Справа № 279/2416/23 Провадження № 1-кс/279/1183/23
У Х В А Л А
іменем України
В С Т А Н О В И В :
В клопотанні вказано, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 систематично вчиняє домашнє насильство, відносно своє матері ОСОБА_5 , яке виражається в умисному систематичному вчинені психологічного насильства відносно останньої.
В ході досудового розслідування, надійшла відповідь з КНП « ІНФОРМАЦІЯ_2 », про те, що пацієнт ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 знаходиться на обліку у лікаря психіатра з 14.12.2021 року з діагнозом: 07.85.
Відповідно до ч.2 ст.11 ЗУ «Про інформацію» від 02.10.1992 року №2657-XII до конфіденційної інформації про фізичну особу належать, зокрема, дані про її стан здоров`я.
Конфіденційною є інформація про фізичну особу, a також інформація, доступ до якої обмежено фізичною або юридичною особою, крім суб`єктів владних повноважень.
Конфіденційна інформація може поширюватися за бажанням (згодою) відповідної особи у визначеному нею порядку відповідно до передбачених нею умов, а також в інших випадках, визначених законом (ч.ч. 1-2 ст.21 ЗУ «Про інформацію»).
Відповідно до ч.1 ст. 286 Цивільного кодексу України, ч.1 ст. 39-1 ЗУ «Основи законодавства України про охорону здоров`я» від 19.11.1992р. №2801-XII пацієнт має право на таємницю про стан свого здоров`я, факт звернення за медичною допомогою, діагноз, а також про відомості, одержані при його медичному обстеженні.
Цьому праву пацієнта кореспондує обов`язок збереження лікарської таємниці (ч.3 ст. 286 Цивільного кодексу України, п. «г» ст. 78, ч. Іст.40 ЗУ «Основи законодавства України про охорону здоров`я»).
Доступ до документів, в яких міститься конфіденційна інформація про стан здоров`я особи надається у порядку передбаченому главою 15 КПК України.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.162 КПК України відомості, які можуть становити лікарську таємницю, відносяться до охоронюваної законом таємниці.
Дії, передбачені ст.159 КПК, є заходами забезпечення кримінального провадження, дозвіл на застосування яких надає слідчий суддя суду першої інстанції, при цьому відомості щодо таких дій не становлять державної таємниці.
За правилами ст. 93 КПК України збирання доказів здійснюється сторонами кримінального про вадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом.
Сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.
Застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження передбачено ст.159 КПК України, клопотання містить належне обгрунтування зв`язку між вимогами, заявленими в ньому, та обставинами вчиненого правопорушення.
За таких обставин суд заявлене клопотання визнає обгрунтованим і задовольняє.
Керуючись ст.131, 132,159,160-165 КПК України,
П О С Т А Н О В И В :
Клопотання задовольнити.
Роз`яснити, що згідно ст.166 КПК України, в разі невиконання ухвали про тимчасовий доступ до речей і документів слідчий суддя, суд за клопотанням сторони кримінального провадження, якій надано право на доступ до речей і документів на підставі ухвали, має право постановити ухвалу про дозвіл на проведення обшуку згідно з положеннями цього Кодексу з метою відшукання та вилучення зазначених речей і документів.
Строк дії ухвали становить два місяці з дня її постановлення.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1

копія згідно з оригіналом