ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.07.2023 Справа №607/13304/23

м. Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря с/з ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі кримінальне провадження №0001213 від 22 травня 2023 року про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Тернопіль, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Згідно ч.1 ст.2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів», до правоохоронних органів відносяться - органи прокуратури, Національної поліції, служби безпеки, Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, Національне антикорупційне бюро України, органи охорони державного кордону, органи доходів і зборів, органи і установи виконання покарань, слідчі ізолятори, органи державного фінансового контролю, рибоохорони, державної лісової охорони, інші органи, які здійснюють правозастосовні або правоохоронні функції.

Відповідно до ч.2 ст.18 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський на всій території України незалежно від посади, яку він займає, місцезнаходження і часу доби в разі звернення до нього будь-якої особи із заявою чи повідомленням про події, що загрожують особистій чи публічній безпеці, або в разі безпосереднього виявлення таких подій, зобов`язаний вжити необхідних заходів з метою рятування людей, надання допомоги особам, які її потребують, і повідомити про це найближчий орган поліції. При цьому, згідно із ч.10 ст.62 цього ж Закону, поліцейський користується повноваженнями, передбаченими цим законом, незалежно від посади, яку він займає, місцезнаходження і часу.

Згідно ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань вживає заходів, спрямованих на усунення загроз життю та здоров`ю фізичних осіб і публічній безпеці, що виникли внаслідок учинення кримінального, адміністративного правопорушення.

Так, 21.05.2023 о 20:00 год. поліцейський роти №3 УПП в Тернопільській області ДПП ОСОБА_6 спільно із поліцейським УПП в Тернопільській області ДПП ОСОБА_7 заступили на чергування у складі екіпажу «Юпітер 110» у форменому одязі із спецзасобами та табельною вогнепальною зброєю. Цього ж дня, о 22:28 год. на службовий планшет надійшло повідомлення від ОСОБА_8 , про те що ОСОБА_4 , перебуваючи за адресою АДРЕСА_2 , де проживає його колишня дружина, вчиняє бійку, а також пошкодив автомобілі, які знаходяться у дворі будинку.

Прибувши за вказаною адресою, а саме на АДРЕСА_2 , було виявлено заявницю ОСОБА_8 , яка провела поліцейських у двір будинку де знаходився ОСОБА_4 , який одразу почав поводити себе агресивно у сторону працівників поліції, нецензурно виражався та у зухвалому тоні вимагав пояснень причин свого перебування за вказаною адресою.

Надалі, поліцейський УПП в Тернопільській області ДПП ОСОБА_6 зробила зауваження ОСОБА_4 та попросила поводитися спокійніше, на що останній підійшов до неї та штовхнув її обома руками в груди. Побачивши, що ОСОБА_4 вчиняє неправомірні дії відносно ОСОБА_9 , поліцейський УПП в Тернопільській області ДПП ОСОБА_7 підійшов до ОСОБА_4 та зробив йому зауваження з подальшою вимогою дотримуватися дистанції, однак ОСОБА_4 на вказані законні вимоги працівників поліції не реагував та продовжив свою протиправну поведінку, а саме нецензурно виражався в сторону працівників поліції, виганяв їх з двору будинку, в цей момент у ОСОБА_4 виник злочинний умисел спрямований на заподіяння тілесних ушкоджень працівникам правоохоронного органу.

Реалізуючи свій злочинний умисел, 21.05.2023, близько 22:45 год. ОСОБА_4 скоротивши відстань, наблизився до поліцейського роти №3 УПП в Тернопільській області ДПП ОСОБА_7 , та усвідомлюючи, що перед ним знаходиться працівник правоохоронного органу, умисно наніс один удар кулаком правої руки в ділянку лівої половини обличчя ОСОБА_7 , чим спричинив останньому фізичний біль та завдав тілесних ушкоджень у вигляді синця нижньої повіки ока із забиттям м`яких тканин, які за степенем тяжкості відносяться до легкого тілесного ушкодження п.2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень (МОЗ, України, Київ, 1995).

