Справа № 203/3553/23
Провадження № 1-кс/0203/3187/2023
УХВАЛА

30 червня 2023 року слідчий суддя Кіровського районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участі:

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпрі клопотання слідчого третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Рейу Пярнуського району Естонія, громадянина України, раніше не судимого, з вищою освітою, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , маючого на утриманні непрацездатних батьків: батька інваліда війни 3 групи ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , матір пенсіонерку за віком ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , військовослужбовця військової служби за мобілізацією в посаді стрільця 1 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 3 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , військове звання «солдат»,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 Кримінального кодексу України, заявлене в рамках кримінального провадження №0000778 від 10.11.2022 року,

ВСТАНОВИВ:

28.06.2023 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська звернулася слідчий третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві, ОСОБА_6 з клопотанням, погодженим прокурором, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою в умовах гауптвахти, строком на 60 днів до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без визначення застави, який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 Кримінального кодексу України, заявлене в рамках кримінального провадження №0000778 від 10.11.2022 року.

В обґрунтування вимог клопотання слідча зазначила, що у провадженні слідчих Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві, перебувають матеріали кримінального провадження №0000778 від 10.11.2022 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Як пояснила слідча, відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 11.07.2022 року № 136 (по стройовій частині), солдата ОСОБА_4 , прибувшого з військової частини НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 у розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 для проходження подальшої служби з подальшим призначенням на посаду зараховано до списків особового складу, поставлено на всі види забезпечення. Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 19.07.2022 року № 144 (по строковій частині), солдата ОСОБА_4 призначено на посаду стрільця 1 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 3 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 . Проте 12 серпня 2022 року солдат ОСОБА_4 самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 , яка дислокується в районі АДРЕСА_2 , в умовах воєнного стану та незаконно перебував поза її межами до 15 грудня 2022 року, коли самостійно прибув до Дніпровської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону.

28.06.2023 року солдату ОСОБА_4 було вручене повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

У клопотанні слідча зазначила, що ОСОБА_4 підозрюється у вчинені тяжкого злочину, а також те, що існують ризики, передбачені пунктами 1, 3, 5 частини 1 ст. 177 КПК України, викладені в описовій частині клопотання, а саме: переховування від органів досудового розслідування та суду, вплив на свідків у кримінальному провадженні, вчинення інших кримінальних правопорушень чи продовження кримінального правопорушення, у якому підозрюється. Також слідчий зазначила, що до підозрюваного не може бути застосований більш м`який запобіжний захід, оскільки вони не будуть достатніми для запобігання вищевказаним ризикам та в умовах воєнного стану обраний запобіжний захід має відповідати характеру суспільного інтересу, що превалює над принципом поваги до свободи особистості.

З огляду на викладене вище, слідча звернулася до суду з клопотанням про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів в умовах гауптвахти без визначення альтернативного запобіжного заходу у виді застави.

Відповідно до протоколу автоматичного визначення слідчого судді від 28.06.2023 року, судову справу №203/3553/23, провадження №1-кс/0203/3187/2023, було розподілено слідчому судді ОСОБА_1 , яка передана судді канцелярією суду 29.06.2023 року.

Судове засідання з розгляду клопотання було призначене на 14:00 годину 30.06.2023 року.

У судовому засіданні прокурор повністю підтримав вимоги клопотання та просив суд його задовольнити, застосувавши до підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою в умовах гауптвахти без визначення застави строком на 60 днів, підстави звернення до суду з клопотанням пояснив суду таким чином, як про це зазначено вище. Крім того, прокурор наголосив на тому, що підозра у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення за ч. 5 ст. 407 КК України є обґрунтованою та наявні ризики, визначені пунктами 1, 3, 5 частини 1 статті 177 КПК України.

Підозрюваний ОСОБА_4 та його захисник у судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання слідчого та просили суд застосувати до підозрюваного більш м`який запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

Підозрюваний ОСОБА_4 у судовому засіданні визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України та наголосив на тому, що бажає продовжувати військову службу.

Також, як пояснив захисник, повідомлена його підзахисному підозра є обґрунтованою, проте ризики, наведені у клопотанні, є недоведеними, бо спростовуються тим, що у його підзахисного була поважна причина для самовільного залишення військової частини. Оскільки він перебуває на амбулаторному та стаціонарному лікуванні від алкогольної та наркотичної залежності. Також захисник додатково зазначив, що ОСОБА_4 добровільно прибув до військомату з метою проходження військової служби, бажає проходити військову службу. Проте у зв`язку із алкогольною та наркотичною залежністю, він є обмежено придатним до військової служби та бажає виконувати ту роботу, яку йому доручать, з огляду на його стан здоров`я.

Слідчий суддя, заслухавши пояснення прокурора, підозрюваного та його захисника, дослідивши матеріали клопотання, проаналізувавши норми КПК України, дійшов таких висновків.

Судом встановлено та матеріалами клопотання підтверджено, що органом досудового слідства ведеться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000778 від 10.11.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Відповідно до відомостей з Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, 10.11.2022 року до ЄРДР слідчим були внесені відомості про вчинення кримінального правопорушення за ч. 5 ст. 407 КК України.

Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 11.07.2022 року №136, солдата ОСОБА_4 , прибувшого з військової частини НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 , у розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 для проходження подальшої служби з подальшим призначенням на посаду, було зараховано до списків особового складу та на всі види забезпечення.

Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 19.07.2022 року №144, солдат ОСОБА_4 з 19 липня 2022 року вважався таким, що з 19 липня 2022 року справи та посаду стрільця 1 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 3 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 прийняв та приступив до виконання службових обов`язків за посадою з посадовим окладом 2730 гривень на місяць, 4 тарифний розряд, шпк «солдат».

Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 15.08.2022 року №377 та акту службового розслідування від 05.10.2022 року, солдат ОСОБА_4 з 12.08.2022 року самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 зі зброєю ( НОМЕР_3 ).

Відповідно до довідки КП «ОМПЦЛЗ «ДОС» від 30.08.2022 року №137, ОСОБА_4 проходить амбулаторне лікування від алкогольної, наркотичної залежності з 27.01.2022 року.

Відповідно до довідки КП «ОМПЦЛЗ «ДОС» від 27.04.2023 року №316, ОСОБА_4 проходить амбулаторне лікування з 27.01.2022 року по теперішній час.

Відповідно до довідки КП «ОМПЦЛЗ «ДОС» від 22.11.2022 року №352, ОСОБА_4 проходить амбулаторне лікування від алкогольної, наркотичної залежності з 12.09.2022 року по теперішній час.

Відповідно до довідки Комунального підприємства «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної ради» від 22.08.2022 року, ОСОБА_4 знаходився на лікуванні в КП «ДКПЛ» ДОР» з 20.08.2022 року по 21.08.2022 року.

Відповідно до довідки Комунального підприємства «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної ради» від 14.12.2022 року №405, ОСОБА_4 проходить амбулаторне лікування від алкогольної, наркотичної залежності з 12.09.2022 року по теперішній час.

Відповідно до виписки з медичної картки стаціонарного хворого №236/2022 Комунального підприємства «Нікопольська міська лікарня №4» Нікопольської міської ради», ОСОБА_4 з 27.08.2022 року по 09.09.2022 року за направленням КШМД №389 перебував на стаціонарному лікуванні.

Відповідно до довідки Комунального підприємства «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної ради» від 25.05.2023 року, ОСОБА_4 отримує лікування з 27.01.2022 року по теперішній час.

Відповідно до довідки військово-лікарської комісії Військової частини НОМЕР_4 код 08015857 від 22.06.2023 року №7702, солдат ОСОБА_4 обмежено придатний до військової служби, непридатний до служби у ДШВ, плавскладі, морській піхоті, спецспорудах. Придатний до служби у частинах (підрозділах) забезпечення, військових комісаріатах, установах, організаціях, навчальних закладах.

28.06.2023 року о 12:00 годині ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 Кримінального кодексу України, захисник ОСОБА_5

28.06.2023 року о 13:00 годині ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 отримали копію клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Також у ході судового засідання судом безпосередньо були досліджені інші письмові докази: повідомлення про скоєння кримінального правопорушення, акт службового розслідування, витяги з наказів командира військової частини НОМЕР_1 , протоколи допитів свідків, явка із зізнанням, протокол допиту підозрюваного, інша медична документація щодо ОСОБА_4 .

Суд зазначає, що відповідно до статей 131, 132, 176, ч. 2 ст. 177, ч. 1 ст. 183, ч. 1 ст. 194 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України), такий винятковий запобіжний захід як тримання під вартою, застосовується під час досудового розслідування до особи на підставі ухвали слідчого судді за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Відповідно до Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 року №64/2022» від 24.02.2022 року №2102-ІХ, з 05:30 години 24.02.2022 року на території України було введено воєнний стан, який згодом було продовжено.

Відповідно до ч. 8 ст. 176 КПК України, під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 176 КПК України, запобіжними заходами є, зокрема, тримання під вартою.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого, зокрема, ст. 407 КК України.

Судове рішення стосовно обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою повинно відповідати вимогам статті 370 КПК України, тобто повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, та містити як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи підозрюваного та інших обставин, в тому числі ризиків, наведених у частині 1 статті 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до частин 2, 3, 4, 7 ст. 194 КПК України, слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Слідчий суддя, суд має право зобов`язати підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого органу державної влади, визначеного слідчим суддею, судом, якщо прокурор доведе обставини, передбачені пунктом 1 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктами 2 та 3 частини першої цієї статті.

Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Після закінчення строку, в тому числі продовженого, на який на підозрюваного, обвинуваченого були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються.

Згідно з положеннями ст. 9 Конституції України та ст. 17, ч. 5 ст. 19 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди та органи державної влади повинні дотримуватись положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, застосовувати в своїй діяльності рішення Європейського суду з прав людини з питань застосування окремих положень цієї Конвенції.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

При вирішенні клопотання слідчий суддя враховує, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень частини 5 статті 9 КПК України, бере до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішенні від 21.04.2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Фокс, Кембелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати спостерігача в тому, що відповідна особа могла таки вчинити злочин, однак, те, що можна вважати обґрунтованим, залежить від обставин.

У справі «Феррарі-Браво проти Італії» Європейський суд з прав людини зазначив, що питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданим тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому і має тримання під вартою.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Аналіз викладеного вище та встановлених у ході судового засідання обставин кримінального провадження, досліджених матеріалів клопотання, дає слідчому судді підстави для висновку про те, що надані стороною обвинувачення матеріали клопотання, досліджені у судовому засіданні, у своїй сукупності доводять наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 Кримінального кодексу України, яке є тяжким, та за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років.

Слідчий суддя, обираючи запобіжний захід, бере до уваги вимоги ч. 8 ст. 176 та ч. 4 ст. 183 КПК України, за якими під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених, зокрема, ст. 407 КК України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, тобто тримання під вартою, та слідчий суддя має право не визначати розмір застави. У разі доведення стороною обвинувачення наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, до підозрюваного як військовослужбовця, не може бути застосований більш м`який запобіжний захід, в тому числі особисте зобов`язання, бо в умовах воєнного стану обраний запобіжний захід має відповідати характеру суспільного інтересу, що превалює над принципом поваги до свободи особистості.

Відповідно до положень ст. 178 КПК України, при обранні запобіжного заходу слідчим суддею врахована вагомість наявних в матеріалах кримінального провадження доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється, характеризуючі дані про його особу в їх сукупності. При цьому слідчий суддя не має повноважень надавати оцінку доказам, наявним в матеріалах кримінального провадження з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення.

Разом з тим, обов`язковою умовою для застосування запобіжного заходу має бути доведеність сукупності обставин, визначених ч. 1 ст. 194 КПК України, за якою прокурор зобов`язаний довести не лише наявність обґрунтованої підозри, а й надати докази на підтвердження підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, на які посилається слідчий у клопотанні та обґрунтувати недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризикам, визначеним у клопотанні.

Водночас з тексту заявленого клопотання та доданих до нього документів, які були безпосередньо досліджені в судовому засіданні, з урахуванням особи підозрюваного, який в період самовільного залишення військової частини неодноразово звертався за медичною допомогою, перебував та перебуває на амбулаторному, стаціонарному лікуванні від алкогольної та наркотичної залежності, самостійно прибув до військової прокуратури, не переховується від органів досудового розслідування та суду, був допитаний в якості підозрюваного та щиро кається у вчиненому кримінальному правопорушенні, пройшов військово-лікарську комісію, за висновком якої є обмежено придатним до військової служби, суд не бачить наявності достатніх підстав вважати, що існують ризики, визначені пунктами 1, 3, 5 частини 1 статті 177 КПК України, на які посилається слідчий у клопотанні, та наявність яких підтримав прокурор у судовому засіданні.

Так, прокурором у судовому засіданні не були доведені належними та допустимими доказами ризики можливого переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду, враховуючи, що підозрюваний не був затриманий після пред`явлення підозри в порядку ст. 208 КПК України, самостійно з`явився із зізнанням до військової прокуратури, а у період самовільного залишення військової частини проходив амбулаторне, стаціонарне лікування від алкогольної та наркотичної залежності. Також суд враховує те, що встановлені обставини кримінального провадження, визнання підозрюваним факту вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, бажання продовжувати військову службу, нівелюють і наявність таких ризиків, як незаконний вплив на свідків, які були допитані в ході проведення слідчих дій, та є військовослужбовцями, з якими проходить службу ОСОБА_4 , та можливого вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення або продовження вчинення кримінального правопорушення, в якому він підозрюється.

З огляду на викладене вище, слідчий суддя, враховуючи обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , його особу, вік та стан здоров`я, наявність поважних причин самовільного залишення військової частини у період з 12.08.2022 року по 15.12.2022 року, дійшов висновку, що стороною обвинувачення не доведено наявності жодного з ризиків, визначених пунктами 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, на які посилаються слідчий та прокурор.

З урахуванням викладеного вище, на підставі частин 2 та 3 статті 194 КПК України слідчий суддя зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, враховуючи, що під час розгляду клопотання прокурор не довів наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті. Водночас, враховуючи те, що прокурором доведена наявність обставин, передбачених пунктом 1 частини 1 статті 194 КПК України, але не доведена наявність обставин, передбачених пунктами 2, 3 частини 1 статті 194 КПК України, слідчий суддя вважає за необхідне відмовити у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та зобов`язати підозрюваного прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора або суду.

Керуючись статтями 176, 177, 182, 183, 193, 194, 196 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання слідчого третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 Кримінального кодексу України, заявленого в рамках кримінального провадження №0000778 від 10.11.2022 року, відмовити.

Зобов`язати підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора або суду.

Строк дії ухвали слідчого судді визначити в межах строку досудового розслідування.

Контроль за виконанням ухвали слідчого судді покласти на слідчого, у провадженні якого перебувають матеріали досудового розслідування.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення та набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Повний текст ухвали слідчого судді складено та проголошено 30.06.2023 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1