Дата документу 24.07.2023
Справа № 496/4836/15-к
1-кп/501/94/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2023 року Іллічівський міський суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

захисників адвокатів ОСОБА_13 та ОСОБА_14 ,

потерпілого ОСОБА_15 ,

обвинуваченого ОСОБА_16 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чорноморську Одеського району Одеської області кримінальне провадження № 00000778 від 06 липня 2015 року за обвинуваченням:

ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Дивізія Татарбунарського району Одеської області, громадянина України, який має середньо-спеціальну освіту, офіційно не працевлаштований, неодружений, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 289, ст. 198 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Формулювання обвинувачення визнане судом доведеним

06 липня 2015 року приблизно о 00.30 годин, ОСОБА_16 з корисливих мотивів, попередньо вступивши у злочину змову з Особою 1, кримінальне провадження відносно якого закрито на підставі п. 5 ч. 1 ст. 284 КПК України, та Особою 2, кримінальне провадження відносно якого виділено в окреме провадження у зв`язку з розшуком на підставі ст. 335 КПК України, направлену на незаконне заволодіння транспортним засобом, та в м. Одеса на вул. М. Грушевського зупинили автомобіль «ВАЗ-21150», номерний знак НОМЕР_1 під керуванням його власника ОСОБА_15 . Реалізуючи злочинний намір, ОСОБА_16 запропонував ОСОБА_15 за 40 гривень підвезти його разом з Особою 1 та Особою 2 до автосалону «Мерседес Центр» розташованому за адресою м. Одеса, вул. Ленінградське (на теперішній час Київське) шосе, 27А. Приїхавши до місця призначення в момент коли ОСОБА_15 зупинив свій автомобіль та очікував розрахунок, ОСОБА_16 направив на нього, заздалегідь приготовлений для вчинення злочину пістолет. ОСОБА_15 , приймаючи дії ОСОБА_16 , Особи 1 та Особи 2, як погрозу застосування насильства небезпечного для його життя та здоров`я, побоюючись здійснення пострілу з направленого на нього пістолету, який він сприйняв за вогнепальну зброю, залишив свій автомобіль «ВАЗ-21150», номерний знак НОМЕР_1 , та втік. Після чого, ОСОБА_16 , Особа 1 та Особа 2, незаконно заволоділи автомобілем «ВАЗ-21150» номерний знак НОМЕР_1 , вартістю 70 000,00 грн та з місця скоєння злочину уїхали.

Крім того, продовжуючи свою злочинну діяльність, 06 липня 2015 року приблизно о 12:00 годин, ОСОБА_16 , із корисливих мотивів, достовірно знаючи, що Особа 2 таємно викрав з переднього сидіння автомобілю «ВАЗ-21150», номерний знак НОМЕР_1 , мобільний телефон - смартфон «iPhone 5S», imei - НОМЕР_2 , що належав потерпілому ОСОБА_15 , маючи намір на збут майна одержаного злочинним шляхом, знаходячись на радіоринку в м. Одеса, вул. Одарія, 3 продав мобільний телефон - смартфон «Iphone 5S», imei НОМЕР_2 ОСОБА_17 .

