УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2023 року

м. Київ

справа № 738/1238/22

провадження № 51-5581 ск 23

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Менського районного суду Чернігівської області від 06 квітня 2023 року та ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 25 липня 2023 року щодо останнього,

встановив:

Вироком Менського районного суду Чернігівської області від 06 квітня 2023 року, залишеним без змін ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 25 липня 2023 року, ОСОБА_5 засуджено за ч. 1 ст. 249 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн.

Цивільний позов прокурора в інтересах держави в особі Менської міської ради Корюківського району Чернігівської області задоволено, стягнуто з ОСОБА_5 на користь держави шкоду завдану кримінальним правопорушенням у розмірі 180 183 грн.

Вирішено питання щодо процесуальних витрат, заходів забезпечення кримінального провадження та речових доказів.

За вироком суду ОСОБА_5 визнаний винуватим у тому, що він 06 листопада 2022 року, близько 12 год, на озері Теребень, яке розташоване на відстані 1,5 км від

с. Максаки в бік с. Дубрівка Менської ОТГ Корюківського району Чернігівської області, діючи умисно, без передбаченого законом дозволу, з використанням заборонених засобів лову, а саме трьох сіток зяберних та гумового човна, незаконно виловив рибу загальною вагою 17 кг, чим грубо порушив вимоги п. 3.14 «Правил любительського та спортивного рибальства», затверджених Наказом Державного комітету рибного господарства України від 15 лютого 1999 року № 19, та займаючись таким чином незаконним рибним добувним промислом, спричинив істотну шкоду водним біоресурсам держави на загальну суму 180 183 грн.

У касаційній скарзі захисник, посилаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просить оскаржувані судові рішення скасувати і закрити кримінальне провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку із відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.

В обґрунтування вказує, що диспозиція ч. 1 ст. 249 КК України передбачає відповідність за незаконне зайняття рибним, звіриним або іншим водним добувним промислом, якщо воно заподіяло істотну шкоду. Однак, судами попередніх інстанцій не встановлено істотну шкоду заподіяну кримінальним правопорушенням, інкримінованим ОСОБА_5 , що свідчить про відсутність об`єктивної сторони складу вказаного кримінального правопорушення.

Перевіривши касаційну скаргу та долучені до неї копії судових рішень, суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 2 частини 2 статті 428 КПК України з огляду на таке.

Доводи захисника про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність що полягає у відсутності складу кримінального правопорушення через не встановлення обов`язкової ознаки об`єктивної сторони - істотної шкоди завданої кримінальним правопорушенням є неспроможними з огляду на таке.

За приписами ст. 433 КПК України, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги. При цьому перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

За змістом ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Частиною 1 ст. 249 КК України передбачено відповідальність за незаконне зайняття рибним, звіриним або іншим водним добувним промислом, якщо воно заподіяло істотну шкоду.

При цьому, об`єктивна сторона кримінального правопорушення, передбаченого

ч. 1 ст. 249 КК України характеризується сукупністю трьох ознак: 1) діяння - незаконне зайняття рибним, звіриними або іншим водним добувним промислом; 2) наслідки у вигляді істотної шкоди; 3) причинний зв`язок між діянням і наслідками.

Дане кримінальне правопорушення є злочином з матеріальним складом та вважається закінченим з моменту спричинення істотної шкоди.

Тобто, відповідальність за кримінальне правопорушення, передбачене ст. 249 КК України, настає лише за умови, що діями винної особи заподіяно істотну шкоду. На те, що шкода є істотною, можуть вказувати, зокрема, такі дані: знищення нерестовищ риби; вилов риби в період нересту, нечисленних її видів або тих, у відтворенні яких є труднощі; добування великої кількості риби, водних тварин чи рослин або риби чи тварин, вилов яких заборонено; тощо. Якщо внаслідок вчинених дій істотна шкода не настала, винна особа за наявності до того підстав може нести відповідальність за ч. 3 або ч. 4 ст. 85 КУпАП.

Ця ознака кримінального правопорушення поряд з іншими, визначеними ч. 1 ст. 91 КПК України, підлягає доказуванню в установленому законом порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Відповідно до п. 6 ч. 2 ст. 242 КПК України слідчий або прокурор зобов`язані забезпечити проведення експертизи щодо визначення шкоди довкіллю.

