , прибув до зазначеного домоволодіння з метою вчинити крадіжку майна з будинку, розташованого за даною адресою. Реалізовуючи свій протиправний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, з метою власного незаконного збагачення та заволодіння чужим майном, з корисливих спонукань, розуміючи протиправність своїх дій та суспільно небезпечних наслідків, діючи таємно, через хвіртку зайшов на подвір`я вказаного домоволодіння. Після цього, продовжуючи свій злочинний умисел на заволодіння чужим майном, шляхом демонтажу шибки вікна проник до будинку, з веранди якого вчинив крадіжку належного ОСОБА_10 майна, а саме: електричного тримеру марки «Foresta» моделі «FT-16» в корпусі зеленого кольору, вартість якого, відповідно до висновку експерта № СЕ-19/102-21/14912-ТВ від 20.10.2021, становить 1667,40 грн; велосипеда марки «Mustang», моделі «Sport», вартість якого, відповідно до висновку експерта № СЕ-19/102-21/14912-ТВ від 20.10.2021, становить 1083,33 грн. Після цього ОСОБА_7 через вхідні двері будинку залишив місце вчинення злочину та викраденим розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 2750,73 грн.

В апеляційній скарзі прокурор вказує на неправильне застосування судом кримінального закону при призначенні остаточного покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , а саме ст. 71 КК України, яка не підлягала застосуванню. Прокурор просить змінити вирок суду в частині призначення остаточного покарання, застосувавши ч. 4 ст. 70, ст. 72 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_7 в апеляційній скарзі просить врахувати термін його перебування під вартою.

Заслухавши суддю-доповідача, виступ прокурора на підтримку апеляційної скарги, обвинуваченого та його захисника, які підтримали свою апеляційну скаргу, вивчивши матеріали кримінального провадження та дослідивши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційних скарг з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновок суду про доведеність винності ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, за які його засуджено, відповідає фактичним обставинам справи, обґрунтований та не заперечується в апеляційних скаргах. Також ніким не оспорюється кваліфікація його дій за ч. 3 ст. 185 КК України.

При цьому колегія суддів вважає слушними доводи апелянтів про неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність.

В пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 29.06.1990 «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» та п. 29 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» акцентовано увагу судів на необхідності точного виконання вимог закону про зміст резолютивної частини обвинувального вироку, яка повинна бути викладена чітко та ясно, щоб при виконанні вироку не виникало сумнівів щодо виду та розміру покарання, призначеного судом, та змісту інших рішень, викладених у цій частині вироку. Проте, наведені вимоги залишились поза увагою місцевого суду.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_7 раніше судимий вироком Вінницького апеляційного суду від 26.11.2021 за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк один рік шість місяців.

Кримінальні правопорушення, за які ОСОБА_7 засуджено оскаржуваним вироком, вчинені ним 17.08.2021 та 26.08.2021, тобто до ухвалення попереднього вироку.

Незважаючи на вимоги закону України про кримінальну відповідальність, Вінницький районний суд Вінницької області, призначивши ОСОБА_7 покарання за ч. 3 ст. 185 КК України, обрав неправильний порядок призначення остаточного покарання та застосував ст. 71 КК України, яка в даному випадку не підлягає до застосування.

З огляду на те, що суд першої інстанції при ухваленні вироку не застосував кримінальний закон, а саме ч. 4 ст. 70 КК України, який підлягав застосуванню, колегія суддів вважає за необхідне змінити постановлений у справі вирок в частині призначення покарання.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408, 409 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та прокурора Вінницької окружної прокуратури ОСОБА_9 задовольнити.

Вирок Вінницького районного суду Вінницької області від 20.03.2023 щодо ОСОБА_7 змінити в частині призначеного покарання.

З резолютивної частини вироку виключити вказівку про призначення покарання за сукупністю вироків на підставі ст. 71 КК України.

Вважати ОСОБА_7 засудженим за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України остаточне покарання ОСОБА_7 визначити шляхом часткового складання призначеного покарання та покарання призначеного за вироком Вінницького апеляційного суду від 26.11.2021 у виді 3 (трьох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі, зарахувавши у строк покарання частково відбуте покарання за вироком Вінницького апеляційного суду від 26.11.2021.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4