СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 1-кп/759/253/23
ун. № 757/6441/21-к
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2023 року м.Київ

Святошинський районний суд м. Києва в складі колегії суддів:

головуючого судді: ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретар судового засідання: ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання прокурора про продовження стосовно обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, кожному окремо, без визначення розміру застави, клопотання захисника ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу, застосованого до обвинуваченого ОСОБА_6 , у кримінальних провадженнях №0000178 від 27.02.2020 та № 0000822 від 27.08.2020, за обвинуваченням:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Вале Ахалцихінського району Республіки Грузія, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27 п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця Республіка Вірменія, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 27 п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Макіївка Донецька області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 27 п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_9 , обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_10 ,

ВСТАНОВИВ:

На розгялді суду перебуває вказане кримінальне провадження.

Прокурором подано клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 та клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 .

В обґрунтування вказаних клопотань прокурор зазначає, що ризики, передбачені п.1,п.3,п. 5 ч.1 ст. 177 КПК України, а також обставини, які були підставою для обрання та продовження запобіжного заходу, на даний час продовжують існувати та наразі не зменшились. Застосування більш м`якого запобіжного заходу не зможе запобігти встановленим ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Також до суду надійшло клопотання захисника ОСОБА_7 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , про зміну запобіжного заходу із тримання під вартою на особисте зобов`язання, яке вмотивоване тим, що у даному кримінальному провадженні не була дотримана процедура перейняття кримінального провадження, що свідчить про істотні порушення кримінального процесуального закону. Також захисник зауважує на тому, що ризики, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України відсутні, її підзахисний має міцні соціальні зв`язки, та не вчиняв жодних дій, які б могли свідчити про його наміри ухилитись від кримінальної відповідальності. Захисник ОСОБА_7 зазначає, що наразі, для забезпечення житлом в м. Києві її підзахисного ОСОБА_6 , з яким вона перебуває у фактичних шлюбних відносинах, було укладено договір безоплатного користування житлом між ОСОБА_11 (власником житла), з одного боку, та ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , з другого боку, за адресою: АДРЕСА_4 . Власник вказаного житла, яка ознайомлена з усіма пред`явленими ОСОБА_6 обвинуваченнями, надала свою письмову згоду на проживання останнього за вищевказаною адресою, в тому числі під час можливого застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту. Окрім того, захисник ОСОБА_7 у своєму клопотанні акцентує увагу на неприпустимості тримання під вартою ОСОБА_6 лише з мотивів тяжкості злочину, у якому він обвинувачується, та вважає, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою, зможе забезпечити належну процесуальну поведінку її підзахисного.

В судовому засіданні прокурор підтримав подані ним клопотання, просив їх задовольнити та продовжити стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 та обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 (шістдесят) днів, без визначення розміру застави, у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 на особисте зобов`язання просив відмовити за безпідставністю. Також зауважив на тому, що тривалість розгляду кримінального провадження в суді обумовлена, зокрема, й процесуальною поведінкою сторони захисту, оскільки з призначених 60 судових засідань за період з 08.02.2021р. по теперішній час, 23 судові засідання не відбулись за ініціативою або з причин процесуальної поведінки сторони захисту.

Захисник ОСОБА_10 , думку якого підтримав обвинувачений ОСОБА_5 , заперечив проти задоволення клопотання прокурора з тих підстав, що останнім не доведені заявлені ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а також те, що застосування більш м`якого запобіжного заходу не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_5 . Зауважив на тому, що останній має місце проживання у м. Києві та довготривалий час перебуває під вартою, просив застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Захисник ОСОБА_7 , думку якої підтримав обвинувачений ОСОБА_6 , заперечила проти задоволення клопотання прокурора та підтримала клопотання про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 на особисте зобов`язання з викладених у ньому підстав.

Заслухавши доводи та думку учасників судового провадження, дослідивши подані сторонами матеріали, суд приходить до наступних висновків.

За змістом ч.1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Згідно з ч. 3 ст. 331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Відповідно до ч.2 ст.331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

За змістом положень глави 18 КПК України, у взаємозв`язку з вимогами ст. 331 КПК України, підставами для продовження строку тримання під вартою є наявність раніше заявлених ризиків, які не зменшилися, або нових ризиків, які виправдовують тримання особи під вартою, та неможливість завершення судового провадження до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Відповідно до положень ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м 'яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього кодексу.

При обранні обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді триманні під вартою та при продовженні строку вказаного запобіжного заходу судом були встановлені наступні ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України: ризик того,що обвинувачені, перебуваючи на волі, можуть, з метою уникнення покарання, переховуватись від суду; ризик незаконного впливу зі сторони обвинувачених на потерпілого, свідків, інших обвинувачених; ризик вчинення інших кримінальних правопорушень.