У зв`язку з розглядом провадження в умовах триваючого карантину з хвороби COVID-19 та в подальшому в умовах воєнного стану внаслідок військової агресії російської федерації відносно України, за згодою учасників судового процесу, з метою їх доступу до правосуддя, судові засідання відбувалися, як з явкою учасників в Іллічівський міський суд Одеської області, так і дистанційно в режимі відеоконференції з Біляївським та Татарбунарським районними судами Одеської області, а також з використанням власних технічних засобів. Такий підхід у розгляді справи забезпечив дотримання процесуальних прав всіх учасників судового процесу у цих виключних умовах та відповідає вимогам ч. 1 ст. 6 Європейської конвенції з прав людини.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_16 частково визнав себе винним у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, та показав суду, що в літку 2015 року відпочивав в барі «Білка» разом з ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , вживав пиво. Пістолет був у Брударя, він передав пістолет йому на вулиці. Пістолет був непрацючий. Брударя та ОСОБА_19 знав по роботі та проживав з ними в одній кімнаті гуртожитку. В трьох вони зупинили «ВАЗ» в якості таксі та ОСОБА_18 йому казав, що в нього є кошти розрахуватись за проїзд. Коли вони приїхали на місце призначення біля «Мерседес центру» виявилося, що у ОСОБА_18 грошей не має. У нього також не було грошей. Вони втрьох сиділи на задньому сидіння автомобіля: ОСОБА_19 за водієм, ОСОБА_18 по центру, він справа, на передньому сидіння ніхто не сидів. Після чого він дістав пістолет, щоб не сплачувати за проїзд, при цьому на водія не направляв. Не пам`ятає що казали потерпілому в цей час. Водій, побачивши пістолет раптово вибіг з автомобіля та почав тікати. Він також вийшов із автомобіля, однак не переслідував потерпілого, а пішов до гуртожитку. Можливо потерпілому показалося, що він його переслідує оскільки шов в тому напрямку що і потерпілий, але у бік гуртожитку. Інші хлопці також розбіглися. Він перший прийшов до гуртожитку, потім прийшов ОСОБА_18 . Він нічого з автомобіля не брав. ОСОБА_20 гуртожитку ОСОБА_18 показав мобільний телефон, який він взяв в автомобілі. Наступного дня поїхали на радіоринок де продали мобільний телефон за 600 грн. Пістолет повернув ОСОБА_18 в гуртожитку.

Дослідивши докази, суд доходить таких висновків.

Винуватість обвинуваченого ОСОБА_16 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, крім його показань, підтверджується дослідженими судом доказами.

Так, потерпілий ОСОБА_15 показав суду, що в нього був автомобіль «ВАЗ-21150», з транзитними номерами. Влітку 2015 року його зупинили три особи, яких він погодився довезти за грошову винагороду не доїжджаючи до супермаркету «Нова лінія», що розташований по Київському шосе в напрямку м. Києва. Хто саме з трьох осіб з ним домовлявся він вже не пам`ятає. Вони у трьох сиділи позаду - ОСОБА_21 сидів справа. Коли він приїхав за місцем призначення та зупинився на узбіччі, ОСОБА_21 витягнув пістолет, перезарядив його та навів на нього. Також йому щось сказали, але він вже не пам`ятає, оскільки пройшло багато часу. Він злякався за своє життя, вибіг з автомобіля, залишивши в автомобілі свій мобільний телефон «iPhone 5S», перебіг на протилежний бік та почав рухатись зворотно в бік ОСОБА_22 , намагаючись зупинити попутній транспорт. Його почав переслідувати ОСОБА_21 , але потім той відстав. Коли він озирнувся, почув як захлопуються двері автомобілю, побачив, як автомобіль від`їжджає в напрямок м. Києва, а на узбіччі нікого не залишилось. Він зрозумів, що всі троє осіб далі поїхали в його автомобілі. Потім він перебіг знов на сторону звідки рушив його автомобіль оскільки там знаходилося придорожнє кафе, де за телефоном викликав працівників поліції. Йому відомо що його автомобіль потрапив у ДТП та в автомобілі був виявлено один труп. Інших осіб на місці ДТП не було. Шкоду йому не відшкодовували, ніхто із обвинувачених не зв`язувався, мобільний телефон «Iphone 5S» не повернули та вартість не відшкодували. Наразі претензій до Лукачинського не має, це він так для себе вирішив.