Зі змісту оскаржуваного вироку слідує, що вирішуючи питання про наявність істотної шкоди, як обов`язкової ознаки об`єктивної сторони складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України, місцевий суд керувався висновком експерта № СЕ-19/125-22/9316-ЕЛ від 16 грудня 2022 року, відповідно до якого внаслідок незаконного вилову водних біоресурсів - цінних видів риб: щука -

31 шт., карась сріблястий - 41 шт., плітка - 3 шт. та окунь - 1 шт. за допомогою заборонених знарядь лову, що відбулося 16 листопада 2022 року на озері Теребень, розмір шкоди, завданої навколишньому природному середовищу (державі), складає 180 183 грн. При цьому враховуючи, що на відміну від інших кримінальних правопорушень проти довкілля (ст. 246, 248 КК України), кримінальне правопорушення, передбачене ст. 249 КК України не містить законодавчого визначення «істотної шкоди», місцевий суд керувався приписами постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про злочини та інші правопорушення проти довкілля» та інтегрального кількісного показника істотності шкоди, що зазначений в «Біологічному обґрунтуванні уточнення кількісних показників визначення істотності шкоди, завданої водним біоресурсам внаслідок зайняття незаконним рибним добувним промислом внаслідок зміни законодавчої бази щодо відшкодування збитків за незаконне вилучення водних біоресурсів (на період 2021-2022 роки) за яким істотною шкодою є шкода, розмір якої перевищує 41 293 грн.

З огляду на наведене суд першої інстанції дійшов висновку про наявність у діях ОСОБА_5 складу кримінального правопорушення, передбаченого

ч. 1 ст. 249 КК України, оскільки доведено заподіяння діями обвинуваченого істотної шкоди довкіллю, а тому відхилив посилання сторони захисту на недоведеність матеріалами справи наявності істотної шкоди, акцентувавши увагу на тому, що розмір шкоди завданої довкіллю підтверджено належним засобом доказування - висновком експерта, а питання про те, чи є істотною шкода, заподіяна незаконним водним добувним промислом, у кожному конкретному випадку вирішується з урахуванням кількості, вартості та екологічної цінності здобутих або знищених водних біоресурсів.

Непогодившись зі вироком місцевого суду, захисник звернулась із апеляційною скаргою, у якій серед іншого, заперечувала доведеність істотної шкоди довкіллю, заподіяної діями ОСОБА_5 , які є аналогічні доводам її касаційної скарги. За наслідками апеляційного розгляду, вказану скаргу залишено без задоволення, а оскаржуваний вирок - без змін. При цьому, апеляційний суд проаналізував доводи апеляційної скарги, належним чином їх перевірив, надав достатні відповіді на них, з наведенням мотивів постановленого рішення, з якими погоджується і Верховний Суд.

Мотивуючи власне рішення суд апеляційної інстанції вказав, що стороною обвинувачення на підтвердження наявності істотної шкоди, заподіяної діями ОСОБА_5 , надано ряд документів щодо заподіяних державі збитків, внаслідок незаконного вилову риби 16 листопада 2022 року, зокрема, і висновок експерта № СЕ-19/125-22/9316-ЕЛ від 16 грудня 2022 року.

Окрім цього, відповідно до листа начальника Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства України в Чернігівській області № 47.4-29/870-22, з урахуванням Біологічного обґрунтування уточнення кількісних показників визначення істотності шкоди, завданої водним біоресурсам внаслідок зайняття незаконним рибним добувним промислом внаслідок зміни законодавчої бази щодо відшкодування збитків за незаконне вилучення водних біоресурсів (на період 2021-2022 років) Інституту рибного господарства НААН України, на річці Десна в межах Чернігівської області, істотність шкоди виникає коли збитки складають

2429 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 41 293 грн.

При цьому, згідно розрахунку розміру шкоди заподіяної рибному господарству України 16 листопада 2022 року незаконним виловом риби, який здійснював ОСОБА_5 на озері неподалік с. Максаки Корюківського району Чернігівської області, відповідно до Такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення громадянами України, іноземними громадянами та особами без громадянства цінних видів водних біоресурсів у рибогосподарських водних об`єктах України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.11.2011 № 1209 становить: карась сріблястий -

93 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (1 581 грн) за одну особину, було видобуто 41 шт., що становить 64 821 грн; окунь - 186 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (3 162 грн) за одну особину, було видобуто 1 шт., що становить

3 162 грн; плітка - 92 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (1 564 грн) за одну особину, було видобуто 3 шт., що становить 4 692 грн; щука -

204 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (3 468 грн) за одну особину, було видобуто 31 шт., що становить 107 508 грн.

Водночас, судом враховано місце незаконного вилову риб, термін відновлення рибних ресурсів водойми, а також дозволені добові обсяги вилову риби за умови використання дозволених знарядь лову.

На підставі наведеного апеляційний суд дійшов висновку, що завдані незаконним виловом риби у даному кримінальному провадженні збитки у розмірі 180 183 грн, свідчать про істотність шкоди довкіллю, завданої незаконними діями ОСОБА_5 , з чим погоджується і колегія суддів касаційного суду.

Таким чином, Верховний Суд не вбачає підстав стверджувати про неправильне застосування судами попередніх інстанцій закону України про кримінальну відповідальність за наведеного захисником обґрунтування.

З урахуванням викладеного, обґрунтування касаційної скарги не містить переконливих доводів, які викликають необхідність перевірки їх за матеріалами кримінального провадження, а із касаційної скарги та доданих до неї копій судових рішень вбачається, що підстав для задоволення скарги немає, а тому у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд

постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Менського районного суду Чернігівської області від 06 квітня 2023 року та ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 25 липня 2023 року щодо останнього.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3