Справа № 308/7138/23
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

29.06.2023 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретарки судових засідань ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження № 11-сс/4806/258/23, за апеляційною скаргою, яку подав прокурор Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 03 травня 2023 року, відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СВ Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області, лейтенанта поліції ОСОБА_6 (далі - слідчий), погодженого прокурором ОСОБА_5 (далі прокурор) про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ужгород, Закарпатської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, неповнолітніх дітей на утримані не має, тимчасово не працюючого, раніше судимого вироком Ужгородського міськрайонного суду від 25.01.2023 за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 роки, відповідно до ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання випробуванням з іспитовим строком 2 роки.

Цією ухвалою щодо підозрюваного ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання з покладенням на нього таких процесуальних обов`язків: прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді або суду на їх першу вимогу; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора та суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання або місця роботи, до 26 червня 2023 року, включно.

З матеріалів за клопотанням убачається, що 03 травня 2023 року, до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області звернувся слідчий із погодженим з прокурором клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні передбаченого ч. 4 ст. 185КК України кримінального правопорушення, а саме у таємному викраденні чужого майна, вчиненого в умовах воєнного стану, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років. Слідчий у клопотанні також зазначає, що досудовим розслідуванням здобуті докази у підтвердження підозри, на підставі яких 28 квітня 2023 року ОСОБА_7 висунута підозра, і що необхідність у застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_7 викликана метою забезпечення виконання підозрюваним належної процесуальної поведінки та покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України. Так, на переконання слідчого, існує ризик того, що підозрюваний ОСОБА_7 , перебуваючи на волі, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків, потерпілого у кримінальному провадженні. Вказаний ризик обґрунтовується тим, що досудове розслідування ще триває, тому підозрюваний ОСОБА_7 має реальну можливість спілкуватись зі свідками, зокрема вчиняти погрози, умовляння свідків та потерпілого у кримінальному провадженні, оскільки свідки працюють неподалік місця проживання підозрюваного; також існує ризик знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; вчинити інше кримінальне правопорушення. Крім того, слідчий звертає увагу на те, що ОСОБА_7 , відповідно до вироку Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 25.01.2023, засуджений за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України із призначенням покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, відповідно до ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки. Слідчий у клопотанні вказує і на те, що підозрюваний ОСОБА_7 міцних соціальних зв`язків не має, його майновий стан незадовільний, підозрюваний ніде не працює, тому, на переконання слідчого, інші більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не забезпечать належну процесуальну поведінку підозрюваного, а запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може повною мірою забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_7 .

Слідчий суддя в ухвалі зазначає, що органом досудового розслідування належними та допустимими доказами доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України. Перевіривши доводи клопотання та оцінивши приєднані до нього докази, слідчим суддею встановлено наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме підозрюваний ОСОБА_7 , перебуваючи на волі, може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, враховуючи тяжкість злочину, у вчиненні якого він підозрюється та суворість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим, що оцінені в сукупності з даними про особу підозрюваного. Доводи сторони обвинувачення про існування інших ризиків, наведених у клопотанні, а саме: знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому підозрюється, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, належним чином не обґрунтовані та не знайшли свого підтвердження під час розгляду клопотання. На переконання слідчого судді, слідчим, на підтвердження необхідності застосування відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не надано жодного доказу та не наведено достатніх доводів на обґрунтування застосування саме такого запобіжного заходу. Відтак, оцінюючи доводи сторони обвинувачення про необхідність застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя констатує, що стороною обвинувачення не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризику, передбаченому ст. 177 КПК України. Тому, з огляду на вищенаведене та з урахуванням даних про особу підозрюваного, слідчий суддя вважає, що стороною обвинувачення не доведено на цьому етапі досудового розслідування необхідність застосування відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з метою запобігання ризику переховування від органу досудового розслідування та суду, а тому у задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовлено. Слідчий суддя також дійшов до висновку про необхідність обрання відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання з покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

В апеляційній скарзі прокурор вказує на те, що оскаржувана ухвала є необґрунтованою, незаконною, такою, що підлягає скасуванню. Стверджує, що враховуючи ризики, передбачені ст. 177 КПК України, існування яких підтверджується сукупністю належних та достатніх доказів, зібраних стороною обвинувачення, відносно підозрюваного ОСОБА_7 необхідно обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів. Вважає, що слідчим суддею не достатньо враховано те, що у кримінальному провадженні свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_9 надали показання, у яких вказують на причетність ОСОБА_7 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення. Оскільки вказані свідки працюють неподалік місця проживання підозрюваного ОСОБА_7 , тому існує ризик того, що ОСОБА_7 може незаконно впливати на свідків, відвідуючи місце їхньої роботи та спонукати їх до зміни раніше даних ними показань. Апелянт зазначає, що лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може повною мірою забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_7 . Просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову, якою відносно підозрюваного ОСОБА_7 обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Заслухавши доповідь судді про суть ухвали слідчого судді, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги не має.