Свідок ОСОБА_23 показав суду, що на теперішній час працює у відділі диспетчерської служби ГУНП в Одеській області. Щодо обставин події может пояснити те, що в той час у 2015 році він з Цирфою, як працівники міліції (поліції) несли службу по охороні громадського порядку, під час чого отримали орієнтування, що на Київській трасі вчинено злочин, а саме три чоловіка із погрозою застосування зброї заволоділи транспортним засобом. Вони записали орієнтування, місце та модель автомобіля та направилися в тому напрямку відпрацювати по прикметам. Коли виїхали в бік Київського шосе в районі АЗС «Shell» по зустрічній смузі, приблизно в 2-4 км від місця вчинення злочину, ближче до ОСОБА_22 , їхав викрадений автомобіль. Вони через певну відстань розвернулися та під`їхали до цього автомобіля. Включили мигалки та через гучномовець повідомили водію, щоб той здійснив зупинку, оскільки здійснюються заходи щодо розшуку автомобіля. Автомобіль зупинився або дуже повільно рухався, а потім на швидкості став тікати. Вони відразу повідомили черговому, що виявили автомобіль та переслідують його. Водій автомобіля не реагував на червоні сигнали світлофорів. На декілька секунд вони втратили автомобіль з поля зору на перехресті вулиць Грушевського та Пестеля-Паркова у зв`язку з вигином дороги. Подалі, за цим перехрестям вони побачили частини автомобіля, який вони переслідували, який потрапив у ДТП водій не справився з керуванням. Автомобіль було розірвано вщент, виявили один труп, вірогідно це був водій. Обставини свідчили про те, що в автомобілі на час пригоди був тільки водій.

Свідок ОСОБА_24 показав суду, що працював в міліції (поліції) в службі охорони громадської безпеки, разом з ОСОБА_25 , який був старшим екіпажу. Під час чергування отримали орієнтування, що на Київській трасі скоєно злочин - три особи заволоділи транспортним засобом «ВАЗ» з погрозою застосування зброї. Вони на патрульному автомобілі направилися в бік місця скоєння злочину. В районі АЗС «Shell» на зустріч їм рухався автомобіль, який підпадає під орієнтування, який рухався не дуже швидко, у зв`язку з чим вони розвернулися та почали зупинятися. Після включення спецсигналів, машина «ВАЗ» трохи зупинилася, але потім дуже швидко почала рухатися вперед. Вони почали переслідувати цей автомобіль. Потім на певній відстані машина викрадачів відірвалася та заїхала до повороту в далечині та вони втратили її із зору. Коли під`їхали побачили розбитий автомобіль. Викликали швидку та перекрили проїзд. Скільки осіб було в автомобілі не бачив. В тому стані в якому знаходився автомобіль, не могли б вижити інші особи, якщо вони були під час ДТП.

Винуватість обвинуваченого підтверджується також дослідженими судом матеріалами кримінального провадження:

протоколом прийняття заяви ОСОБА_15 від 06 липня 2015 року про вчинене щодо нього кримінального правопорушення (т. 2, а.с. 43, рапорт - 42 , витяг з ЄРДР 36), відповідно до якого зазначив, що троє осіб 06 липня 2015 року, приблизно о 00:30 годин, погрожуючи предметом ззовні схожим на пістолет заволоділи його автомобілем «ВАЗ-21150»;

документами на транспортний засіб «ВАЗ-21150», вартістю 70000,00грн (т. 3, а.с. 44, довідка-рахунок -47);

рапортом працівника міліції ОСОБА_23 від 06 липня 2015 року (т. 2, а.с.48) відповідно до якого 06 липня 2015 року, приблизно о 00:45 год надійшла орієнтировка та викрадений автомобіль «ВАЗ» зеленого кольору з транзитними номерами, який рухався в бік Київської траси. В цей час вони знаходились на вул. Грушевського та прослідували до місця викрадення у напрямку виїзду з Одеси до Києва. На Ленінградському шосе (на теперішній час Київське) вони побачили автомобіль «ВАЗ» темно-зеленого кольору без номерів. Розвернувшись, вони поїхали за даним автомобілем, який по невідомій причині зупинився посеред дороги, без видимих перешкод, неподалік від пішохідного переходу біля АЗС. Автомобіль був затонований, кількість осіб було невідомо. Вони повідомили по рації, що можливо виявили викрадений автомобіль. В цей час автомобіль раптово завівся та почав швидко рухатись, намагаючись втекти він переслідування. При зустрічному світлі фар вони побачили що в транспортному засобі лише водій. Через нетривалий час коли вони проїжджали за перехрестям вулиць Грушевського - Паркова, побачили частини цього автомобіля, який потрапив у ДТП, та неподалік серед уламків транзитні номери. Також на узбіччі лежав труп чоловічої статі;

