Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/286/23 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.05.2023 року. м. Кропивницький

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому урежимі відеоконференції, матеріали продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у кримінальному провадженні № 0000220 стосовно ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , обвинувачених за ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 255 КК України,за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 та захисникаадвоката ОСОБА_8 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , на ухвалу Кіровського районного суду м. Кіровограда від 30.03.2023, якою задоволено клопотання прокурора та обвинуваченим

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,

продовжено кожному з них запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, а саме до 28.05.2023, включно.

Крім того, цією ухвалою суду також продовжено термін дії запобіжного заходу обвинуваченим ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 .

За участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_12 ,

захисників адвокатів - ОСОБА_8 та ОСОБА_13 ,

обвинувачених - ОСОБА_6 та ОСОБА_7

В С Т А Н О В И Л А:

У провадженні Кіровського районного суду м. Кіровограда перебуває кримінальне провадження № 0000220 по обвинуваченню ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307, ч. 5 ст. 255 КК України, ОСОБА_14 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307 КК України, ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_6 і ОСОБА_15 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 255 КК України та ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 3 ст. 307, ч. 2,5 ст. 255 КК України.

У ході судового розгляду справи встановлено, що обвинуваченим ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_10 в судовому засіданні визначено граничний строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 28.05.2023, а відносно обвинувачених ОСОБА_11 та ОСОБА_9 застосовано запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту строком до 30.05.2023 включно, при цьому розгляд кримінального провадження відносно вказаних обвинувачених не завершено.

Прокурором у ході судового розгляду заявлено клопотання про продовження обвинуваченим ОСОБА_9 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , строків застосованих відносно них запобіжних заходів.

Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 30.03.2023, зокрема, стосовно ОСОБА_6 та ОСОБА_7 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 28.05.2023, включно.

Приймаючи вказане рішення, суд першої інстанції зазначив, що ОСОБА_11 , ОСОБА_9 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_10 обвинувачуються у вчиненні особливо тяжких злочинів у складі злочинної організації, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до 15 років, раніше неодноразово судимі, обставинами, які характеризують осіб ОСОБА_11 , ОСОБА_9 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_10 , а також відсутність стійких соціальних та виробничих зв`язків, враховуючи відсутність постійної роботи та законних заробітків, а також те, що у кримінальному провадженні ще не досліджено речові та письмові докази.

В апеляційній скарзі захисникадвокат ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , просить скасувати ухвалу районного суду та постановити нову, якою застосувати до його підзахисного запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем його проживання по АДРЕСА_1 .

Свої вимоги захисник обґрунтовує тим, що клопотання прокурора подано з порушенням установленого КПК порядку, а доводи прокурора є безпідставними та необґрунтованими.

Також зазначає, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 переданий до суду ще в лютому 2021 року і перебуває в суді вже більше 2-х років, протягом яких ОСОБА_6 утримується під вартою у даному кримінальному провадженні. З урахуванням відбуття покарання за попереднім вироком у ВК № 6, загальний безперервний строк ізоляції від суспільства ОСОБА_6 становить майже 5 років. Станом на момент винесення оскаржуваної ухвали ОСОБА_6 вже повністю відбув призначене покарання, але продовжуює незаконно утримуватись під вартою в даному кримінальному провадженні.

Разом з тим, обвинувачений має постійне місце реєстрації і проживання, матір похилого віку, з якою мешкав за місцем своє реєстрації. Зазначені обставини свідчать про наявність у обвинуваченого сталих соціальних звязків.

Крім того, у даній справі досліджено письмові, а також відео і аудіо докази, допитано майже всіх свідків, жоден з яких не вказав на вчинення на них тиску ОСОБА_6 , або будь ким з обвинувачених.

Також,ОСОБА_6 має низку хронічних захворювань, через що потребує спеціалізованого лікування, яке під час судового розгляду в умовах СІЗО не може бути йому забезпечено, через відсутність відповідного фінансування.

Отже, описані вище обставини у сукупності свідчать про безпідставність, недоцільність та невиправданість продовження безальтернативного тримання під вартою ОСОБА_6 , оскільки таке втручання у права та свободи особи, які гарантуються не лише Національним законодавством, а й закріплені в Конвенції з прав людини та основоположних свобод та не можуть вважатися виправданими за вищевказаних обставин.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 також просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора про продовження йому строку тримання під вартою та обрати запобіжний захід не повязаний з триманням під вартою.

Вказує на те, що жодних доказів по справі про наявність ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, прокурором не доведено, а лише вказані припущення сторони обвинувачення.

Також, обвинувачений вказує, що доповнення до апеляційної скарги надасть під час апеляційного розгляду справи.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_13 , які підтримали апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_8 , які просили задовольнити апеляційну скаргу захисника, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг захисника та обвинуваченого ОСОБА_7 , перевіривши матеріали клопотання, зваживши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку, що вони задоволенню не підлягають, з таких підстав.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 331 КПК України, суд першої інстанції зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Абзацом другим цієї ж частини ст. 331 цього Кодексу, на суд покладено такий самий обов`язок, а саме повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, у разі якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Так, колегія суддів встановила, що судом першої інстанції дотримані зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

Судом першої інстанції належним чином враховано конкретні обставини даного кримінального провадження, а саме, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 обвинувачуються у вчиненні особливо тяжких злочинів у складі злочинної організації, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на сток до 12 років, раніше неодноразово судимі, обставинами, які характеризують їх особи ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , а також відсутність стійких соціальних та виробничих зв`язків, враховуючи відсутність постійної роботи та законних заробітків, а також те, що у кримінальному провадженні не допитано всіх свідків та самих обвинувачених.

Також те, що на даний час ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були враховані під час обрання обвинуваченим запобіжного заходу у виді тримання під вартою, не змінились, та не зменшилися, а інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 під час розгляду справи, також, відсутність у матеріалах справи даних про появу нових обставин, що свідчать про необхідність зміни запобіжного заходу або про існування інших перешкод для тримання обвинувачених під вартою.

З урахуванням наведеного та беручи до уваги ту обставину, що дане кримінальне провадження в суді першої інстанції не завершено до спливу продовженого строку тримання їх під вартою, підстав для скасування оскаржуваної ухвали з тих мотивів, на які посилаються в своїх апеляційних скаргах обвинувачений ОСОБА_7 та захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_8 , колегія суддів не вбачає.

Отже, приймаючи рішення про продовження обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 строку тримання під вартою, суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врахував ступінь тяжкості інкримінованих обвинуваченим злочинів, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які не зникли та не зменшилися, дані про осіб обвинувачених, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

Підстав для застосування судом до ОСОБА_6 та ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, колегія суддів не вбачає, з огляду на вищевикладені мотиви.

Крім того суд першої інстанції дійшов до правильного висновку, що оскільки, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 підозрюються у скоєні умисного, особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин та їх аналогів або прекурсорів, то відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 183 КПК України підстав до визначення застави у кримінальному провадженні на даному етапі не встановлено.

Доводи апеляційних скарг обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника адвоката ОСОБА_8 з приводу того, що недоведені прокурором наявність ризиків та не надано жодних доказів на підтвердження їх існування, колегія суддів визнає необґрунтованими та безпідставними, оскільки судом першої інстанції при постановленні даної ухвали правильно встановлено наявність ризиків, які продовжують існувати на даний час та не зменшились, що також підтверджується матеріалами справи.

Також, колегія суддів звертає увагу і на те, що переконливих доказів з приводу того, що зменшились ризики передбачені ст. 177 КПК України, до суду апеляційної інстанції стороною захисту не надано.

Крім того, на переконання колегії суддів інших переконливих даних про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 під вартою, їх захисниками в апеляційному суді не доведені.

За таких підстав, на переконання колегії суддів, рішення суду першої винесене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, належним чином дослідженими та оціненими судом першої інстанції. Крім того, враховуючи вищевикладене колегія суддів, з урахуванням наявності вищевказаних ризиків, які не зменшилися та продовжують існувати, не вбачає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції та обрання обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, а саме не пов`язаного із триманням їх під вартою.

Порушень вимог кримінального процесуального закону, які б стали підставою для скасування по суті правильного прийнятого судом першої інстанції рішення колегією суддів не встановлено.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_8 необхідно залишити без задоволення, а ухвалу районного суду без зміни.

Разом з тим, з урахуванням доводів захисників обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 з приводу значного погіршення їх стану здоров`я та необхідність в отриманні ними необхідного лікування, чого не заперечував і сам прокурор в судовому засіданні, вказуючи лише на те, що стороною захисту не надано суду з цього приводу на підтвердження відповідних документів, тому колегія суддів вважає за необхідне, з урахуванням положень ст. 206 КПК України, зобов`язати начальника ДУ Кропивницького слідчого ізолятора № 14 провести відповідне медичне обстеження обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , а у разі необхідності забезпечити надання їм відповідного медичного лікування.

Керуючись ст.ст. 376, 183, 199, 331, 405, 407, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги захисникаадвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_7 - залишити без задоволення, а ухвалу Кіровського районного суду м. Кіровограда від 30.03.2023, якою стосовно обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 днів, а саме до 28.05.2023 включно - залишити без зміни.

У порядку ст. 206 КПК України, зобовязати начальника ДУ Кропивницького слідчого ізолятора № 14 провести медичне обстеження обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , а у разі необхідності забезпечити надання їм відповідного медичного лікування.

Ухвала апеляційного суду є остаточною і в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

З оригіналом згідно:

Суддя Кропивницького

апеляційного суду ОСОБА_2