ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3305/23 Справа № 212/5256/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

про повернення апеляційної скарги

15 вересня 2023 року м.Кривий Ріг

15.09.2023р. суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області ОСОБА_2 перевіривши апеляційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_3 , який діє в інтересах неповнолітнього потерпілого ОСОБА_4 на вирок Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27.07.2023р., яким щодо обвинуваченого

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рору Дніпропетровської області, який зареєстрований та мешкає по АДРЕСА_1

затверджено угоду про визнання винуватості між обвинуваченим та прокурором, визнано обвинуваченого винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України та призначено покарання за ч. 1 ст. 122 КК України у виді обмеження волі строком на один рік, на підставі ч. 1 ст. 71 КК України покарання у виді штрафу у сумі 705 грн. за вироком Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 31.03.2021р. до нового вироку приєднано повністю, та остаточне покарання обвинуваченому призначено у виді обмеження волі строком на один рік та 705 грн. штрафу, на підставі ч. 3 ст. 72 КК України штраф виконувати самостійно

в с т а н о в и л а :

Вироком Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27.07.2023р. щодо обвинуваченого ОСОБА_5 затверджено угоду про визнання винуватості між обвинуваченим та прокурором, визнано обвинуваченого винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України та призначено покарання за ч. 1 ст. 122 КК України у виді обмеження волі строком на один рік, на підставі ч. 1 ст. 71 КК України покарання у виді штрафу у сумі 705 грн. за вироком Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 31.03.2021р. до нового вороку приєднано повністю, та остаточне покарання обвинуваченому призначено у виді обмеження волі строком на один рік та 705 грн. штрафу, на підставі ч. 3 ст. 72 КК України штраф виконувати самостійно.

На вирок суду представником потерпілого подано апеляційну скаргу, в якій він

- вказує, що згода потерпілого на укладення угоди між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості, була формальною, та потерпілий не розумів її наслідків;

- наголошує, що потерпілі у судовому засіданні участі не приймали, та не могли бути обізнаними, що обвинувачений не має наміру відшкодовувати матеріальні та моральні збитки, то потерпілі вимагали б призначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі;

- прохає скасувати оскаржуваний вирок, провести повний судовий розгляд, та призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі строком на три роки.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали кримінального провадження, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про повернення апеляційної за таких підстав.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що оскаржуваним вироком обвинуваченого визнано винуватим, у тому що він 10.03.2023р., приблизно в 19-00 год., перебуваючи біля піцерії «Піца-Дей», яка розташована за адресою вул. Мусоргського, буд. 21-а в Покровському районі міста Кривого Рогу, зустрів раніше незнайомих неповнолітніх ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з якими у них напередодні цього ж дня виник конфлікт. В цей час обвинувачений вирішив продовжити з`ясування відносин з неповнолітніми та у нього на ґрунті виниклих неприязних відносин раптово виник умисел на спричинення тілесних ушкоджень неповнолітньому ОСОБА_4 .

Після чого обвинувачений, реалізуючи свій злочинний умисел, утримуючи в своїй правій руці складаний ніж, тим самим підшукав собі знаряддя для нанесення тілесних ушкоджень, зайшов за неповнолітнім ОСОБА_4 до приміщення піцерії « ІНФОРМАЦІЯ_5 » та із застосуванням фізичної сили вхопив неповнолітнього потерпілого ОСОБА_4 за верхній одяг та вивів потерпілого із приміщення піцерії на вулицю.

В подальшому, обвинувачений біля входу в піцерію, продовжуючи реалізовувати раптово виниклий злочинний умисел та утримуючи ніж в свої правій руці, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки у вигляді спричинення тілесних ушкоджень, на ґрунті раніше виниклих неприязних відносин, умисно наніс неповнолітньому потерпілому два удари ножем, в ділянку грудей ліворуч, та ліву верхню кінцівку.

В результаті противоправних дій з боку обвинуваченого, згідно висновку судової-медичної експертизи № 722 від 22.05.2023, неповнолітньому потерпілому ОСОБА_4 , заподіяно тілесні ушкодження у вигляді непроникаючого колото-різаного поранення груді ліворуч, за своїм характером відноситься до легких тілесних ушкоджень, які викликали короткочасний розлад здоров`я, тривалістю понад шести діб, але не більше як три тижні (21 день).

- колото-різаної рани лівого плеча з ушкодженням променевого нерву відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, за ознакою тривалого розладу здоров`я (більше 21 доби).

В подальшому обвинувачений, виконавши всі дії, які вважав необхідними для спричинення тілесних ушкоджень неповнолітньому потерпілому ОСОБА_4 , забрав з собою знаряддя злочину ніж та з місця вчинення кримінального правопорушення зник.

Дії обвинуваченого кваліфіковані за ч. 1 ст. 122 КК України, як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього кодексу, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

При цьому суд першої інстанції встановив, що 21.07.2023р. між прокурором та підозрюваним була укладена угода про визнання винуватості та скріплена підписами сторін.

За умовами угоди підозрюваний ОСОБА_5 повністю визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченому ч. 1 ст. 122 КК України, і зобов`язався у судовому провадженні беззастережно визнати свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122КК України.

Сторони погодили призначення обвинуваченому покарання за ч. 1 ст. 122 КК України у виді одного року обмеження волі, із застосуванням вимог ст. 71 КК України.

Про укладення угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим не заперечували неповнолітній потерпілий ОСОБА_4 та його законний представник ОСОБА_8 , про що подали відповідну письмову заяву (а.с. 10).

