ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2023 року

м. Хмельницький

Справа № 676/7843/19

Провадження № 11-кп/4820/525/23

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому та в режимі відеоконференції матеріали об`єднаного кримінального провадження №676/7843/19 (1-о/689/1/23), за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 08 червня 2023 року,

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_7 звернувся з заявою про перегляд вироку Хмельницького обласного суду від 23 грудня 1998 року за нововиявленими обставинами.

В обґрунтування заяви ОСОБА_7 вказував, що він у процесі ознайомлення з матеріалами справи встановив обставини, які не були відомі суду при ухваленні вироку. А саме, судом не досліджено 15-й том, оскільки він з`явився після винесення вироку. Також порушено його право на захист, оскільки ні він, ні його захисник не брали участь в судовому засіданні під час розгляду кримінального провадження Верховним Судом України.

У зв`язку з цим просив скасувати вирок Хмельницького обласного суду від 23 грудня 1998 року, постановити відносно нього виправдувальний вирок або повернути кримінальну справу па додаткове розслідування.

Крім того, 13 квітня 2022 року ОСОБА_7 звернувся до Ярмолинецького районного суду Хмельницької області з клопотанням про зупинення виконання вироку та зміну запобіжного заходу.

У клопотанні ОСОБА_7 , просив з врахуванням введення в Україні воєнного стану та його двадцятип`ятирічного тюремного ув`язнення, а також бажання виконувати громадянський обов`язок із захисту держави, зупинити виконання зазначеного вироку, обрати відносно нього запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання або особистої поруки, поклавши відповідні обов`язки, які не стануть перешкодою у виконанні ним громадянського обов`язку щодо захисту держави як військовослужбовця.

Як додаток до вказаного клопотання, 18 квітня 2022 року до місцевого суду надійшло клопотання голови Хмельницького відділення ГО «Майдан-громадський контроль» про передачу засудженого ОСОБА_7 па поруки членам вказаної організації, мотивуючи тим, що матеріали справи місять низку суперечностей, які викликають сумнів у доведеності вини ОСОБА_7 , який є особою похилого віку, не представляє суспільної небезпеки і гідний перебувати на волі.

Ухвалою місцевого суду від 07 жовтня 2022 року матеріали кримінального провадження за заявою ОСОБА_7 про перегляд вироку за нововиявленими обставинами об`єднано з матеріалами провадження за його клопотанням про зупинення виконання вироку та зміну запобіжного заходу.

Ухвалою Ярмолинецького районного суду від 08 червня 2023 року заяву засудженого ОСОБА_7 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Хмельницького обласного суду від 23 грудня 1998 року залишено без задоволення, у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про направлення справи на додаткове розслідування та зупинення виконання вироку відмовлено.

Клопотання ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу на особисте зобов`язання або особисту поруку залишено без розгляду.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_8 залишено без розгляду.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 просив скасувати ухвалу Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 08 червня 2023 року та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Уважав, що вказане судове рішення є незаконним, необґрунтованим та винесено незаконним складом суду.

Посилався на те, що судом першої інстанції не було всебічно та об`єктивно досліджено обставини, на які він звертав увагу.

Зазначав, що коли при судовому розгляді вбачається, що доводи засудженого про застосування до нього незаконних заходів не позбавлені підстав і суд може їх перевірити, справа підлягає поверненню на додаткове розслідування з мотивів однобічності, неповноти чи необ`єктивності проведеного дізнання або попереднього слідства з вказівкою про необхідність перевірки такої заяви прокурором.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду з викладом змісту оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційної скарги; засудженого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 на підтримання апеляційної скарги; прокурора ОСОБА_5 в заперечення апеляційної скарги; перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про таке.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Глава 34 КПК України визначає підстави та порядок здійснення провадження за нововиявленими обставинами, строки звернення й вимоги до заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.459 КПК України судові рішення, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Так, нововиявленими обставинами визнаються: штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок; скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути; інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.

Необхідним при перегляді рішень судів за нововиявленими обставинами є дотримання принципу юридичної визначеності, про що неодноразово наголошував у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, зокрема у справі «Желтяков проти України», який вимагає щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їх рішення не ставилось під сумнів. Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного й обов`язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру.