Апеляційна скарга розглядаються за відсутності учасників судового провадження, неявка яких, з огляду на положення ст. 405, 422 КПК України, не перешкоджає її розгляду.

Доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість судового рішення колегія суддів відхиляє з таких підстав.

Відповідно до ст. 177 КПК України запобіжні заходи застосовуються з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста в цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України для цього підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 179 КПК України особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти передбаченим статтею 177 цього Кодексу ризикам, крім випадків, передбачених частиною п`ятою ст. 176 цього Кодексу.

Колегія суддів вважає, що висновок слідчого судді місцевого суду про те, що клопотання про застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 подано до суду в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування й відповідає вимогам ст. 184 КПК України, ґрунтується на вимогах закону та змісті викладених у ньому доводів.

При цьому, колегія суддів бере до уваги те, що у провадженні слідчого СВ Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області, лейтенанта поліції ОСОБА_6 знаходиться кримінальне провадження за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, процесуальне керівництво у якому здійснюється прокурорами Ужгородської окружної прокуратури.

Із журналу судового засідання вбачається, що у розгляді клопотання брав участь підозрюваний ОСОБА_7 , що свідчить про дотримання права підозрюваного ОСОБА_7 на захист.

Обґрунтованим є й висновок слідчого судді про те, що органом досудового розслідування доведено наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення. Указаний висновок підтверджується приєднаними до клопотання доказами, зокрема протоколами : прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення, огляду предмета від 31.03.2023, зняття показань технічних засобів, що мають функцію відеозапису від 30.03.2023, допиту представника потерпілого ОСОБА_10 від 06.04.2023 та свідка ОСОБА_11 та іншими матеріалами кримінального провадження, на підставі яких ОСОБА_7 повідомлено про підозру в скоєнні передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України кримінального правопорушення. Погоджуючись з указаним висновком, колегія суддів також бере до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену в п. 175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990, п. 32, Series A, N 182). При цьому, колегія суддів доходить висновку про те, що додані до клопотання докази підтверджують причетність ОСОБА_7 до скоєння кримінального правопорушення, а також підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг вчинити кримінальне правопорушення. Разом із тим, колегія суддів зазначає, що висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінальних проваджень. Також апеляційний суд бере до уваги те, що обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому діяння сторонами кримінального провадження не оспорюється.

При цьому, апеляційний суд обґрунтованим вважає і висновки слідчого судді про те, що органом досудового розслідування доведено існування ризику можливого переховування підозрюваного ОСОБА_7 від органу досудового розслідування та суду.

Одночасно, апеляційний суд обґрунтованим вважає і висновки слідчого судді про те, що органом досудового розслідування не доведено можливого настання ризиків знищення, сховання або спотворення будь-яких із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, в якому підозрюється. Такі ризики не підтверджені будь-якими доказами та фактами, на наявність таких прокурор не посилається в апеляційній скарзі, у зв`язку з чим, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про наявність таких ризиків.

Поряд із цим, апеляційний суд погоджується із висновком слідчого судді про те, що прокурором не наведено яких-небудь відомостей про особу підозрюваного ОСОБА_7 чи його поведінку, які б свідчили про те, що підозрюваний має намір вчинити діяння, які можуть бути розцінені як ризик протиправної поведінки і підпадати під діяння, що можуть призвести до висновку про незаконний вплив на потерпілого, свідка, вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, в якому підозрюється. Погоджуючись із указаним висновком, колегія суддів вважає, що тяжкість покарання, яке може бути призначено ОСОБА_7 , у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення (позбавлення волі на строк від 5 до 8 років), може призвести до настання вищезгаданого ризику. При цьому, колегія суддів зазначає, що сама по собі тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , не може бути безумовною підставою для застосування щодо нього найбільш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки ця обставина повинна братись до уваги у сукупності разом з іншими обставинами.