протоколом слідчого експерименту (відеозапис SMOV0066), за участю потерпілого ОСОБА_26 та захисників обвинувачених, під час якого потерпілий відтворив обстановку та дії обвинувачених щодо заволодіння його транспортним засобом, та показав: місце, де зупинив свій транспортний засіб; сторону, в яку він біг, намагаючись втекти від цих осіб; дії ОСОБА_19 , який сидів позаду нього та намагався вийти з автомобіля, та він сприйняв його дії, як такі що завадять йому покинути автомобіль; дії ОСОБА_16 , який сидів сзаду справа, зокрема що той продемонстрував свій пістолет, та коли він вибіг із автомобіля Лукачинський також вибіг із автомобіля, оббіг спереду машину та побіг за ним, переліз через відбійник посеред дороги; дії ОСОБА_18 , який з автомобіля не виходив та був дуже п`яний; також показав, що коли пробігав біля АЗС там було виключене світло на касі та не було осіб «пістолетчиків» (тайм код - 04:06). Він розумів, що оскільки за ним рухається особа з пістолетом, то він не має часу затримуватись там. Також показав місце звідки він дивився за діями нападників та повідомив, що побачив як його автомобіль почав рухатися з того місця та жодної особи на узбіччі не залишилось (тайм-код - 12:30). При цьому учасники слідчої дії бачили як статисти садилися в автомобіль (чутно розмову слідчого та одного з захисників, яка також коментувала перебіг події (тайм код - 13:30-14:15), які зазначали що з того місця видно і автомобіль, і осіб, які садяться до нього (т.2,а.с.173-176, CD-диск а.с.177);

протоколом слідчого експерименту (відеозапис SMOV0057) за участю Лукачинського та його захисника, під час якого він відтворив події, які відбулися 06 липня 2015 року, та повідомив, що він біля бару «Білка» зупинив автомобіль, водій погодився їх відвезти за 40-50 грн. Приблизно о 01:00 годин він разом з ОСОБА_18 та ОСОБА_19 з бару «Білка» їхали до «Мерседес центру» у напрямку «Клеверного мосту», там не подалік знаходився їх гуртожиток, де вони тимчасово проживали та працювали. Проїхавши якесь АЗС водій зупинився. В цей час він витягнув пістолет та перезарядив його. Побачивши пистолет, водій злякався та вибіг з машини, після чого він також вибіг звідти, перепригнув через відбійник та пішов до гуртожтку. Через деякий час ОСОБА_18 також прийшов до гуртожитку та вони разом стали чекати ОСОБА_19 . Пістолет він взяв в гуртожитку з полиці ОСОБА_18 для самозахисту. Вони сиділи в автомобілі позаду: ОСОБА_19 зліва за водієм, ОСОБА_18 по центру, а він справа. В барі «Білка» він вживав пиво. Псля того як він «згарячі» вибіг з автомобіля, розуміючи, що вчинив поступив погано, втік звідти. Що робили ОСОБА_18 та ОСОБА_19 він не бачив. Бачив, як водій тікав в бік ОСОБА_22 . Потім показав присутнім, як він в автомобілі витягнув пістолет, перезарядив його, водію його не демонстрував, однак той чомусь злякався та втік. Наміру заволодіти автомобілем не мав, лише бажав не розраховуватися за проїзд. Брударь у гуртожитку показав йому мобільний телефон, повідомивши, що взяв його з автомобіля потерпілого. Наступного ранку поїхали на радіоринок, де продали телефон за 600 грн (т.2,а.с.178-181, CD-диск а.с.182);