Під нововиявленими обставинами розуміють встановлені розслідуванням або вироком суду, що набрав законної сили, і викладені у заяві учасників судового провадження юридичні факти, які знаходяться в зв`язку з елементами предмета доказування у кримінальній справі і спростовують їх через невідомість та істотність висновків, що містяться у вироку, як такі, що не відповідають об`єктивній дійсності.

Обов`язковою умовою розгляду справи за нововиявленими обставинами є те, що обставини, які наводяться як підстава для поновлення справи, повинні бути абсолютно новими, раніше невідомими слідчим органам, суду, самому засудженому, що в матеріалах справи не висвітлені і потребують окремого розслідування.

Нововиявлені обставини характеризуються такими ознаками, як їх невідомість суду з причин, від нього незалежних; їх істотне значення для провадження; їх наявність в об`єктивній дійсності до ухвалення вироку; неможливість урахування під час провадження у справі та ухвалення вироку в зв`язку з їх невідомістю судові; їх відкриття тільки після вступу вироку у закону силу.

Тобто, необхідно наявність двох умов для визнання обставини нововиявленою. Це обставини, які об`єктивно існували на момент вирішення кримінального провадження та не були відомі і не могли бути відомі на той час суду та хоча б одній особі, яка брала участь у справі.

Роль суду при перегляді судового рішення за нововиявленими обставинами зводиться лише до встановлення наявності таких обставин, оцінки їх з точки зору істотності для даної конкретної справи, їх дослідження та прийняття відповідного рішення. Однак, суд не уповноважений збирати докази існування нововиявлених обставин, в тому числі шляхом переоцінки вже досліджених доказів, лише на підставі припущення сторони кримінального провадження про існування таких обставин та доказів, що їх підтверджують.

Вироком Хмельницького обласного суду від 23 грудня 1998 року ОСОБА_7 засуджено за ч.ч.5,6 ст.19, п.п. а.г ст.93, ст.69, ч.3 ст.155-6 КК України, із застосуванням ч.42 КК України, до покарання у виді смертної кари розстрілу з конфіскацією всього належного йому майна.

Ухвалою Хмельницького обласного суду від 21 червня 2000 року у вирок судової колегії в кримінальних справах від 23 грудня 1998 року щодо ОСОБА_7 внесено зміни, призначене йому покарання за ч.6 ст.19, п. а.г ст.93 КК України у виді смертної кари розстрілу замінено на довічне позбавлення волі. Ухвалено вважати ОСОБА_7 засудженим за ч.6 ст.19, п. а.г ст.93, ст.69. ч.3 ст.155-6 КК України, із застосуванням ч.42 КК України, до довічного позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому на праві особистої власності майна.

Вирок набрав законної сили, засуджений ОСОБА_7 відбуває покарання в Державній установі «Вінницька установа виконання покарань №1».

У даній заяві засуджений ОСОБА_7 посилався на наступні обставини, які не були враховані при ухваленні вироку: 1) відсутність тому №15 при дослідженні матеріалів кримінального провадження під час розгляду справи судом першої інстанції: 2) порушено його право на захист, оскільки ні він, ні його захисник не брали участь в судовому засіданні під чає розгляду кримінальної справи Верховним Судом України.

Зокрема, засуджений вказував, що під час розгляду справи судом першої інстанції, ні йому, ні суду, не було відомо про наявність тому №15, суд не досліджував докази, що містяться в ньому, в тому числі, які вказують на його алібі, що саме по собі істотно впливає на правильність прийнятого рішення.

Суд першої інстанції обґрунтовано зазначив, що під час розгляду справи відносно ОСОБА_7 . Хмельницьким обласним судом як судом першої інстанції, зокрема, під час дослідження письмових доказів, не досліджувалися письмові докази тому №15.

Як пояснив в судовому засіданні ОСОБА_7 , вказаний том був відсутній в матеріалах кримінальної справи на час винесення вироку, його було виявлено в серпні 2017 року в Державному архіві Хмельницької області, з того часу ним було порушено питання про перегляд вироку за нововиявленими обставинами.

За клопотанням засудженого ОСОБА_7 та його захисника в судовому засіданні були оголошені матеріали тому 15 кримінальної справи №2-39, а саме, матеріали виконаного клопотання, які надійшли з Латвії. Вказані документи носять фінансово-господарський характер. При цьому засудженим ОСОБА_7 не зазначено про наявність жодних нововиявлених обставин у вказаних документах. Судом не встановлено, що вони спростовують факти та мотиви, викладені у вироку Хмельницького обласного суду від 23 грудня 1998 року.

