Справа №: 398/1281/23
провадження №: 1-кс/398/959/23
УХВАЛА

Іменем України

"03" серпня 2023 р. м. Олександрія

Суддя Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , заявника ОСОБА_3 , представника заявника - адвоката ОСОБА_4 розглянувши заяву ОСОБА_3 про відвід судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області ОСОБА_5 від участі в розгляді кримінального провадження №398/1281/23,-

ВСТАНОВИВ:

На розгляді в Олександрійському міськрайонному суді Кіровоградської області перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні за №0000226 від 25.08.2021 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч.1 ст.309 КК України, справа №398/1281/23 (провадження № 1-кп/398/214/23).

В порядку ст. 35 КПК України автоматизованою системою документообігу суду даний обвинувальний акт було розподілено на суддю ОСОБА_5 , що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.03.2023.

02.08.2023 обвинуваченим ОСОБА_3 заявлено відвід головуючому судді у вказаному кримінальному провадженні. В обґрунтування заяви зазначає, що 24.01.2023 ОСОБА_3 звертався до суду зі скаргою на бездіяльність прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, справа №398/277/23 (провадження № 1-кп/398/158/23). Скарга була розподілена на слідчого суддю ОСОБА_5 . Зі змісту вказаної скарги вбачається, що ОСОБА_3 оскаржував бездіяльність уповноваженої особи Олександрійської окружної прокуратури Кіровоградської області, яка полягала у невнесенні відомостей до ЄРДР про кримінальне правопорушення, за його заявою від 22.12.2022, і слідчому судді вже тоді стали відомі усі факти грубого порушення норм діючого законодавства під час досудового розслідування, зокрема, процесуальним керівником - ОСОБА_6 , що є підставою недопустимості повторної участі у кримінальному провадженні. Також він звернувся зі скаргою до Вищої ради правосуддя відносно головуючого судді, що може викликати прискіпливе та одностороннє відношення судді щодо розгляду справи за його незаконним обвинуваченням.

В порядку ст. 35 КПК України автоматизованою системою документообігу суду розгляд заяви про самовідвід було розподілено на суддю ОСОБА_1 , що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу справи між суддями від 02.08.2023.

В судовому засіданні ОСОБА_3 заяву про відвід судді підтримав з підстав, викладених у ній. Просить відвести суддю ОСОБА_5 від розгляду обвинувального акту у кримінальному провадженні за №0000226 від 25.08.2021 за його обвинуваченням. Стверджує, що вона діє виключно в інтерсах сторони обвинувачення. Жодне з його клопотань під час розгляду справи не було задоволено, тому він вбачає до себе прискіпливе ставлення зі сторони суду.

Представник ОСОБА_4 підтримав думку ОСОБА_3 .

Прокурор в судове засідання не з`явився, надав заява про розгляд заяви про відвід судді без його участі, просив залишити її без задоволення.

Від судді ОСОБА_5 надійшла заява про розгляд заяви про відвід без її участі.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до положень ч.ч. 1, 5 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У п. 1 ст. 6 Конвенції зазначено «Кожен має право на справедливий… розгляд його справи…незалежним і безстороннім судом…, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення».

Відвід судді заявлено з підстав визначених п.4 ч.1 ст.75 КПК України, тобто за наявності у обвинуваченого обставин, які викликають сумнів у неупередженості судді та з підств визначених ч.1 ст.76 КПК України, оскільки суддя уже брала участь у кримінальному провадженні під час досудового розслідування у якості слідчого судді.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Згідно ч. 1 ст. 76 КПК України суддя, який брав участь у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, не має права брати участі у цьому ж провадженні в суді першої, апеляційної і касаційної інстанцій, крім випадків перегляду ним в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, яка була постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

Відповідно до ч. 2 ст. 80 КПК України за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчому судді, судді, присяжному, прокурору, слідчому, захиснику, представнику, експерту, представнику персоналу органу пробації, спеціалісту, перекладачу, секретарю судового особами, які беруть участь у кримінальному провадженні може бути заявлено відвід.

Згідно з ч. 1 ст. 21 КПК України кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.

З заяви про відвід вбачається, що ухвалою слідчого судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області ОСОБА_7 від 26.01.2023, справа № 398/277/23, провадження №1-кс/398/158/23, задоволено скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність прокурора, яка полягає у невнесенні до ЄРДР відомостей за його заявою від 22.12.2022.