протоколом слідчого експерименту за участю ОСОБА_18 та його захисника (відеозапис SMOV0055) під час якого ОСОБА_18 відтворив події, які відбулися 06 липня 2015 року, та повідомив, що він відпочивав з друзями ОСОБА_21 та ОСОБА_19 в барі «Білка» вживали алкогольні напої. Потім на таксі поїхали до «Мерседес центру» - неподалік розташований гуртожиток де вони проживали. Весь час в автомобілі він спав-дремав. Прокинувся коли відчув, що машина зупинилася. В машині нікого не було, ні ОСОБА_16 , ні ОСОБА_19 , ні водія. Перейшов дорогу, переліз відбійник та пішов до гуртожитку та ляг спати. Крім того, перед тим як вийти з автомобіля, з боку місця водія лежав мобільний телефон, який він забрав, вирішивши, що покаже Лукачинському, можливо у ОСОБА_19 схожий телефон. На наступний день вони вирішили продати цей мобільний телефон. Поїхали на радіоринок, де ОСОБА_21 продав телефон за 600 грн. Після цього пішли до того ж бару та їх затримали (т.2,а.с.183-186, CD-диск а.с.187);

рапортом працівника поліції ОСОБА_27 від 06 липня 2015 року (т. 2, а.с. 49), відповідно до якого він разом із потерпілим ОСОБА_15 прибули до бару «Білка» у м. Одесі, по вул. Грушевського, та потерпілий впізнав двох осіб, які здійснили на нього напад, заволоділи його транспортним засобом та ці особи були затримані;

постановою прокурора про об`єднання кримінальних проваджень №0000778 від 06 липня 2015 року за ч. 3 ст. 289 КК України та №0001249 від 30 вересня 2015 року за ст. 198 КК України (т. 2, а.с. 39-41);

протоколом огляду місця події з фототаблицею до нього від 06 липня 2015 року (т. 2, а.с.50), щодо події ДТП за адресою: м. Одеса, вул. Грушевського, 27. Автомобіль «ВАЗ-21150», номерний знак НОМЕР_1 , перебуває у понівеченому стані та на узбіччі знаходиться труп (т. 2, а.с. 75 ухвала про арешт майна, 76, 77 постанова слідчого про доручення речових доказів);

матеріалами кримінального провадження №0000491 від 06 липня 2015 року за ч. 2 ст. 286 КК, а саме:

постановою слідчого від 28 вересня 2015 року (т. 2, а.с. 57-58, витяг з ЄРДР - 59) про закриття кримінального провадження №0000491 від 06 липня 2015 року за ч. 2 ст. 286 КК України у зв`язку зі смертю водія ОСОБА_28 ;

протоколом огляду місця пригоди зі схемою ДТП (т. 2, а.с. 60-66);

протоколом пред`явлення трупу для впізнання (т. 2, а.с. 67-70), відповідно до якого ОСОБА_29 впізнала її сина ОСОБА_28 ;

протоколом огляду місця події за участю ОСОБА_16 (т. 2, а.с. 73-74), відповідно до якого було проведено огляд кімнати №2 на другому поверху гуртожитку ТОВ «Лаванда», який розташований в с. Усатово 462км+ 500 м, де виявлено та вилучено паспорти ОСОБА_16 та ОСОБА_28 ;

ухвалою на арешт майна, яке вилучено підчас проведення обшуку під час затримання ОСОБА_30 - мобільного телефону «Samsung», який належав померлому ОСОБА_28 (т. 2, а.с. 78);

протокол огляду мобільного телефону «Samsung» від 10 серпня 2015 року (т. 2, а.с. 79, постанова про долучення до матеріалів кримінального провадження в якості речового доказу 80, 81) відповідно до якого слідчим оглянуто телефонну книгу контактів та з`єднань;