Щодо нової оцінки наявних у матеріалах доказів, про що неодноразово клопотав засуджений, то це не належить до повноважень суду тієї самої інстанції при здійсненні перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами.

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 28 квітня 2021 року у справі №203/1981/19, процедура перегляду судових рішень за нововиявленими обставинами за своєю правовою природою не є повторним розглядом справи по суті, повторною апеляцією чи касацією, вона не передбачає нового встановлення фактичних обставин кримінального провадження та усунення суперечностей у доказах. У цьому випадку суд лише перевіряє наявність передбачених у ч.2 ст.459 КПК України обставин та надає оцінку тому, чи могли вказані обставини, що не були відомі суду на час розгляду справи, вплинути на правильність рішення суду, яке належить переглянути.

Таким чином, в ході розгляду судом не встановлено обставин, які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку.

Зокрема, ОСОБА_7 у заяві про перегляд вироку за нововиявленими обставинами вказував, що мають місце докази, які підтверджують його алібі на момент вчинення злочину, а тому він незаконно засуджений. Однак, під час усього розгляду справи доказів алібі засудженого судом не було встановлено.

У зв`язку з вищевикладеним, колегія суддів приходить до висновку про те, що засудженим ОСОБА_7 і його адвокатом ОСОБА_6 не наведено тих обставин, які б могли вплинути на судове рішення, але не були відомі та не могли бути відомі суду та особі, яка звертається із заявою, під час судового розгляду з посиланням на обставини, що підтверджуються наявністю нововиявлених обставин.

Доводи, викладені в заяві про перегляд вироку за нововиявленими обставинами, зводяться в основному до незгоди з вироком Хмельницького обласного суду від 23 грудня 1998 року, що відповідно до вищевказаного не є підставою для перегляду вироку відносно ОСОБА_7 за нововиявленими обставинами.

Окрім того, заявник в судовому засіданні вказував на те, що під час досудового розслідування до нього застосовувались недозволені методи розслідування, у зв`язку з чим було порушено кримінальне провадження.

Установлено, що постановою слідчого ТУ ДБР розташованого у місті Хмельницькому від 28 березня 2023 року кримінальне провадження №0001243 від 20 лютого 2018 року за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.365, ч.2 ст.365, ч.1 ст.371, ч.1 ст.396, ч.1 ст.372, ч.1 ст.127, ч.1 ст.374 , ч.1 ст.364 КК України було закрито у зв`язку з відсутністю в діянні працівників прокуратури Хмельницької області та Управління МВС в Хмельницькій області складу вказаних кримінальних правопорушень.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком про те, що на час розгляду судом заяви про перегляд вироку за нововиявленими обставинами, не надано передбачених ч.4 ст.459 КПК України документів, що свідчать про зловживання слідчого, прокурора чи під час кримінального провадження.

При цьому, як вироком Хмельницького обласного суду, так і ухвалою Верховного Суду України надано детальну оцінку правильності кваліфікації вчинених засудженим діянь за ст.19 ч.ч.5,6, ст.93 п.п. а,г ст.69, ст.155-6 ч.3 КК України (редакції 1960 року), а посилання на наявність доказів, які не досліджувалися судом першої інстанції, не спростовують винуватості ОСОБА_7 у вчиненому і не впливають на правильність кваліфікації вчиненого засудженим діяння.

Щодо обставини, на яку засуджений посилається як на нововиявлену, а саме те, що було порушено його право на захист, оскільки ні він, ні його захисник не брали участь в судовому засіданні при розгляді справи Верховним Судом України, то вона не належить до нововиявлених обставин.

Вичерпний перелік обставин, які можуть бути визнані нововиявленими, зазначено у ч.2 ст.459 КПК України.

Таким чином, судом першої інстанції обґрунтовано не встановлено порушення права ОСОБА_7 на захист під час розгляду справи в касаційному порядку.

Колегія суддів вважає, що у заяві немає обґрунтованого посилання на будь-який пункт ч.2 ст.459 КПК України, зокрема, щодо обґрунтування з посиланням на обставини, що підтверджують наявність нововиявлених обставин.

Отже, у даному провадженні на теперішній час відсутні підстави для здійснення кримінального провадження за нововиявленими обставинами.

Відповідно до вимог п.5 ч.2 ст.462 КПК України у заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами зазначаються, зокрема, обґрунтування з посиланням на обставини, що підтверджують наявність нововиявлених обставин, та зміст вимог особи, яка подає заяву, до суду.

Всі обставини вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення були досліджені у сукупності з іншими доказами та їм надана належна правова оцінка при постановленні вироку та перевірені під час касаційного перегляду даного кримінального провадження.

Положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод становлять частину українського законодавства, а одна з основних засад кримінального провадження вимагає, щоб кримінальне процесуальне законодавство України застосовувалося з урахуванням практики ЄСПЛ (ч.5 ст.9 КПК України).

Важливо не порушувати балансу між можливістю переглянути судове рішення за нововиявленими обставинами і принципом юридичної визначеності, який є складовою верховенства права. Принцип юридичної визначеності вимагає серед іншого, що якщо суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не повинно братись під сумнів. Юридична визначеність передбачає повагу до принципу res judicata, що є принципом остаточності рішень. Цей принцип наголошує, що жодна сторона не повинна вимагати перегляду остаточного і обов`язкового судового рішення лише з метою повторного слухання та ухвалення нового рішення у справі.

Право на справедливий судовий розгляд, гарантований пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, належить розуміти в контексті преамбули цієї Конвенції, яка проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.

У справі «Пономарьов проти України» ЄСПЛ вказав про необхідність розуміння права на справедливий розгляд судом з урахуванням принципу юридичної визначеності, який є одним із аспектів верховенства права. В цьому рішенні ЄСПЛ тлумачить гарантії пункту 1 статті 6 Конвенції в контексті того, що «Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру …».

Отже, принцип юридичної визначеності вимагає поваги до остаточного рішення суду і жодна сторона не має права вимагати перегляду цього рішення лише з однією метою домогтися повторного розгляду та ухвалення нового рішення у справі, що має місце в даному випадку.

Наведені у заяві засудженим ОСОБА_7 підстави перегляду вироку за нововиявленими обставинами, що зводяться до переоцінки доказів, які вже досліджувались судом, суперечить положенням п.1 ч.1 ст.7 КПК України, зокрема, такій засаді кримінального провадження, як верховенство права, яка передбачає принцип юридичної визначеності, відповідно до якого, якщо суди остаточно вирішили справу, їхнє рішення не повинно братися під сумнів, жодна із сторін не повинна вимагати перегляду остаточного і обов`язкового судового рішення лише з метою повторного слухання та ухвалення нового судового рішення.

Разом з тим, обставин, вичерпний перелік яких викладено у ч.2 ст.459 КПК України, що могли вплинути на судове рішення, та які існували, але не були відомі суду першої інстанції та особі, яка звертається, на час винесення вироку, засудженим не наведено, з посиланням на докази, що підтверджують наявність нововиявлених обставин.

Отже, заява ОСОБА_7 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Хмельницького обласного суду від 23 грудня 1998 року обґрунтовано була залишена місцевим судом без задоволення, з чим погоджується і колегія суддів.

Судом не встановлено таких обставин суттєвого і неспростовного характеру, які б не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі собою або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.

Із викладеного вбачається, що суд першої інстанції повно та всебічно дослідив всі обставини провадження в межах заяви про перегляд вироку за нововиявленими обставинами та в межах, установлених кримінальним процесуальним законом і виклав переконливі мотиви ухваленого рішення, спростувавши доводи засудженого та його захисника, які ґрунтуються на досліджених матеріалах кримінальної справи.

З огляду на наведене судом першої інстанції не було допущено істотних порушень кримінального процесуального закону.

Судом першої інстанції було дотримано в повному обсязі процедуру розгляду заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами відповідно до положень глави 34 КПК України.

Відтак, ухвала місцевого суду є законною та обґрунтованою, а доводи апеляційної скарги засудженого не дають підстав для її зміни або скасування.

Керуючись ст.ст.404, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Ухвалу Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 08 червня 2023 року, якою заяву засудженого ОСОБА_7 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Хмельницького обласного суду від 23 грудня 1998 року залишено без задоволення, в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про направлення справи на додаткове розслідування та зупинення виконання вироку відмовлено, залишити без змін, а апеляційну скаргу засудженого без задоволення.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому її копії.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3