Номер провадження: 11-сс/813/864/23
Справа № 497/1622/22, 1-кс/497/654/22
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову у відкритті апеляційного провадження

17.05.2023 року м. Одеса

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Одеського апеляційного суду ОСОБА_2 , перевіривши на відповідність вимогам ст.ст. 392, 396 КПК України апеляційну скаргу представника власників майна ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Болградського районного суду Одеської області від 25.08.2022 року по кримінальному провадженню №0000406 від 22.08.2022 року,

встановив:

Згідно матеріалів судової справи № 497/1622/22 (провадження № 1-кс/497/654/22), оскарженою ухвалою слідчого судді від 25.08.2022 року, в рамках кримінального №0000406 від 22.08.2022 року, задоволено клопотання слідчого СВ Болградського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 та накладено арешт на тимчасово вилучене 22.08.2022 року під час затримання ОСОБА_9 , майно, а саме: грошові кошти, які свідок ОСОБА_3 22.08.2022 року добровільно видав у службовому приміщенні Болградського РВП; грошові кошти, що 22.08.2022 року, добровільно видав у службовому приміщенні Болградського РВП свідок ОСОБА_4 ; грошові кошти що 22.08.2022 року добровільно видав у службовому приміщенні Болградського РВП свідок ОСОБА_5 ; грошові кошти, що 22.08.2022 року, добровільно видав у службовому приміщенні Болградського РВП свідок ОСОБА_6 .

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді 04.05.2023 року представниквласників майна ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвал як незаконну та необґрунтовану, постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання, а вилучене майно повернути власникам або їх представнику.

Перевіривши матеріали судового провадження, зміст апеляційної скарги та її доводи, вважаю, що у відкритті провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_7 слід відмовити, виходячи з наступного.

Порядок та перелік судових рішень, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку чітко визначено та регламентовано Главою 31 Кримінального процесуального кодексу України.

Згідно статті 392 КПК України (далі КПК) в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали слідчого судді у випадках, передбачених цим Кодексом.

Статтею 309 КПК визначено вичерпний перелік ухвал слідчого судді, що можуть бути оскаржені в апеляційному порядку під час досудового розслідування, а також визначено, що ухвали слідчого судді в апеляційному порядку можуть бути оскаржені лише під час досудового розслідування кримінального провадження.

Щодо руху апеляційної скарги суддя-доповідач зазначає наступне.

04.05.2023 року на адресу Одеського апеляційного суду надійшла вище зазначена апеляційна скарга. Того ж дня відділом діловодства та обліку звернень громадян апеляційного суду направлено запит до Болградського районного суду Одеської області з метою витребування матеріалів кримінального провадження, які стали підставою для постановлення оскарженої ухвали слідчого судді.

17.05.2023 року на адресу Одеського апеляційного суду надійшли матеріали судової справи № 497/1622/22 (провадження № 1-кс/497/654/22), провадження апеляційної інстанції: 11-сс/813/864/23.

З матеріалів судового провадження убачається, що слідчий СВ Болградського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, а саме майно, яке було вилучене 22.08.2022 року під час затримання ОСОБА_9 , а також добровільно видане майно ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , за результатами якого постановлено ухвалу слідчим суддею від 25.08.2022 року.

Проте, під час підготовки до апеляційного розгляду, суддею-доповідачем з відомостей, які містяться на порталі ЄДРСР встановлено, що 26.10.2022 року, за результатами підготовчого провадження місцевого суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000406 від 22.08.2022 року призначений до судового розгляду, а по теперішній час триває судовий розгляд.

За таких обставин слід констатувати, що досудове розслідування у зазначеному кримінальному провадженні, в рамках якого постановлена оскаржена ухвала слідчого судді, є закінченим.

За таких обставин, з урахуванням приписів ст.309 КПК, ухвала слідчого судді Болградського районного суду Одеської області від 25.08.2022 року, яка постановлена під час досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000406 від 22.08.2022 року, не може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Відмовляючи у відкритті провадження, суддя-доповідач звертає увагу апелянта на те, що права та свободи людини і громадянина, у відповідності до ст. 55 Конституції України, захищаються судом, при цьому кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади та місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно з положеннями ст. 24 КПК, які узгоджуються з приписами ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК.

Разом з цим, специфіка кримінальної процесуальної діяльності визначає особливу процедуру оскарження дій (бездіяльності) і рішень осіб, які її здійснюють, водночас право на оскарження у кримінальному процесі забезпечується встановленням у нормах КПК порядку і строків подання (у деяких випадках і розгляду) скарг на дії (бездіяльність) і рішення суду, слідчого судді, прокурора, слідчого.

Главою 26 КПК передбачений інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності на стадії досудового розслідування, який служить вихідною гарантією захисту прав учасників кримінального провадження і є однією із засад кримінального провадження.

Відповідно до вимог ст. 309 КПК, ухвала слідчого судді після закінчення досудового розслідування в кримінальному провадженні не може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Відповідно до положень ст. 7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом. Доступність правосуддя для кожної особи забезпечується відповідно до Конституції України та в порядку, встановленому законами України.

Конституція України, як Закон прямої дії, має найвищу юридичну силу, а офіційне тлумачення конституційних положень здійснюється Конституційним Судом України, який у цілій низці своїх рішень висловив правову позицію щодо права на оскарження судових рішень та доступу до правосуддя, згідно з якою кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку.

У рішенні від 27.01.2010 року у справі №3-рп/2010 Конституційний суд України дійшов висновку (абзац другий підпункту 3.2), що апеляційне оскарження судового рішення можливе в усіх випадках, крім тих, коли закон містить заборону на таке оскарження.

У рішенні від 11.03.2011 року у справі №2-рп/2011 Конституційний Суд України (пп.3.3 п.3 мотивувальної частини) зазначив, що «Верховна Рада України в законах України визначає судочинство та судоустрій і підсудність справ як їх елемент, а також може встановлювати випадки, в яких не допускається апеляційне, касаційне оскарження рішення суду (п. 14 ч. 1 ст. 92, п. 8 ч. 1 ст. 129 Конституції України).

Відповідно до вищезазначеного, Конституційний суд України зробив висновок про те, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством.

Суддя-доповідач також звертає увагу апелянта на те, що саме за допомогою чіткого визначення в Кримінальному процесуальному законі України порядку і переліку тих ухвал слідчого судді, які підлягають апеляційному оскарженню, знаходить свою реалізацію конституційний припис закріплений в п.8 ч.1 ст.129 Конституції України забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках, на касаційне оскарження судового рішення.

Тобто, з дослівного змісту зазначеної норми Основного Закону можна зробити висновок, що Законом встановлена можливість апеляційного оскарження всіх рішень суду першої інстанції, але тих, які ухвалені за результатами судового розгляду справи (судового провадження). Разом з цим, на теперішній час офіційного тлумачення, в тому числі Рішення Конституційного суду України, терміну «забезпечення права на апеляційний перегляд справи», в контексті положень п.8 ч.1 ст.129 Конституції України (в редакції Закону №1401-VIII від 02.06.2016), не існує.

Таким чином, із системного аналізу наведених норм Конституції України, кримінального процесуального закону та правових висновків Конституційного суду України можна зробити висновок, що конституційний принцип забезпечення апеляційного оскарження рішення суду гарантує право звернення до суду зі скаргою в апеляційному порядку, яке має бути реалізоване, за винятком встановленої законом заборони на таке оскарження, що регламентовано положеннями ст. 55 Конституції України та ст.ст. 24, 392 КПК України.

Крім того, виконуючи вимоги ч. 5 ст.9 КПК, суддя-доповідач, вирішуючи питання щодо можливості апеляційного перегляду оскаржуваної ухвали слідчого судді також враховує правові позиції Європейського суду з прав людини стосовно доступу до правосуддя.

Так, у низці рішень Європейського суду з прав людини, юрисдикцію якого в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), визнано Україною, закріплено, що право на справедливий судовий розгляд може бути обмежено державою, якщо це обмеження не завдає шкоди самій суті права. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Осман проти Сполученого Королівства» (1998р.) зазначено, що обмеження не буде сумісним з п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (1950 р.), «якщо воно не має правомірної мети і якщо відсутнє пропорційне співвідношення між вжитими засобами та поставленою метою».

У рішенні у справі «Мельник проти України» (2006р.), ЄСПЛ зазначив, що право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду (див. рішення у справі Golder v. the United Kingdom від 21 лютого 1975 року, серія A № 18, п. 36), не є абсолютним; воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги.

У рішенні у справі «Воловік проти України» (2007р.), Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ)зазначив, що відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції, якщо апеляційне оскарження існує в національному правовому порядку, держава зобов`язана забезпечити особам під час розгляду справи в апеляційних судах, в межах юрисдикції таких судів, додержання основоположних гарантій, передбачених статтею 6 Конвенції, з урахуванням особливостей апеляційного провадження.

У рішенні у справі «Скорик проти України» (2008р.) ЄСПЛ нагадав, що «відповідно до п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якщо в національному правовому порядку існує процедура апеляції, держава має гарантувати, що особи, які знаходяться під її юрисдикцією, мають право у апеляційних судах на основні гарантії, передбачені ст. 6 Конвенції.

Таким чином, за аналізом правових позицій Конституційного Суду України та Європейського суду з прав людини, які були сформовані під час розгляду й вирішення справ і втілились у судових рішеннях, можливо дійти ґрунтовного висновку, що їх правові позиції повністю збігаються, взаємодоповнюються та взаємо об`єднуються щодо забезпечення гарантування загальних принципів права особи на судовий захист, у тому числі забезпечення апеляційного оскарження рішень суду, за визначеною Конституцією України та Кримінальним процесуальним Кодексом України процедурою.

Приймаючи до уваги наведене, керуючись ч.1 ст.5 КПК України, яка визначає, що апеляційний суд зобов`язаний прийняти рішення згідно з положеннями КПК, чинними на момент прийняття такого рішення та, виходячи зі змісту ст.309 КПК, яка містить чітку заборону оскарження ухвал слідчих суддів у кримінальних провадженнях, досудове розслідування у яких є закінченим, виконуючи вимоги ч.4 ст.399 КПК, вважаю, що у відкритті провадження за апеляційною скаргою слід відмовити, оскільки вказана ухвала слідчого судді в кримінальному провадженні, досудове розслідування в якому закінчено та обвинувальний акт направлено до суду в порядку ст.291 КПК,після звершення досудового розслідування оскарженню не підлягає, а тому апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню.

Керуючись ст.ст. 5, 309, 392, 399 КПК України, суддя-доповідач,

постановив:

Відмовити у відкритті провадження за апеляційною скаргою представника власників майна ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Болградського районного суду Одеської області від 25.08.2022 року про накладення арешту на тимчасово вилучене майнов кримінальному провадженні №0000406 від 22.08.2022 року.

Копію ухвали про відмову у відкритті апеляційного провадження, разом з апеляційною скаргою та долученими до неї матеріалами, невідкладно надіслати особі, яка подала апеляційну скаргу.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її прийняття.

Суддя

Одеського апеляційного суду ОСОБА_2