протокол огляду мобільних телефонів «Samsung» та «Nokia» від 18 серпня 2015 року, які були вилучені у ОСОБА_31 під час затримання (т. 2, а.с. 83, постанова про долучення до матеріалів кримінального провадження в якості речового доказу а.с. 84, 85, ухвала про арешт а.с. 82) відповідно до якого оглянуто телефонні книги контактів та з`єднань;

висновок експерта №72у від 27 липня 2015 року (т. 2, а.с. 87-92, 86 - постанова), відповідно до якого на поверхні об`єктів, наданих на дослідження керма автомобіля та по верхньої частини важеля перемикача коробки передач, вилучених при огляді місця події по факту ДТП АДРЕСА_2 , слідів папілярних узорів придатних до ідентифікації не виявлено;

протоколом затримання ОСОБА_16 в порядку ст. 208 КПК України від 06 липня 2015 року (т. 2, а.с. 93-95), під час якого у ОСОБА_16 вилучено мобільні телефони «Samsung» та «Nokia», флеш-карту, пістолет чорного кольору з написом «made in China, Airsoft gun», які долучені до матеріалів кримінального провадження в якості речових доказів (т. 2, а.с. 96, 97);

висновком експерта №455-Б від 21 серпня 2015 року (т. 2, а.с. 101-106, 98- постанова), відповідно до якого наданий на дослідження предмет, схожий на пістолет, вилучений в ході особистого огляду ОСОБА_16 не відноситься до категорії вогнепальної зброї є страйкбольним (спринговим, пружинним) пістолетом, калібру 6 мм, виготовленим промисловим способом, іноземного виробництва; деталі і механізми представленого на дослідження пістолета взаємодіють правильно, вирішити питання про придатність для стрільби на час дослідження не надається можливим в зв`язку з відсутність метальних снарядів (полімерних кульок). В конструкцію наданого на дослідження пістолета зміни, не передбачені заводом виробником не вносилися. Вирішити питання: «Чи проводилися постріли зі зброї після останнього чищення?», не надається можливим в зв`язку з тим, що в наданому пістолеті використовується інерційна сила стиснутої пружини для придання прискорення метальному снаряду, а не пороховий метальний заряд, який залишає сліди;

постановою прокурора Біляївської прокуратури Одеської області від 01 жовтня 2015 року (т. 2, а.с. 114-115) про закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_28 у зв`язку зі смертю п. 5 ч. 1 ст. 284 КК України;

протоколом огляду предмету CD-диску з відеозаписом з камер відеоспостереження приміщення бару «Білка» (т. 2, а.с. 170, 171 постанов про доручення до матеріалів кримінального провадження речового доказу, а.с. 172 диск), відповідно до якого ОСОБА_16 ОСОБА_32 та ОСОБА_28 в період часу з 21:45 год до 22:10 (на відеозаписі час вперед: 22:45 та 23:10, відповідно) разом відпочивали у барі «Білка»;

Висновки суду щодо аналізу доказів.

Судом звернуто увагу на протиріччя які містяться в слідчих експериментах за участю ОСОБА_16 та Особи 2, показаннями ОСОБА_16 під час судового розгляду та наявними в матеріалах доказами.

На думку суду, заволодіння автомобілем потерпілого відбулося, в тому числі завдяки активної участі ОСОБА_33 з використанням пістолету, як засобу залякування ОСОБА_15 .

Твердження ОСОБА_16 про те, що він не намагався використати пістолет як засіб залякування потерпілого для заволодіння майном (автомобілем, мобільним телефоном), а для досягнення мети безоплатного проїзду, спростовується показаннями потерпілого та фактичними обставинами злочину, які встановлені судом.

