ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/821/406/23 Справа № 712/8044/23 Категорія: ст. 183 КПК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2023 року Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів:

головуючоїОСОБА_2
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря за участю прокурора підозрюваного захисникаОСОБА_5 ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ОСОБА_8 ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Черкаси апеляційну скаргу прокурора Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_10 на ухвалу слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 07 серпня 2023 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Малі Канівці, Чорнобаївського району Черкаської області, українця, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, що перебуває на посаді поліцейського офіцера громади сектору превенції Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 28, ч. 2 ст. 365 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Слідчий Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Черкаси) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, ОСОБА_11 , звернувся до суду з клопотанням, погодженим прокурором відділу Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_7 , поданим під час проведення досудового розслідування кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000404 від 05.08.2023 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 28, ч. 2 ст. 365 КК України.

Просив слідчого суддю застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб з утриманням останнього у Державній установі «Черкаський слідчий ізолятор» без визначення застави.

При обранні альтернативного запобіжного заходу у виді застави призначити заставу в розмірі 150 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб та покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені п.п. 1-4, 8, 9 ч. 5 ст. 194 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 07 серпня 2023 року клопотання слідчого задоволено.

Обрано ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою у Державній установі «Черкаський слідчий ізолятор» строком на 60 діб, тобто до 03 жовтня 2023 року.

Визначено ОСОБА_8 розмір застави 70 мінімальних прожиткових мінімумів для працездатних осіб в сумі 187 880,00 грн., яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною особою або юридичною особою (заставодавцем), та у разі внесення якої покласти на ОСОБА_8 зобов`язання:

прибувати до слідчого, в провадженні якого перебуватиме кримінальне провадження, прокурора та суду за першим викликом;

не відлучатись із населеного пункту, за місцем проживання, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання та роботи;

заборонити спілкування із потерпілим та свідками у кримінальному провадженні;

здати на зберігання слідчому свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Слідчий суддя мотивував ухвалу тим, що слідчим та прокурором у повній мірі доведені обставини, які свідчать про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме: що підозрюваний ОСОБА_8 , перебуваючи на волі або при застосуванні до нього більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, під тягарем кримінальної відповідальності за кримінальне правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні; може вчинити інше кримінальне правопорушення та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а тому жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вказаним ризикам.

Слідчий суддя визначив підозрюваному розмір застави 70 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 187880,00 грн., з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, прокурор Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_12 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси та постановити нову ухвалу, якою застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, з утриманням останнього у Державній установі «Черкаський слідчий ізолятор», без визначення розміру застави.

В обґрунтування апеляційної скарги прокурор зазначає, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 28, ч. 2 ст. 365 КК України, а саме: перевищення службових повноважень, тобто умисному вчиненні працівником правоохоронного органу дій, які явно виходять за межі наданих йому повноважень, що супроводжувалися насильством, застосуванням зброї, спеціальних засобів та болісними і такими, що ображають особисту гідність потерпілого діями, за відсутності ознак катування, вчинене групою осіб без попередньої змови.

Даною ухвалою слідчий суддя визнав, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 3 до 8 років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до 3 років.

Прокурор вказує, що не заперечуючи встановлених під час судового розгляду обставин, що ухвала слідчого судді підлягає скасуванню в частині визначення розміру застави з підстав невідповідності висновків слідчого судді фактичних обставинам кримінального провадження.

Слідчим суддею в ухвалі зазначається, що з урахуванням обставин кримінального провадження, визначити підозрюваному заставу у 70 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Разом з цим, при обранні альтернативного запобіжного заходу у виді застави, суд не взяв до уваги положення ч. 4 ст. 183 КПК України, де зазначено, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст.ст. 177, 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Прокурор звертає увагу на те, що суд не врахував, що на сьогоднішній день в Україні Указом президента України введено воєнний стан, в умовах якого вчинення ОСОБА_8 інкримінованого йому злочину набуває більшого суспільного резонансу, оскільки підозрюваний, будучи працівником правоохоронного органу, вчинив тяжкий злочин.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , які просили скасувати ухвалу слідчого судді, визначивши без застосування застави запобіжний захід утримання під вартою, думку захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_9 , підозрюваного ОСОБА_8 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги та просили ухвалу слідчого судді залишити без змін, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

При здійсненні апеляційного перегляду колегія суддів апеляційного суду керується Законом України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» № 3477 від 23.02.06 року, ст. 2, 17 якого передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини, як обов`язкове джерело права.

Основним джерелом правозастосовної діяльності ЄСПЛ є Конвенція «Про захист прав людини та основоположних свобод», якою на міжнародному рівні закріплені головні принципи права на свободу та особисту недоторканість, за яким особа може бути позбавлена свободи виключно на підставах передбачених законом, права на справедливий публічний розгляд справи незалежним та безстороннім судом, права на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі. Таким чином, норми Конституції України, національного законодавства, в тому числі, і кримінально процесуального законодавства мають узгоджуватися з нормами Конвенції та рішеннями ЄСПЛ.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити такі дії: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Статтею 178 КПК України передбачені обставини, що враховуються при застосуванні запобіжного заходу, які доведені сторонами кримінального провадження і які слідчий суддя зобов`язаний оцінити в сукупності з наявними ризиками, зазначеними у ст. 177 КПК України.