За таких обставин, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.345 КК України, а саме умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу легкого тілесного ушкодження у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

25.07.2023 року між потерпілим ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участю захисника-адвоката ОСОБА_5 , в порядку, передбаченому ст.ст.468, 469, 471 КПК України укладено угоду про примирення.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 зазначив, що розуміє надані йому законом права, наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, визначені п.1 ч.1 ст.473 КПК України, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, яке до нього буде застосоване в результаті затвердження угоди про примирення, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання та просив затвердити вказану угоду про примирення та призначити узгоджене в ній сторонами покарання.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні також просила затвердити угоду про примирення та призначити обвинуваченому обумовлену в ній міру покарання.

Будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце підготовчого судового засідання у даному кримінальному провадженні, потерпілий ОСОБА_7 в таке не з`явився, подав до суду письмову заяву про розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 без його участі, в якій також просив затвердити угоду про примирення, укладену між ним та обвинуваченим та призначити останньому обумовлену в ній міру покарання.

Прокурор Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_3 у судовому засіданні заперечень з приводу затвердження угоди про примирення між потерпілим ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_4 у даному кримінальному провадженні не висловив.

Розглядаючи питання в порядку п.1 ч.3 ст.314 КПК України про затвердження угоди, суд виходить з наступного.

У п.1 ч.3 ст.314 КПК України визначено, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Згідно з ч.5 ст.469 КПК України укладення угоди про примирення може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Відповідно до правил ст.ст.468, 469 КПК України угода про примирення потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

У відповідності до ч.3 ст.474 КПК України, якщо угоди досягнуто під час судового провадження, суд невідкладно зупиняє проведення процесуальних дій і переходить до розгляду угоди.

У зв`язку з наведеним, суд має підстави розглянути дане провадження відповідно до положень ст.473 КПК України.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України тобто, в умисному заподіянні працівникові правоохоронного органу легкого тілесного ушкодження у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

Відповідно до п.п.1-6 ч.7 ст.474 КПК України суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону. Суд відмовляє у затвердженні угоди, якщо умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону.

Так, згідно угоди, обвинувачений ОСОБА_4 добровільно відшкодував завдані кримінальним правопорушенням збитки.

Сторони кримінального провадження також врахували особу обвинуваченого ОСОБА_4 , та передбачені ст.66 КК України обставини, що пом`якшують покарання, а саме: щире каяття, добровільне відшкодування завданих збитків, наявність утриманців, сприяння судовому розгляду, вчинення кримінального правопорушення під впливом тяжких особистих та сімейних обставин, сприяння діяльності ЗСУ, повне визнання ОСОБА_4 вини у вчиненні правопорушення в обсязі, зазначеному в обвинувальному акті.

Вказаною угодою сторони кримінального провадження узгодили покарання, яке повинен понести ОСОБА_4 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України, із застосуванням положень ст.69 КК України у виді штрафу в розмірі 500 (п`ятсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень.

В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`ясненні обвинуваченому ОСОБА_4 .

Покарання, узгоджене сторонами угоди відповідає вимогам ст.ст.50, 65 КК України.

Таким чином, судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам КПК України та КК України, відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, узгоджене сторонами покарання відповідає загальним правилам призначення кримінальних покарань.

Суд, заслухавши пояснення сторін кримінального провадження, переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, при цьому судом встановлено, що обвинувачений повністю усвідомлює зміст угоди про примирення та цілком розуміє свої права, визначені ч.5 ст.474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені п.1 ч.1 ст.473 КПК України.

Підстави для відмови в затвердженні цієї угоди, передбачені ч.7 ст.474 КПК України, відсутні.

Згідно з ч.5 ст.65 КК України, у випадку затвердження вироком угоди про примирення або про визнання вини суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.

Оскільки умови угоди про примирення, її форма та зміст відповідають вимогам КПК України та КК України, дії обвинуваченого вірно кваліфіковані за ч.2 ст.345 КК України як умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу легкого тілесного ушкодження у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, що згідно з положеннями ст.12 КК України відноситься до категорії нетяжкого злочину, враховуючи дані про особу винного, який повністю визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення в обсязі зазначеному в обвинувальному акті, наявність обставин, що пом`якшують покарання, а саме: щире каяття, добровільне відшкодування завданих збитків, сприяння судовому розгляду, вчинення кримінального правопорушення під впливом тяжких особистих та сімейних обставин, наявність утриманців та сприяння діяльності ЗСУ, суд вважає за можливе визнати вказані обставини такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення і дають підстави суду призначити покарання, застосувавши ст.69 КК України, перейшовши до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного у санкції ч.2 ст.345 КК України, яке узгоджено сторонами при укладенні угоди, у виді штрафу в розмірі п`ятсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень.

