Справа № 467/448/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.06.2023 року Арбузинський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Арбузинка кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000058 від 26.04.2023 року по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Богачівка, Кривоозерського району, Миколаївської області, українця, громадянина України, який має середню освіту, офіційно не працюючого, не одруженого, маючого на утриманні одну неповнолітню дитину, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 336 КК України

ВСТАНОВИВ:

21 квітня 2023 року о 19 годині 00 хвилин ОСОБА_4 , будучи військовозобов`язаним відповідно до тимчасового посвідчення № 222 від 15.03.2022 року, маючи звання солдат рядового складу, та відповідно до довідки військово-лікарської комісії № 135 від 09.03.2023, визнаний придатним до проходження військової служби, діючи всупереч положенням Указу Президента України "Про загальну мобілізацію" № 69/2022 від 24.02.2022 року, Закону України "Про оборону України", "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", перебуваючи в приміщенні службового кабінету №11 ІНФОРМАЦІЯ_2 , розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , йому начальником відділення обліку мобілізаційної роботи - заступником начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 , вручено та роз`яснено зміст повістки, зокрема про прибуття 23 квітня 2023 року о 10 годині 00 хвилин до ІНФОРМАЦІЯ_2 , з подальшим відправленням до військової частини № НОМЕР_1 і попереджено про можливість притягнення його до кримінальної відповідальності у разі ухилення від призову за мобілізацією, на особливий період.

Однак, ОСОБА_4 , будучи належним чином у встановленому законом порядку попереджений про можливість притягнення його до кримінальної відповідальності у разі ухилення від призову за мобілізацією, на особливий період, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, діючи умисно, не прибув 23 квітня 2023 року о 10 годині 00 хвилин до ІНФОРМАЦІЯ_2 для відправлення до військової частини № НОМЕР_1 , тим самим умисно ухилився від виконання свого конституційного обов`язку та призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, чим порушив вимоги ст. 65 Конституції України, положення ст.ст. 31, 39 Законів України " Про військовий обов`язок та військову службу" та "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" та вимоги Указу Президента України «Про загальну мобілізацією» № 69/2022 від 24.02.2022 року.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні при обставинах, викладених в обвинувальному акті, визнав повністю, не оспорюючи фактичних обставин, місця та часу події, про які зазначено в обвинувальному акті, показав, що будучи військовозобов`язаним та маючи звання солдат рядового складу, визнаний придатним до проходження військової служби, дійсно у вечірній час 21 квітня 2023 року в приміщенні службового кабінету №11 ІНФОРМАЦІЯ_2 , розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , він отримав бойову повістку на відправку до військової частини на 23 квітня 2023 року, на якій поставив особистий підпис. Усвідомлюючи наслідки своїєї поведінки, та хоча під розписку попереджувався про кримінальну відповідальність за ухилення від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період, відмовився від призову на військову службу у зв`язку з тим, що не бажає покидати свою сім`ю. Розкаявся у вчиненому. Готовий нести покарання.

В судовому засіданні досліджені докази, накаді стороною обвинувачення:

- корінець повістки, вручена ОСОБА_4 під розписку 21 квітня 2023 року.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_4 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочині при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги, що прокурор не оспорює фактичні обставини провадження, судом установлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Допитавши обвинуваченого, який визнав себе винним та добровільно повідомив суду обставини вчинення злочину, дослідивши матеріали кримінального провадження, вислухавши виступи учасників судового провадження в дебатах та останнє слово обвинуваченого, суд дійшов таких висновків.

Показання обвинуваченого є послідовними, логічними, відповідають фактичним обставинам справи, а тому не викликають у суду сумнівів щодо правильності розуміння обставин злочину, добровільності та істинності його позиції.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочині при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

За таких обставин суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ст. 336 КК України, а саме як ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

Суд, призначаючи обвинуваченому покарання, ураховує, що покарання, як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації.

За змістом статей 50, 65 КК України особі, яка скоїла злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання.

Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості злочину.

Щирим каяття вважається тоді, коли воно ґрунтується на визнанні особою своєї провини, виявленні жалю з приводу вчиненого та бажанні виправити ситуацію, що склалася. В судовому засіданні обвинувачений хоча і визнав свою вину, однак не висловив жалю щодо вчиненого та не висловив бажання виправити ситуацію, що склалася. Висловлювання обвинуваченим в своєму останньому слові бажання виправитись, суд розцінює лише як намагання уникнути суворої відповідальності.

Обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , згідно ст. 66 КК України, судом не встановлено.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 , згідно ст. 67 КК України, суд не вбачає.

Суд, відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 виду та міри покарання, ураховує тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, те, що, відповідно до вимог ст. 12 КК України, він є нетяжким, обставини вчинення кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, не одружений, не працює, має постійне місце проживання, перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_2 , військову службу в Збройних Силах України не проходить.Суд враховує досудову доповідь органу пробації, за висновком якої ризик вчинення обвинуваченим повторного кримінального правопорушення оцінюється, середній, та ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, оцінюється, як середній.

З огляду на вищевикладене, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання в межах санкції інкримінованої йому ст. 336 КК України у виді позбавлення волі в мінімальному розмірі із застосуванням правил ст. 75 КК України звільненням від відбування покарання з випробуванням та встановленням іспитового строку і покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

На думку суду, таке покарання буде необхідним та достатнім для виправлення і перевиховання обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, так і іншими особами.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні відсутній.

Речові докази у справі необхідно вирішити на підставі ст. 100 КПК України. Процесуальні витрати у справі відсутні.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого не застосовувався. Враховуючи обставини кримінального провадження, особу обвинуваченого і його процесуальну поведінку під час розгляду кримінального провадження, суд не вбачає підстав для застосування відносно нього будь-якого запобіжного заходу через відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст. 336 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного судом покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.

Відповідно до вимог п.п.1,2 ч.1, п.2 ч.3 ст. 76 КК України, на ОСОБА_4 покласти наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази:

- корінець повістки, врученої ОСОБА_4 під розписку 21 квітня 2023 року, залишити зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вирок набирає законної сили після строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення до Миколаївського апеляційного суду через Арбузинський районний суд Миколаївської області.

Суддя Арбузинського

районного суду ОСОБА_1