Відповідно до вимог ч.1, п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до частин 1,2 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя зобов`язаний постановити ухвалу про відмову у застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 3 ст. 176 КПК України слідчий суддя відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.

Вказані вимоги кримінального процесуального закону слідчим суддею дотримані, його висновки про те, що прокурор при розгляді справи довів, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, зазначеним в клопотанні слідчого, а також, що заявлені ризики в сукупності з тяжкістю кримінального правопорушення та даних про особу підозрюваної можуть служити виключними підставами для її ув`язнення, є обґрунтованими.

Із ухвали слідчого судді вбачається, що на основі наданих слідчим матеріалів, які обґрунтовують клопотання, слідчий суддя встановив, що вказані у клопотанні обставини підозри могли мати місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, детальний перелік яких міститься в клопотанні слідчого.

Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, то слідчий суддя на підставі оцінки сукупності отриманих доказів лише визначив, що причетність ОСОБА_8 до скоєння кримінального правопорушення, підозра у якому йому повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування слідчим суддею щодо нього такого обмежувального заходу, як тримання під вартою.

Із такими висновками слідчого судді колегія суддів апеляційного суду повністю погоджується, виходячи з наступного.

Як вбачається із матеріалів справи ОСОБА_8 є працівником правоохоронного органу, постійно здійснює функції представника влади, а тому, відповідно до положень ч. 3 ст. 18 КК України є службовою особою правоохоронного органу.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про Національну поліцію», ОСОБА_8 , як співробітник Національної поліції, повинен діяти виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_8 , діючи спільно із поліцейським офіцером громади Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_13 , у якого він проходив стажування на посаді поліцейського офіцера громади сектору превенції Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області, без попередньої змови між собою, всупереч вимогам ст.ст. 3, 19, 28, 29, 64 Конституції України, ст.ст. 6, 7, 8, 29, 30, 31, 44, 46 Закону України «Про Національну поліцію», маючи спеціальне звання капітана поліції, бажаючи довести свою уявну перевагу перед населенням територіальної громади, яка є територією його оперативного обслуговування, як поліцейського офіцера громади, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, вчинив передбачене КК України суспільно небезпечне діяння.

Своїми умисними протиправними діями, ОСОБА_13 та ОСОБА_8 , будучи представниками влади, грубо порушили вимоги основоположних норм Конституції України та законів України про те, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, а також про те, що кожен має право на повагу до його гідності та ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, поводженню та про відповідальність держави за забезпечення прав і свобод людини, бажаючи довести свою уявну перевагу у суспільстві, з мотивів запровадження своєї авторитарності у Іркліївській територіальній громаді, усвідомлюючи безкарність за вчинене, вчинили дії, що не дозволяється вчиняти будь-кому, тобто дії, які явно виходять за межі наданих їм повноважень, як співробітників Національної поліції України.

06.08.2023 року ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 28, ч. 2 ст. 365 КК України перевищенні службових повноважень, тобто умисному вчиненні працівником правоохоронного органу дій, які явно виходять за межі наданих йому повноважень, що супроводжувалися насильством, застосуванням зброї, спеціальних засобів та болісними і такими, що ображають особисту гідність потерпілого діями, за відсутності ознак катування, вчинене групою осіб без попередньої змови між собою.

Наявність обґрунтованої підозри вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами.

В судовому засідання прокурор пояснив, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, за ч. 2 ст. 365 КК - відповідальність за яке, передбачена від 3 до 8 років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 177 КПК України є ризики переховування від органів досудового розслідування, що він може вчинити інші криміналі правопорушення, а також досудовим розслідуванням не встановлено даних, за допомогою яких би обґрунтовувалася неможливість запобігання зазначеним у клопотанні ризиками будь-яким іншим, із передбачених у КПК України більш м`яких запобіжних заходів, не пов`язаних із позбавленням волі, тому існує достатньо реальних підстав для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

У розумінні положень, що наведені у чисельних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21 квітня 2011 року, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №№12244/86,12245/86, 12383/86 від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28 жовтня 1994 року та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об?єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Мета затримання полягає в сприянні розслідуванню злочину через підтвердження або спростування підозр, які стали підставою для затримання. «Для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1(c), поліція не зобов?язана мати докази, достатні для пред?явлення обвинувачення, ні в момент арешту, ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов?язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред?явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду.

Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання» (справа «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13 листопада 2007 року).

Матеріали кримінального провадження, на які послався слідчий у клопотанні, дають підстави вважати підозру ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення обґрунтованою.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях ЄСПЛ: у справі «Феррарі-Браво проти Італії» №9627/81 від 14 березня 1984 року Суд зазначив, що «питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою»; у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Більш того, у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.2007 року - Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов?язана мати докази, достатні для пред?явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов?язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред?явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

В обґрунтування клопотання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий посилався на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 28, ч. 2 ст. 365 КК; наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які на переконання слідчого, у сукупності із даними про особу підозрюваного свідчать про недостатність застосування до ОСОБА_8 більш м?яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою.

Порядок розгляду слідчим суддею клопотання про застосування запобіжного заходу відповідає вимогам п. п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практиці Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише, в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

З висновками слідчого судді щодо доведеності обґрунтованості підозри, наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України та необхідності застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою погоджується і апеляційний суд.

Керуючись положеннями КПК України, при постановленні ухвали про застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя обґрунтовано задовольнив клопотання слідчого, яке підтримав прокурор в судовому засідання, та визначив заставу у даному кримінальному провадженні, як альтернативний запобіжний захід.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Положенням п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України визначено, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні: щодо злочину, вчиненого із застуванням насильства або погрозою його застосування; щодо злочину, який спричинив загибель людини; щодо особи, стосовно, якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею; щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 КК України; щодо особливого тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

В цій же частині ст. 182 КПК України зазначено, що розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов?язків та не може бути завідомо непомірним для нього. Розмір застави визначається суддею, слідчим суддею з урахуванням характеру вчиненого злочину, даних про особу підозрюваного майнового становища особи, що вносить заставу.

Межі розміру застави залежать, зокрема, і від ступеня тяжкості злочину, у вчиненні якого особа підозрюється.

Відповідно до ст. 12 КК України злочин, передбачений ч. 2 ст. 365 КК України, відноситься до тяжких злочинів, за його вчинення передбачено основне покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 8 років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років.

Пунктом 2 частини 5 статті 182 КПК України передбачено, що розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину, від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

Виходячи з прецедентної практики Європейського суду з прав людини, уповноважені органи влади повинні приділити визначенню суми застави стільки ж уваги, скільки і вирішенню питання про необхідність тримання підозрюваного під вартою. Визначаючи суму застави, суди повинні брати до уваги ризик того, що підозрюваний може ухилитися від покарання, обставини особистого життя та тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється особа. При цьому, сторона державного обвинувачення зобов?язана належним чином виправдати суму застави і прийняти до уваги фінансовий стан обвинуваченого та його спроможність сплатити необхідну суму (Мангурас проти Іспанії п. п. 78-80).

Суд не в праві визначити розмір застави, який завідомо не може бути сплачений підозрюваним через його майновий стан.

Слідчим суддею належно враховано обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 , його майновий та сімейний стан, стан здоров?я, інші дані про його особу та ризики, передбачені ст.177 КПК України, які суд вважає обґрунтованими та доведеними.

При цьому, посилання прокурора в апеляційній скарзі, щодо тяжкості злочину, в якому підозрюється ОСОБА_14 , не можуть слугувати підставою для застосування виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без внесення застави.

Доводи, на які послався в апеляційній скарзі прокурор, не є підставою для скасування судового рішення, оскільки були враховані слідчим суддею при прийнятті рішення про задоволення клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного та обрання альтернативного запобіжного заходу у виді застави, підтриманого прокурором.

Апеляційний суд відхиляє доводи сторони захисту про необґрунтованість пред?явленої ОСОБА_14 підозри, оскільки на даній стадії кримінального провадження, суд не може давати оцінку допустимості та належності доказів, оскільки стадія розгляду клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу не є стадією розгляду судом кримінального провадження по суті пред?явленої підозри.

Апеляційний суд наголошує, що у відповідності до положень ч. 2 ст. 94 КПК України, жоден доказ не має наперед встановленої сили, та всі докази в даному кримінальному провадженні підлягають ретельній перевірці з наступною їх оцінкою відповідно до положень ч. 1 ст. 94 цього Кодексу.

Відповідно до ст. ст. 89, 94 КПК України передбачено, що оцінка допустимості та належності доказів, а також кваліфікації дій підозрюваного, буде надана судом першої інстанції при розгляді кримінального провадження по суті.

Порушень правових позицій Європейського суду з прав людини чи істотних порушень кримінального процесуального закону апеляційним переглядом не встановлено.

Таким чином, рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, вирішено з дотриманням вимог статей 177, 178, 182, 183 КПК України, ухвалено на підставі об?єктивно з?ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими судом, а тому апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.

При прийнятті рішення колегія суддів також, враховує вимоги ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; що під час апеляційного розгляду стороною обвинувачення не заявлялось клопотань щодо приєднання до матеріалів судового провадження доказів (документів), які б могли вплинути на висновки суду; а також положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги.

Виходячи з наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що слідчим суддею суду першої інстанції розглянуто клопотання слідчого з дотриманням положень кримінального процесуального закону та прийнято законне та обґрунтоване рішення.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 309, 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу прокурора Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_10 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 07 серпня 2023 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 28, ч. 2 ст. 365 КК України - залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту оголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3

ОСОБА_4