На думку суду, таке покарання буде цілком справедливим та пропорційним, необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, відповідатиме його меті та не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

Відповідно до вимог ч.1 ст.475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду та призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Таким чином, за наслідками розгляду угоди про примирення під час підготовчого судового засідання у даному кримінальному провадженні, суд, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального закону, врахувавши доводи сторін кримінального провадження, приходить до висновку про наявність правових підстав для прийняття рішення про затвердження угоди про примирення між потерпілим та обвинуваченим, призначення ОСОБА_4 узгодженої сторонами міри покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України та ухвалення обвинувального вироку.

Відповідно до ч.11 ст.182 КПК України, застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу. При цьому застава, внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава, внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Беручи до уваги викладене, враховуючи, що підстав для звернення застави в дохід держави, внесеної за обвинуваченого ОСОБА_4 , судом не встановлено, запобіжний захід у виді застави підлягає скасуванню, а внесена заставодавцем ОСОБА_4 на розрахунковий рахунок ТУ ДСА України в Тернопільській області (банк отримувача ДКСУ м. Київ, рахунок отримувача UA0003454, МФО 820172, код ЄДРПОУ отримувача 26198838) застава за ОСОБА_4 у розмірі 20 (двадцяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 53 680 (п`ятдесят три тисячі шістсот вісімдесят) гривень на підставі ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24.05.2023 року по справі №607/9164/23 та відповідно до квитанції №0.0..2 від 26.05.2023 року, підлягає поверненню заставодавцю ОСОБА_4 , після набрання вироком законної сили.

Окрім цього, на підставі ч.4 ст.174 КПК України слід скасувати арешт на майно, а саме: садову сапу, якою ОСОБА_4 наніс тілесні ушкодження поліцейському УПП в Тернопільській області ДПП ОСОБА_6 , яку було вилучено у ході проведення огляду місця події, за адресою м. Тернопіль, вул. Південна, 15, накладений ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29.05.2023 у справі №607/9437/23, після набрання вироком законної сили.

Речовий доказ: садову сапу, яка згідно постанови слідчого від 22.05.2023 та квитанції №013960 від 25.05.2023 зберігається у камері зберігання речових доказів Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області, слід повернути володільцю ОСОБА_4 , після набрання вироком законної сили.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.100, 124, 182, 368, 369, 374, 475, 476 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про примирення, укладену 25.07.2023 між потерпілим ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участю захисника-адвоката ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні №0001213, відомості про яке 22.05.2023 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України та призначити йому узгоджене сторонами покарання, із застосуванням ст.69 КК України, у виді штрафу в розмірі 500 (п`ятсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень.

На підставі ч.4 ст.174 КПК України скасувати арешт на майно, а саме: садову сапу, якою ОСОБА_4 наніс тілесні ушкодження поліцейському УПП в Тернопільській області ДПП ОСОБА_6 , яку було вилучено у ході проведення огляду місця події, за адресою м. Тернопіль, вул. Південна, 15, накладений ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29.05.2023 у справі №607/9437/23 після набрання вироком законної сили.

Речовий доказ: садову сапу, яка згідно постанови слідчого від 22.05.2023 та квитанції №013960 від 25.05.2023 зберігається у камері зберігання речових доказів Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області, повернути володільцю ОСОБА_4 , після набрання вироком законної сили.

Повернути заставодавцю ОСОБА_4 внесену ним на розрахунковий рахунок ТУ ДСА України в Тернопільській області (банк отримувача ДКСУ м. Київ, рахунок отримувача UA0003454, МФО 820172, код ЄДРПОУ отримувача 26198838) заставу за ОСОБА_4 у розмірі 20 (двадцяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 53 680 (п`ятдесят три тисячі шістсот вісімдесят) гривень на підставі ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24.05.2023 року по справі №607/9164/23 та відповідно до квитанції №0.0..2 від 26.05.2023 року, після набрання вироком законної сили.

Вирок може бути оскаржений до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом 30 днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч.3 ст.394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не подано. У разі її подання вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Головуючий суддяОСОБА_1