Також твердження ОСОБА_16 про те, що він в дійсності не переслідував потерпілого, а тільки рухався в тому же напрямку що і ОСОБА_15 , але фактично прямував до свого місця проживання в гуртожитку, суд оцінює критично, як намагання обвинуваченого штучно створити уяву у його непричетності щодо подальших дій відносно потерпілого та його майна, та сприймається судом як намагання обвинуваченого ухилитися від відповідальності за скоєне.

Факт заволодіння автомобілем підтверджується поведінкою ОСОБА_33 в салоні автомобіля; відсутністю його та Особи 1, Особи 2 на узбіччі в момент від`їзду автомобіля від місця де автомобіль покинув потерпілий; особливістю руху автомобіля під час виявлення його працівниками поліції та перед початком гонитви, подальшою ДТП за участю одного з нападників.

Сукупний аналіз цих доказів привів суд до висновку, що ОСОБА_34 разом з Особою 2 покинули автомобіль коли побачили поліцейський (міліцейський) автомобіль.

Такий висновок не є версією яка найбільш влаштовує сторону обвинувачення, а є єдиною реальною при цих обставинах та підтверджується вищевикладеними доказами.

Таким чином, суд в межах пред`явленого обвинувачення вважає, що ОСОБА_16 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 289 КК України, а саме: незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я потерпілого.

Крім того, суд в межах пред`явленого обвинувачення вважає, що ОСОБА_16 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 198 КК України, а саме: заздалегідь необіцяний збут майна, одержаний злочинним шляхом за відсутності ознак легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом.

Висновки суду щодо покарання яке підлягає застосуванню до обвинуваченого.

Дослідивши дані про особу обвинуваченого, суд встановив, що він раніше не судимий (т. 2, а.с. 117), характеризується посередньо за місцем проживання (т. 2, а.с. 118).

Обставин, що обтяжують або пом`якшують покарання обвинуваченого, судом, з урахуванням меж пред`явленого йому обвинувачення згідно обвинувального акту, не встановлено.

Вказана в обвинувальному акті обтяжуюча обставина вчинення злочину обвинуваченим, як особою яка перебувала у стані алкогольного сп`яніння, підлягає виключенню, як така, що документально не підтверджена.

При призначенні обвинуваченому покарання, необхідного та достатнього для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують його покарання, характер та ступінь його участі у вчиненні кримінальних правопорушень, та вважає, що йому має бути призначене покарання у виді позбавлення волі. У застосуванні додаткового покарання у виді конфіскації майна підстав судом не вбачається. Прокурор та потерпілий також не наполягали на застосуванні цього додаткового покарання.

За тих самих підстав суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливі лише в ізоляції від суспільства.

Відповідно до ст. 198 КК України за заздалегідь необіцяний збут майна, одержаний злочинним шляхом за відсутності ознак легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом, передбачено покарання: арешт на строк до шести місяців або обмеження волі на строк до трьох років, або позбавлення волі на той самий строк.

Відповідно до ч. 4 ст. 12 КК України нетяжким злочином (на час вчинення злочину середньої тяжкості) є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше п`яти років.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки : п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину (на час вчинення злочину середньої тяжкості).

Враховуючи, що з моменту вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 198 КК України 06 липня 2015 року, минуло більше п`яти років ОСОБА_16 підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за його вчинення.

Суд вважає за необхідне застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, що, на думку суду, обґрунтовується наявністю ризиків того, що обвинувачений може переховуватись від суду (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК), вчинити інше кримінальне правопорушення (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК), що підтверджується тяжкістю покарання, яке йому призначається судом, засудженням його за вчинення декількох кримінальних правопорушень.

При цьому судом приймається до уваги вік обвинуваченого та задовільний стан його здоров`я, незначну міцність його соціальних зв`язків в місті його постійного проживання, відсутність в нього родини та утриманців, відсутність у нього постійного офіційного місця роботи, відсутність у нього судимостей.