Вирішуючи подані клопотання, суд враховує, що ризиком у контексті кримінального провадження є певний ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або створять загрозу суспільству. При визначенні ризиків закон не вимагає неспростовних доказів того, що обвинувачений однозначно, поза всяким сумнівом, здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає обґрунтування, що він має реальну можливість їх здійснити.

З урахуванням зазначеного суд погоджується з доводами клопотання прокурора про наявність на даний час ризиків, що передбачені п.1, п.3, п.5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які не зменшились.

Так, надаючи оцінку наявності ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України, суд бере до уваги правову позицію, викладену у рішенні Європейського суду з прав людини «Бессієв проти Молдови», згідно якої ризик втечі має оцінюватися судом у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування. Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти.

Враховуючи наведене, суд вважає, що існує певна ймовірність того, що обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину (позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічне позбавлення волі з конфіскацією майна) можуть вдатися до відповідних дій, оскільки згідно відомостей про їх особу у останніх відсутні стримуючі фактори. При цьому суд бере до уваги те, що у період з 14.08.2020 по 13.04.2021 обвинувачений ОСОБА_5 спільно із ОСОБА_6 , переховуючись від органів досудового розслідування та суду, за місцем своєї реєстрації та фактичного проживання не перебували, а 13.04.2021 були затримані у спеціально облаштованій кімнаті для проживання під час проведення обшуку у складському приміщенні в одному з промислових районів міста Києва, право володіння та користування яким фактично належало третій особі.

При цьому, суд зауважує, що до обставин ризику втечі безумовно належить військова агресія рф проти України, яка суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях.

Також, враховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення, суд вважає, що наразі існує ризик того, що обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_6 можуть незаконно впливати на потерпілого, свідків у кримінальному провадженні, які ще не допитані судом, зокрема, шляхом погроз, вмовлянь, з метою примусити їх змінити свої показання або взагалі відмовитися від них, щоб уникнути притягнення до кримінальної відповідальності. При цьому, доводи сторони захисту, що більшість свідків у кримінальному провадженні проживають у Вірменії, а покази тих, що знаходяться в Україні не мають доказового значення, а тому вплив на них зі сторони обвинувачених не можливий, суд вважає необґрунтованими, оскільки незаконний вплив на свідків та потерпілого може бути не лише прямим, але й опосередкованим, та ризик такого впливу зберігається до отримання показань свідків безпосередньо судом під час розгляду справи по суті.

Ризик вчинення обвинуваченим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_6 іншого кримінального правопорушення обґрунтовується тим, що вони офіційного джерела доходів не мають, обвинувачуються у вчиненні злочину з корисливих мотивів, а також є обвинуваченими у іншому кримінальному провадженні №0000804 від 17.07.2020 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 189, ч. 2 ст. 296, ч. 1 ст. 263 КК України.

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес. Тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства (рішення у справі «Летельє проти Франції»).

На думку суду в даному випадку інтереси суспільства превалюють над правами обвинувачених щодо їх особистої свободи та недоторканості, гарантованих ст. 29 Конституції України.

Судом досліджувалось питання про можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу відносно обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , зокрема у вигляді домашнього арешту, однак суд на даній стадії судового провадження не знайшов для цього підстав.

З огляду на зазначене, у ракурсі встановлених фактичних обставин, суд вважає, що на даному етапі кримінального провадження лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 та ОСОБА_6 буде необхідним для забезпечення їх належної процесуальної поведінки та зможе запобігти ризикам, які передбачені ч.1 ст. 177 КПК, та які були встановлені судом. Стан здоров`я обвинувачених задовільний, що не виключає можливість перебування їх під вартою в умовах слідчого ізолятора на час судового розгляду.

Зазначені захисниками та обвинуваченими обставини не є достатніми підставами для зміни запобіжного заходу, окрім того, на даній стадій судового провадження суд не може надати оцінку доводам сторони захисту про процесуальні порушення перейняття кримінального провадження із Республіки Вірменія.

Суд вважає, що обраний відносно обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 запобіжний захід, з урахуванням його тривалості та процесуальної поведінки сторони захисту, не виходить за межі розумного строку, відповідає характеру та тяжкості діяння, яке їм інкримінується.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу, застосованого до обвинуваченого ОСОБА_6 .

Враховуючи вимоги п.1 ч.4 ст.183 КПК України, а також обставини справи та вагомість вищенаведених ризиків, суд вважає неможливим визначити розмір застави при вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 177- 178, 182, 183, 184, 194, 196, 197, 331 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора - задовольнити.

Продовжити стосовно ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 (шістдесят) днів, до 12 листопада 2023 року включно, і утримувати його у Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України без визначення розміру застави.

Продовжити стосовно ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 (шістдесят) днів, до 12 листопада 2023 року включно, і утримувати його у Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України без визначення розміру застави.

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу, застосованого до обвинуваченого ОСОБА_6 - відмовити.

Ухвалу передати на виконання до Державної установи «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено та проголошено 19.09.2023.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Суддя: ОСОБА_2

Суддя: ОСОБА_3