Також неповнолітній потерпілий ОСОБА_4 та законний представник ОСОБА_8 подали письмову заяву про проведення підготовного судового засідання та всіх наступних судових засідань без їх участі. Прохали покарання обвинуваченому призначити на розсуд суду. (а.с. 22)

Крім того судом першої інстанції здійснено виклик неповнолітнього потерпілого ОСОБА_4 та його законного представника ОСОБА_8 шляхом надіслання СМС повідомлення про призначення справи до розгляду на 27.07.2023р., (а.с. 187а, 188а) потерпілий та його законний представник у судове засідання не прибули.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що перелік суб`єктів, що мають право на подання апеляційної скарги, визначено ст. 393 КПК України. Одночасно ст. 394 КПК України передбачає особливості апеляційного оскарження окремих судових рішень, зокрема, ч. 4 вказаної статті визначено, що вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений:

1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених ч.ч. 4, 6, 7 ст. 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з ч. 4 ст. 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

З наведених вище норм кримінального процесуального закону вбачається, що право на апеляційне оскарження вироку на підставі угоди про визнання винуватості мають лише обвинувачений та прокурор, у випадках визначених законом, потерпілий у даному випадку, таким правом не наділений.

Кримінальний процесуальний закон, відповідно до вимог ч. 4 ст. 469 КПК України передбачає лише з`ясування позиції потерпілого стосовно укладення такої угоди, зокрема незаперечення потерпілим застосування даної процедури, крім того потерпіла сторона має право на належне повідомлення про дату, час та місце судового розгляду, проте участь потерпілого у судовому засіданні не є обов`язковою, оскільки вона не є стороною угоди.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що наведені вище норми кримінального процесуального були дотримані стороною обвинувачення, та згода від потерпілої сторони, на укладення угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим, була надана, що підтверджується відповідною заявою (а.с. 10)

Також потерпіла сторона висловила свою позицію щодо небажання приймати участь у підготовчому судовому засіданні та на всіх наступних судових засіданнях, про що також була надана письмова заява (а.с. 22).

Таким чином встановлено, що потерпіла сторона, відповідно до вимог КПК України висловила свою позицію стосовно процесуальних питань, які є обов`язковими та безпосередньо стосуються її прав.

Суд апеляційної інстанції окремо звертає увагу, на мотивувальну частину апеляційної скарги, в якій наведена незгода потерпілої сторони із оскаржуваним судовим рішенням, а саме потерпіла сторона зазначає, що вона розраховувала на відшкодування обвинуваченим матеріальної та моральної шкоди, про що була укладена усна домовленість, проте у подальшому обвинувачений відмовився виконувати свої зобов`язання.

В прохальній частині апелянт прохає оскаржуваний вирок скасувати, та ухвалити новий вирок, яким призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі строком на три роки.

Тобто, подання апеляційної скарги потерпілою стороною обумовлене фактично невирішенням питання, яке стосується цивільного позову у кримінальному провадженні, а не з призначенням обвинуваченому м`якого покаранням. При цьому свою думку щодо покарання, потерпіла сторона висловила у поданій заяві про небажання приймати участь у судових засіданнях, в якій долю покарання залишила на розсуд суду.

Враховуючи викладене вище, суд апеляційної інстанції встановив, що права потерпілої сторони, якими зокрема є право доступу до правосуддя, при укладенні угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим, порушено не було.

Проте суд апеляційної інстанції зазначає, що зміст угоди про визнання винуватості суперечить інтересам потерпілої сторони в частині, що стосується відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

У даному кримінальному провадженні, з метою дотримання прав та законних інтересі потерпілої сторони, доцільним було б укладення угоди про примирення між потерпілим та обвинуваченим, до змісту якої належало б внести розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та порядок її відшкодування. У такому випадку було б належним чином дотримано право обвинуваченого, передбачене ч. 1 ст. 476 КПК України, а саме можливість потерпілої сторони звернутися до суду із клопотанням про скасування вироку внаслідок невиконання угоди.

Однак, суд апеляційної враховуючи вимоги до ч. 4 ст. 394 КПК України, які містять вичерпний перелік суб`єктів оскарження вироку суду першої інстанції на підставі угоди про визнання винуватості, укладену між прокурором та обвинуваченим, позбавлений можливості прийняти апеляційну скаргу потерпілої сторони до розгляду.

Враховуючи викладене вище та керуючись ст.ст. 394, 399, 474 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу представника потерпілого - адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах неповнолітнього потерпілого ОСОБА_4 на вирок Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27.07.2023р., яким щодо обвинуваченого ОСОБА_5 затверджено угоду про визнання винуватості між обвинуваченим та прокурором, визнано обвинуваченого винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України та призначено покарання за ч. 1 ст. 122 КК України у виді обмеження волі строком на один рік, на підставі ч. 1 ст. 71 КК України покарання у виді штрафу у сумі 705 грн. за вироком Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 31.03.2021р. до нового вироку приєднано повністю, та остаточне покарання обвинуваченому призначено у виді обмеження волі строком на один рік та 705 грн. штрафу, на підставі ч. 3 ст. 72 КК України штраф виконувати самостійно повернути апелянту.

Копію ухвали про повернення апеляційної скарги невідкладно надіслати апелянту ОСОБА_3 в АДРЕСА_2 , разом з апеляційною скаргою та усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті апеляційного провадження може бути оскаржена в касаційному порядку.

Суддя