Суд також вважає, що під час вирішення питання про залік досудового тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_16 слід керуватись правовим висновком, викладеним в постанові Великої палати Верховного суду від 29 серпня 2018 року (справа №663/537/17, провадження №13-31кс18), відповідно до якого:

якщо особа вчинила кримінальне правопорушення до 20 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону України від 26 листопада 2015 року №838-VIII «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання», в силу як прямої, так і зворотної дії кримінального закону в часі, тобто з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі

якщо особа вчинила злочин, починаючи з 21 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону України від 18 травня 2017 року №2046-VIII «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення», з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно) і щодо неї продовжували застосовуватися заходи попереднього ув`язнення після 21 червня 2017 року, тобто після набрання чинності Законом №2046-VIII, то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону №838-VIII. В такому разі Закон №838-VIII має переживаючу (ультраактивну) дію. Застосування до таких випадків Закону №2046-VIII є неправильним, оскільки зворотна дія Закону №2046-VIII як такого, що «іншим чином погіршує становище особи», відповідно до ч. 2 ст. 5 КК України не допускається ст. 72 КК України в редакції Закону №2046-VIII (пряма дія Закону №2046-VIII).

За таких обставин, під час вирішення питання про залік досудового тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_35 слід керуватись ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону №838-VIII, тобто з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, оскільки він вчинив кримінальні правопорушення до 20 червня 2017 року, а саме 06 липня 2015 року.

Таким чином, обвинуваченому ОСОБА_16 слід зарахувати до строку покарання строк його попереднього ув`язнення, а саме знаходження його під вартою під час досудового розслідування та судового розгляду з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі за період з 06 липня 2015 року (т. 2, а.с. 93-95) по 08 липня 2015 року (ухвала слідчого судді Біляївського районного суду Одеської області від 08 липня 2015 року про відмову в задоволенні клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою) та з моменту фактичного затримання обвинуваченого ОСОБА_16 у зв`язку зі зміною запобіжного заходу до набрання даним вироком законної сили.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не подавався.

Процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта, підлягають стягненню з обвинувачених на користь держави на підставі ч. 2 ст. 124 КПК України.

Питання щодо речових доказів судом вирішується відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368-374 КПК України,

У Х В А Л И В :

Визнати ОСОБА_16 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 198 КК України, призначити йому покарання у виді 1 року позбавлення волі, та відповідно ч. 5 ст. 74 КК України звільнити від призначеного покарання, у зв`язку із закінченням строку давності, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України.

Визнати ОСОБА_16 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України, і призначити йому покарання у виді 8 років позбавлення волі без конфіскації майна.

Обрати стосовно обвинуваченого ОСОБА_16 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_16 обчислювати з моменту його фактичного затримання, у зв`язку з обранням йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за даним вироком суду.

Зарахувати обвинуваченому ОСОБА_16 , відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України від 26 листопада 2015 року №838-VIII), в строк покарання строк його попереднього ув`язнення, а саме знаходження його під вартою під час досудового розслідування з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі за період з 06 липня 2015 року по 08 липня 2015 року, та з моменту його фактичного затримання, у зв`язку з обранням йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за даним вироком суду, до набрання вироком законної сили.

Арешти, накладені Біляївським районним судом Одеської області від 08 липня 2015 року у даному кримінальному провадженні скасувати.

Речові докази: CD-диски залишити в матеріалах кримінального провадження; автомобіль «ВАЗ-21150», номерний знак НОМЕР_1 та його деталі залишати власнику; змиви, пістолет - знищити; мобільні телефони, флеш-накопичувач залишити власникам.

Процесуальні витрати у розмірі 1288,98 грн стягнути з обвинуваченого ОСОБА_16 на користь держави.

Виконання вироку в частині взяття ОСОБА_16 під варту доручити відділу поліції №2 Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області та відділу поліції № 1 Одеського РУП № 2 ГУНП в Одеській області, направити зазначеним відділам поліції копію цього вироку до виконання.

Вирок може бути оскаржено до Одеського апеляційного через Іллічівський міський суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченим та прокурору.

Копію судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя