Справа № 314/4553/23
Провадження № 1-кс/314/1045/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.09.2023 м. Вільнянськ

Слідчий суддя Вільнянського районного суду Запорізької області ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , за участю підозрюваної ОСОБА_3 , захисника підозрюваної адвоката ОСОБА_4 , слідчого ОСОБА_5 , прокурора ОСОБА_6 , розглянувши в судовому засіданні в залі суду в м. Вільнянськ клопотання слідчого СВ відділення поліції № 2 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_7 , погодженого прокурором Запорізької окружної прокуратури Запорізької області ОСОБА_6 , розглянувши матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000619 від 25.09.2023, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: місто Вільнянськ, Запорізька область, громадянка України, освіта середньо-технічна, вдова, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судима,

підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, -

встановив:

з наданих суду матеріалів вбачається, що в провадженні СВ відділення поліції № 2 Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000619 від 25.09.2023.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 24.09.2023, приблизно о 19:45 годин, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи у стані алкогольного сп`яніння, перебуваючи за місцем тимчасового мешкання, а саме у приміщенні квартири АДРЕСА_3 , маючи умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень, під час конфлікту, що стався на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин між нею та співмешканцем ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , діючи умисно, схопила зі столу ніж і тримаючи його у правій руці та усвідомлюючи при цьому суспільно-небезпечний характер своїх дій, підійшла до співмешканця, який в цей час, лежачи на животі, спав на дивані та нанесла йому зверху вниз один удар в ділянку грудної клітки справа та один удар в ділянку правого плеча, в результаті чого спричинила ОСОБА_8 тілесні ушкодження у вигляді ножового проникаючого поранення грудної клітки праворуч, гемопневматороксу, постгеморагічного шоку І ступеню, різаної рани правого плеча.

Таким чином, встановлено достатньо підстав для повідомлення про підозру ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є: «умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння».

25.09.2023 о 01 годині 50 хвилин, ОСОБА_3 була фактично затримана співробітниками поліції та доставлена до відділення поліції № 2 Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області, де о 04 годині 20 хвилин був складений протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину в порядку ст. 208 КПК України.

25.09.2023 ОСОБА_3 повідомлено про підозру по кримінальному провадженню № 0000619 від 25 вересня 2023 року, за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Посилаючись на те, що підозрювана ОСОБА_3 , зазіхнула на невід`ємне право будь-якої людини - право на життя, закріплене ст.ст. 3, 27 Конституції України, а саме скоїла умисний тяжкий злочин, за який КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, а згідно з п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк понад три роки, а також на наявність ризиків передбачених п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий за погодженням з прокурором звернувся до суду з клопотанням, у якому просить суд застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваної.

У судовому засіданні слідчий та прокурор на клопотанні наполягали, просили його задовольнити на підставах, які в ньому зазначені.

Підозрювана та її захисник у судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечували, просили суд застосувати до підозрюваної ОСОБА_3 більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, обґрунтовуючи це тим, що ризики передбачені п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, у кримінальному провадженні відсутні, ОСОБА_3 є особою раніше не судимою, вона розуміє усю серйозність інкримінованого їй кримінального правопорушення та зобов`язується не вчиняти будь - яких спроб, спрямованих на уникнення кримінальної відповідальності, та буде виконувати усі, передбачені законодавством, процесуальні обов`язки.

Вивчивши клопотання та докази, якими воно обґрунтовується, заслухавши учасників процесу, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Слідчим суддею встановлено, що в провадженні СВ відділення поліції № 2 Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000619 від 25.09.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Стороною обвинувачення у клопотанні та доданих документах доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_3 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121КК України.

Фактичні обставини інкримінованого ОСОБА_3 інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості та кореспондуються з визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту, та у справі „Ілійков проти Болгарії Європейський суд з прав людини зазначив, що „суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

Вирішуючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує тяжкість кримінального правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_3 за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 8 років, дані про особу підозрюваної, яка раніше не судима, враховує її вік, стан її здоров`я, міцність соціальних зв`язків, а також те, що ОСОБА_3 вчинила умисний тяжкий злочин проти життя та здоров`я особи. Викладене свідчить про те, що під загрозою можливого застосування тяжкого покарання, у разі визнання винуватою у вчиненні злочину, підозрювана ОСОБА_3 усвідомлюючи ступінь тяжкості вчиненого нею злочину та невідворотності покарання за його вчинення, є ризик того, що підозрювана може залишити своє місце проживання і таким чином буде переховуватись від органів досудового розслідування та суду, чим перешкоджатиме встановленню істини у справі. Також необхідно взяти до уваги те, що ОСОБА_3 , усвідомлюючи ступінь тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення і невідворотність покарання, може вплинути на обставини, які згідно зі ст. 91 КПК України підлягають доказуванню, а саме, шляхом незаконного впливу на свідків та потерпілого, з яким перебуває у відносинах, та які являються мешканцями одного міста, шляхом погроз, вмовляння тощо, може схилити останніх давати неправдиві показання щодо обставин злочину. Окрім того, слідчий суддя вважає, що ОСОБА_3 може перешкоджати кримінальному провадженню шляхом періодичного невиконання вимог слідчого про явку до органу досудового розслідування та суду, а також перешкоджання ним кримінальному провадженню іншим чином, наприклад впливати на швидкість проведення досудового розслідування (затягувати його проведення) мотивуючи неможливістю своєї явки будь-яким чином. Крім того, суд враховує те, що підозрювана ОСОБА_3 офіційно ніде не працевлаштована, веде аморальний спосіб життя, що являється не загально прийнятим в суспільстві, зловживає спиртними напоями, за місцем мешкання характеризується негативно. Аналізуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КК України, зазначених у клопотанні слідчого та наведених прокурором у судовому засіданні.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Європейський суд з прав людини у рішенні „Подвезько проти України крім іншого зазначає, що пункт 1 статті 5 Конвенції вимагає, що для того, щоб позбавлення свободи не вважалося свавільним, недостатньо самого факту застосування цього заходу згідно з національним законодавством - він також повинен бути необхідним за конкретних обставин. На думку Суду, тримання під вартою відповідно до підпункту «c» пункту 1 статті 5 Конвенції має відповідати вимозі пропорційності, яка обумовлює існування обґрунтованого рішення, в якому здійснюється оцінка відповідних аргументів «за» і «проти» звільнення.

Виходячи з інкримінованого ОСОБА_3 кримінального правопорушення, при вирішенні даного клопотання, слідчий суддя враховує його суспільну небезпеку, шкідливість неправомірної поведінки для суспільства, усвідомлення її підозрюваною.

В ході розгляду клопотання слідчий суддя приходить до висновку про обґрунтованість та доведеність зазначених ризиків, що унеможливлює застосування до підозрюваної менш суворого запобіжного заходу.

У відповідності до п.п. 61, 62 рішення Європейського суду з прав людини від 24 липня 2003 року по справі «Смирнов проти Росії», наявність підстав для утримання під вартою повинно бути оцінено по кожній конкретній справі з урахуванням всіх обставин справи.

У справі «Летельє проти Франції» вказано, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження у вигляді тримання під вартою не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного, слідчим суддею не встановлено.

Зазначені обставини дають підстави для висновку, що інший запобіжний захід, крім тримання під вартою, не зможе ефективно попередити спроби підозрюваної ухилитися від органів розслідування й суду, оскільки протягом розгляду клопотання доведено наявність обґрунтованої підозри та наявність обставин, передбачених п. 2, 3 ч. 1 ст. 194 КПК України, а також для запобігання ризикам, які зазначені у клопотанні та наведено у судовому засіданні, слідчий суддя вважає недостатнім застосування більш м`якого запобіжного заходу,

За викладених обставин, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_3 підлягає задоволенню.

Виходячи з вимог ст. 115 КПК України, строк дії запобіжного заходу відносно підозрюваної ОСОБА_3 слід обчислювати з моменту її фактичного затримання з 25.09.2023, та у відповідності до ст. 197 КПК України, згідно якої строк дії ухвали слідчого судді про тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів, слідчий суддя вважає за необхідне визначити строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу відносно підозрюваної ОСОБА_3 до 23.11.2023 включно.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 184, 192-194, 196, 197, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

постановив:

клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваної ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, який обчислювати з 25.09.2023.

Встановити строк дії даної ухвали до 23.11.2023 включно.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Подання апеляційної скарги не зупиняє виконання, ухвала підлягає негайному виконанню.

Слідчий суддя ОСОБА_1

26.09.2023