На думку суду, участь судді ОСОБА_5 , як слідчого судді, при розгляді скарги ОСОБА_3 на бездіяльність прокурора, яка полягає у невнесенні до ЄРДР відомостей за його заявою від 22.12.2022, не є підставою, яка б виключала її участі у розгляді по суті вказаного кримінального провадження, оскільки ні з ухвали слідчого судді від 26.01.2023 року, яка міститься в матеріалах кримінального провадження (а.с.31), ні з заяви про відвід судді не вбачається, що слідчий суддя під час розгляду вказаної скарги надавав оцінку будь-яким обставинам або доказам у кримінальному провадженні №0000226 від 25.08.2021, що могли б перешкоджати/виключати її участь у його розгляді по суті. Окрім того вказане питання вже було предметом судового розгляду 30.03.2023 року (а.с.40), і підстав для самовідводу судді ОСОБА_5 судом не встановлено.

Ще однією з підстав заявлення відводу головуючому по справі судді ОСОБА_8 , стало надсилання до Вищої ради правосуддя скарги щодо порушення суддею засад рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а також порушення правил щодо відводу (самовідводу).

Незалежність і недоторканність суддів в Україні гарантуються статтями 126 та 129 Конституції України, якими визначено, що суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права, вплив на суддю у будь-який спосіб забороняється.

Незалежність судової влади є однією з необхідних передумов належного виконання суддями своїх конституційних функцій із забезпечення дії принципу верховенства права, захисту прав і свобод людини та громадянина, утвердження і забезпечення яких є головним обов`язком держави. Гарантії незалежності та недоторканності суддів, закріплені в Конституції та законах України, є запорукою справедливого, об`єктивного та неупередженого вирішення судових спорів та ухвалення судових рішень відповідно до визначених засад і правил судочинства та норм права без будь-якого стороннього впливу на підставі власної оцінки фактів і доказів згідно із внутрішнім переконанням судді (суддів), а тому порушення цих гарантій у правовій державі є неприпустимим.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 1 грудня 2004 року № 19-рп/2004 положення частини другої статті 126 Конституції України «вплив на суддів у будь-який спосіб забороняється» треба розуміти як забезпечення незалежності суддів у зв`язку із здійсненням ними правосуддя, а також як заборону щодо суддів будь-яких дій незалежно від форми їх прояву з боку державних органів, установ та організацій, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб, фізичних та юридичних осіб з метою перешкодити виконанню суддями професійних обов`язків або схилити їх до винесення неправосудного рішення тощо.

Відповідно до ч. 2 рішення Ради суддів України № 34 від 08.06.2017, наявність скарги щодо судді у провадженні Вищої ради правосуддя, відкриття дисциплінарного провадження за такою скаргою не породжує конфлікту інтересів у діяльності судді щодо розгляду конкретної судової справи. Подання учасником такого судового провадження скарги на дії судді до Вищої ради правосуддя до закінчення судового розгляду справи має ознаки впливу на суд, що передбачає кримінальну відповідальність за статтею 376 Кримінального кодексу України.

Визначаючись щодо наявності підстав для відводу судді необхідно враховувати, що згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини наявність безсторонності має визначатись, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі.

Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (п. 27, 28 і 30 рішення у справі "Фей проти Австрії" (заява від 24.02.1993 №255), п.42 рішення у справі "Веттштайн проти Швейцарії" (заява №33958/96).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 09.11.2006 у справі "Білуха проти України" зазначено, що "у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу й такий ступінь, що свідчать про небезсторонність суду". Стосовно відводу (як права сторони його ініціювати) вказано, що "особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного". Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але "вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими". Отже, не може бути підставою для відводу судді заява, яка містить лише припущення про існування обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності такого судді, не підтверджених жодними належними і допустимими доказами.

Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду, зокрема, в ухвалах від 10.05.2018 в адміністративній справі №800/592/17, від 01.10.2018 в адміністративній справі №9901/673/18 та від 04.10.2018 (провадження №11-429сап18).

Отже, подання такої скарги не дає підстав для висновку про упередженість цього судді стосовно обвинуваченого, під час розгляду кримінального провадження, а тому не може бути підставою для відводу.

З огляду на зазначене, суд вважає, що зазначені заявником обставини в обґрунтування заяви про відвід судді є суб`єктивними, не підтвердженими належними та допустимими доказами та не свідчать про наявність обґрунтованого сумніву щодо упередженості та об`єктивності судді, у зв`язку з чим заява ОСОБА_3 про відвід судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області ОСОБА_5 в кримінальному провадженні №398/1281/23 подана 02.08.2023 не підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 75, 76, 80, 81 КПК України,

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_3 про відвід судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області ОСОБА_5 від участі в розгляді кримінального провадження №398/1281/23, - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1