В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 338/1016/23

18 вересня 2023 року Богородчанський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого-судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Богородчани кримінальне провадження № 0000053 стосовно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з незакінченою вищою освітою, не одруженого, який працює різноробочим за підрядними договорами без оформлення трудових відносин, не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.369 КК України,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, що полягає у пропозиції надання та наданні неправомірної вигоди службовій особі за невчинення службовою особою в його інтересах дій з використанням наданого службового становища.

Кримінальне правопорушення вчинив при таких обставинах.

25.02.2023 року близько 01 год. у селищі Солотвин Солотвинської ОТГ Івано-Франківського району Івано-Франківської області по вул. Івана Франка інспектор сектору реагування патрульної поліції №2 (смт.Богородчани) Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_5 через порушення обмежень комендантської години прийняв рішення про зупинку транспортного засобу марки «DAEWOO Nubira» р.н.з. НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_4 . Однак, вимог про зупинку транспортного засобу обвинувачений не виконав, і в порушення п.2.4 ПДР продовжив рух. Під час переслідування, допустивши порушення вимог ПДР ОСОБА_4 з`їхав у кювет. Внаслідок вчинення ряду адміністративних правопорушень, інспектор СРПП ОСОБА_5 оформив на водія ОСОБА_4 матеріали справи про адміністративне правопорушення, передбачене ст.122-2, 124 та ст.130 КУпАП України. В цей час у ОСОБА_4 виник умисел уникнути притягнення його до адміністративної відповідальності у спосіб надання неправомірної вигоди посадовій особі Національної поліції України з метою запобігти вчиненню правоохоронцем дій із використанням свого службового становища.

Діючи умисно, реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , перебуваючи у салоні службового автомобіля «Mitsubishi Outlander» р.н.з. НОМЕР_2 , запропонував інспектору ОСОБА_5 неправомірну винагороду за невчинення конкретних дій в його інтересах, а саме за не направлення до суду для розгляду складених стосовно нього протоколів про вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130, та ст.122-2, 124 КУпАП. Попри заперечення ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , поклав на переднє водійське сидіння службового автомобіля, поруч з яким стояв інспектор ОСОБА_5 , грошові кошти у сумі 5000 грн.

Однак працівник поліції ОСОБА_5 пропозицію ОСОБА_4 про надання неправомірної вигоди не прийняв, діючи на виконання вимог Закону України «Про запобігання корупції» невідкладно повідомив про даний факт.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав повністю. Пояснив, що зустрівшись із друзями вживав спиртні напої після чого керував автомобілем та вчинив дорожньо-транспортну пригоду, намагаючись уникнути зустрічі з поліцейськими. Працівники поліції на місці події оформили матеріали про вчинення ним адміністративного правопорушення. Однак, з метою уникнути відповідальності, декілька разів пропонував працівнику поліції ОСОБА_5 неправомірну вигоду, а коли той відмовився, то поклав кошти у сумі 5000 грн., на переднє сидіння службового автомобіля біля якого стояв інспектор. Після цього, працівники поліції повідомили про даний факт на лінію "102" і викликали інший наряд поліції. У вчиненому щиро розкаявся, запевнив суд, що усвідомив протиправний характер своїх дій.

Не оспорюючи фактичні обставини справи, їх кваліфікацію, обвинувачений вказав про недоцільність дослідження доказів по справі. Вказану позицію підтримав прокурор.

Тому, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються.

Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч.1 ст.369 КК України, як пропозицію надання та надання неправомірної вигоди службовій особі за невчинення службовою особою в його інтересах дій з використанням наданого службового становища.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому, суд виходить з таких міркувань.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. За змістом ч.2,3 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженої особи, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами.

Як встановив суд, обвинувачений ОСОБА_4 у вчиненому щиро розкаявся. Щире каяття, як обставина, яка відображає психічний стан особи, що вчинила злочин, повинна свідчити про внутрішні переживання особою того, що сталося, моральне засудження своєї поведінки, усвідомлення вини, почуття сорому, докорів сумління. Тобто це перед усім явище, яке виявляється у самозасудженні особою вчиненого нею діяння, його наслідків, прагненні усунути заподіяну шкоду. Щире каяття як внутрішнє переживання особи, повинне віднайти свій зовнішній прояв у подальшій поведінці та вчинках. Судом встановлено, що обвинувачений, визнавши вину, поніс відповідальність за вчинення адміністративних правопорушень за протоколами, що були складені інспектором поліції, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, про що вказав слідчий.

Зазначена обставина, відповідно до п.1 ч.1 ст.66 КК України є обставиною, яка пом`якшує покарання.

Обставиною, що обтяжує покарання суд визнає вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що він раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, на обліку в наркологічному та психіатричному кабінетах не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно.

В досудовій доповіді орган пробації зазначав, що вивченням особи обвинуваченого встановлено середню ймовірність вчинення повторного злочину, ризик його небезпеки для суспільства оцінюється як середній, а тому виправлення його можливе без позбавлення чи обмеження волі на певний строк та не становить високої небезпеки для суспільства.

Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення, суд виходить із сукупності всіх встановлених обставин справи. Зокрема оцінює мотиви поведінки обвинуваченого, обстановку і спосіб скоєння кримінального правопорушення.

Злочин передбачений ч.1 ст.369 КК України, відповідно до ч.4 ст.12 КК України віднесений до категорії нетяжких злочинів.

При призначенні покарання слід досягти справедливого балансу інтересів суспільства в цілому і особи. На думку суду встановлені обставини справи вказують на можливість вирішення ситуації у межах, визначених законом з мінімально можливими репресіями, а саме призначити покарання у межах санкції визначеної ч.1 ст. 369 КК України у виді штрафу.

Таке покарання, на думку суду, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого, попередження вчинення нових злочинів, а також збалансованим в інтересах держави, суспільства в цілому і учасників процесу, зокрема.

Долю речових доказів слід вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України суд, -

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.369 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Грошові кошти в сумі 5000 грн., які 25.02.2023 виявлені та вилучені під час огляду місця події з салону службового автомобіля марки «Mitsubishi» моделі «Outlander», реєстраційний номер НОМЕР_3 , передані на зберігання до камери речових доказів відділення поліції №2 (смт.Богородчани) Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області конфіскувати в дохід держави.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо його не буде скасовано.

Суддя