Разом із тим, апеляційний суд погоджується і з висновками слідчого судді про те, що слідчим та прокурором не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_7 як підозрюваного в кримінальному провадженні, зокрема й запобігти передбаченим ст. 177 КПК України ризику, зокрема переховування від органу досудового розслідування та суду. Погоджуючись з указаним висновком, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя дав належну оцінку наявним у матеріалах кримінального провадження відомостям про особу підозрюваного (має постійне місце проживання, стан його здоров`я). Також апеляційний суд бере до уваги і те, що стороною обвинувачення не надано доказів, які б свідчили про те, що інший, більш м`який, запобіжний захід, ніж тримання під вартою, буде недостатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_7 . Тому, доводи слідчого та прокурора в цій частині апеляційний суд вважає такими, що ґрунтуються на припущеннях, які не підтверджені будь-якими доказами під час розгляду слідчим суддею клопотання.

Апеляційний суд також вважає, що клопотання слідчого та доводи апеляційної скарги прокурора не містять переконливого обґрунтування про наявність у підозрюваного наміру перешкоджати ходу досудового розслідування у такий спосіб, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, буде недостатнім для забезпечення його належної процесуальної поведінки, зокрема й запобіганню будь-яким із визначених ст. 177 КПК України ризикам.

Разом із тим, до апеляційної скарги прокурором не додано доказів, які б свідчили про те, що підозрюваний ОСОБА_7 не виконував чи не виконує покладені на нього процесуальні обов`язки.

На підставі вищенаведеного, колегія суддів вважає, що слідчим та прокурором не доведено, що інший, більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, зокрема особисте зобов`язання буде недостатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки ОСОБА_7 та виконання покладених на нього обов`язків як підозрюваного, а також запобіганню будь-яким із визначених ст. 177 КПК України ризикам.

При прийнятті судового рішення беруться до уваги положення, які містяться у п. п. 3 і 4 ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. Тому, колегія суддів доходить висновку про те, що запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання є достатнім і необхідним для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_7 у кримінальному провадженні.

Доводи апеляційної скарги прокурора про незаконність ухвали слідчого судді, - апеляційний суд, з огляду на наведене вище, відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження та спростовуються наведеними вище обставинами.

Як такі, що не знайшли свого підтвердження та спростовуються наведеним вище, а також будь-яким чином не впливають на висновки слідчого судді про недоведеність неможливості застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, апеляційний суд відхиляє і доводи апеляційної скарги прокурора про те, що лише за допомогою застосування до ОСОБА_7 заходу забезпечення кримінального провадження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення застави, може бути виконане завдання досудового розслідування щодо встановлення та з`ясування всіх обставин вчиненого ним кримінального правопорушення.

На інші доводи в обґрунтування незаконності судового рішення в апеляційній скарзі прокурора не вказується, і таких даних у ході розгляду апеляційної скарги колегією суддів не встановлено.

Колегія суддів також вважає, що слідчим суддею обґрунтовано, з огляду на положення ч. 1 ст. 179 ч. 5 ст. 194 КПК України покладено на підозрюваного ОСОБА_7 обов`язки, передбачені п. п. 1, 3, 4, 8 ч. 5 ст. 194 КПК України, зокрема прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді або суду на їх першу вимогу; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора та суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання або місця роботи, а також відповідно до ч. 7 цієї статті визначено строк їхньої дії, до 26 червня 2023 року, включно

Процесуальних порушень, які б могли слугувати підставами для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.

На підставі вищенаведеного, колегія суддів доходить висновку, що підстав для задоволення апеляційної скарги немає, а ухвала слідчого судді, відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни.

При оцінці доводів апеляційної скарги та прийнятті рішення апеляційний суд бере до уваги те, що на момент розгляду апеляційної скарги строк дії ухвали щодо ОСОБА_7 сплив і така втратила чинність у часі, що розгляд судового провадження неодноразово відкладався, у тому числі у зв`язку з неявкою прокурора на розгляд справи апеляційним судом, що прокурором до апеляційного суду не вносились клопотання, спрямовані на вжиття заходів примусу щодо підозрюваного для забезпечення його участі у розгляді справи.

Приймаючи рішення колегія суддів також бере до уваги положення ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що під час апеляційного розгляду не встановлено фактів, які б могли вплинути на висновки слідчого судді.

Керуючись ст. ст. 176-179, 183, 194, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу, яку подав прокурор ОСОБА_5 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 03 травня 2023 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого, погодженого прокурором, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та обрано щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання з покладенням на підозрюваного таких процесуальних обов`язків: прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді або суду на їх першу вимогу; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора та суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання або місця роботи, до 26 червня 2023 року, включно, - залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й відповідно до ч. 4 ст. 424 КПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: