У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2023 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Київського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретар судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги представника потерпілого ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 та першого заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_7 на вирок Печерського районного суду міста Києва від 05 жовтня 2022 року у кримінальному провадженні № 120 221 000 600 005 66 від 28 травня 2022 року стосовно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Вірменії, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

за участю прокурорів ОСОБА_9 ,

ОСОБА_10 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

представників потерпілого ОСОБА_11 ,

ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_12 ,.

обвинуваченого ОСОБА_8 , -

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Печерського районного суду міста Києва від 05.10.2022 ОСОБА_8 засуджено за ч. 2 ст. 286 КК України на 4 роки позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік.

На підставі ст. 75 КК України його звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки та з покладенням, відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, обов`язків: періодично з?являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; а також додатково покладено на підставі п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України обов`язок не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

У провадженні стягнуто процесуальні витрати та вирішена доля речових доказів.

Вироком суду ОСОБА_8 визнано винним у тому, що він 27.05.2022, близько о 14 год. 45 хв., керуючи технічно справним автомобілем "Ford Transit", д.н.з. НОМЕР_1 , рухався по вул. Набережне шосе в м. Києві, зі сторони Поштової площі в напрямку моста Метро, в першій смузі руху, зі швидкістю 92.6...96.7 км/год.

Так, під час руху ОСОБА_8 допустив порушення вимог п.п. 2.3 (б); 12.3; 12.4 Правил дорожнього руху України, в яких зазначено:

- п. 2.3 (б) - для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну;

- п. 12.3 - у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди;

- п. 12.4 - у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Порушення вищевказаних вимог Правил дорожнього руху України з боку водія ОСОБА_8 виявились в тому, що він, керуючи вказаним транспортним засобом, рухаючись по вул. Набережне шосе в Печерському районі м. Києва, поряд з е/о № 38, проявив неуважність до дорожньої обстановки, перевищив дозволену в населеному пункті швидкість руху, при виникненні небезпеки для руху, чим для нього являвся велосипедист ОСОБА_13 , своєчасно не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки керованого ним автомобіля, в результаті чого скоїв наїзд на останнього, який рухався в попутному напрямку попереду в першій смузі руху.

Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди велосипедисту ОСОБА_13 заподіяні тілесні ушкодження та він був доставлений до Київської міської клінічної лікарні № 17 м. Києва, де ІНФОРМАЦІЯ_2 помер.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 011-4118-2022 від 29.07.2022 - при експертизі трупа ОСОБА_13 встановлено, що на момент надходження в лікарню № 17 після ДТП у нього мались ушкодження: осколкові переломи четвертого і п`ятого шийних хребців з ушкодженням спинного мозку на цьому рівні (закрита спинномозкова травма).

Спинномозкова травма у ОСОБА_13 виникла від дії тупих предметів, могла утворитися в результаті падіння з велосипеда при зіткненні автомобіля з велосипедом, що має ознаки тяжкого тілесного ушкодження за критерієм небезпеки для життя; між нею і настанням смерті існує прямий зв`язок.

Смерть ОСОБА_13 настала від закритої спинномозкової травми з ушкодженням кістковими уламками спинного мозку. Цей висновок зроблено на основі таких даних: наявність осколкових переломів четвертого і п`ятого шийних хребців, зміщення кісткових фрагментів в сторону спинномозкового каналу з його звуженням менше 3 мм, повне порушення іннервації нижче рівня травми без відновлення (перманентна тетраплегія), крововиливи в оболонки і тканину спинного мозку, морфологічні ознаки реактивного запалення м`яких оболонок мозку, виражений висхідний деструктивний набряк його з переходом на продовгуватий мозок, дислокація стовбура мозку.

Причиною виникнення даної дорожньо-транспортної пригоди, з технічної точки зору, є невідповідності дій водія автомобіля "Ford Transit", д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_8 вимогам п. 12.3 Правил дорожнього руху України, згідно висновку судово-автотехнічної експертизи № СЕ-19/111-22/33387-ІТ від 29.08.2022.

Порушення вказаних пунктів Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_8 перебуває в прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди і її наслідками.

За вказаних обставин, ОСОБА_8 своїми діями, які виразились у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України.

Не погоджуючись з вироком суду, перший заступник керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій, не оспорюючи фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення і правильність правової кваліфікації дій обвинуваченого просить скасувати вирок Печерського районного суду міста Києва від 05.10.2022 стосовно ОСОБА_8 в частині призначеного покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок м`якості, та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 покарання за ч. 2 ст. 286 КК України у виді 4 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік та на підставі ст. 75 КК України звільнити його від відбування призначеного основного покарання з випробуванням, якщо він протягом 2 років іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає обов?язки, передбачені ст. 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, а у решті вирок залишити без змін.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, перший заступник керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_7 стверджує, що суд першої інстанції, всупереч вказаним нормам закону, безпідставно звільнив ОСОБА_8 від відбування додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Перший заступник керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_7 вказує, що при обранні ОСОБА_8 покарання, суд врахував тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, який раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має батьків похилого віку, сталі соціальні зв`язки та постійне місце проживання, те, що він офіційно працює водієм, обставини, що пом?якшують покарання: щире каяття та сприяння встановленню істини в ході судового розгляду, відсутність обставин, що обтяжують покарання, та призначив йому за ч. 2 ст. 286 КК України покарання у виді 4 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 1 рік, зі звільненням від відбування всього на підставі ст. 75 КК України, тобто як основного, так і додаткового, з випробуванням, проте, дані посилання суду не є обґрунтованими підставами для збереження за винним права особисто керувати транспортними засобами, оскільки особисте керування транспортним засобом у сукупності з неуважністю обвинуваченого на дорозі зумовили вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, несе істотну суспільну небезпеку для оточуючих, ризик вчинення нових кримінальних правопорушень у сфері експлуатації транспортних засобів, при цьому, серед матеріалів кримінального провадження не має достатніх відомостей, що вказують на необхідність збереження за обвинуваченим спеціального права. Застосування положень ст. 75 КК України до основного покарання, призначеного обвинуваченому судом, не є перешкодою для призначення та подальшого реального відбування додаткового покарання у виді позбавлення спеціального права, водночас, позбавлення обвинуваченого права керувати транспортними засобами забезпечить досягнення цілей, визначених у ст. 65 КК України.

За підсумками, на переконання першого заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_7 , судом першої інстанції порушено вимоги ст.ст. 55, 65, 75 КК України, що потягло за собою незаконне звільнення обвинуваченого від відбування обов?язкового додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Окрім того, не погоджуючись з вироком суду, представник потерпілого ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_6 в апеляційній скарзі просить скасувати вирокПечерського районного суду міста Києвавід 05.10.2022 та ухвалитиновий вирок, яким ОСОБА_8 визнативинним у вчиненнікримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначити йому за цимзаконом покарання у видіпозбавлення волі на строк3 (три) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами строкомна 3 (три) роки.

Обгрунтовуючи такі апеляційні вимоги представник потерпілого посилається на допущені судом першої інстанції істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, а також невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість.

Зокрема, адвокат ОСОБА_6 стверджує, що, в порушення вимог ч. 2 ст. 314 КПК України, судом першої інстанції незаконно проведено підготовче судове засідання 29.09.2022 та судовий розгляд провадження в судовому засіданні 05.10.2022 без участі потерпілого ОСОБА_5 та його представника, бо даних про отримання повісток потерпілим (а.п. 16, 27 т. 1) в матеріалах судового провадження відсутні, що фактично позбавило можливості подати цивільний позов та висловити свою думку щодо можливості призначення обвинувального акта до судового розгляду та водночас в судовому засіданні - дати показання щодо обставин провадження та висловлювати свою думку стосовно призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , а також заявити цивільний позов до початку судового розгляду.

Крім того, як вказує представник потерпілого, суд першої інстанції неправильно застосував до обвинуваченого ОСОБА_8 і положення ст. 75 КК України, оскільки, на переконання апелянта, в достатній мірі не враховано тяжкість скоєного злочину та спричинених ним наслідків у виді смерті людини, обставинам чого суд першої інстанції належної оцінки не дав, що і призвело до м`якості призначеного ОСОБА_8 покарання.

Водночас, як вказує адвокат ОСОБА_6 , при призначенні покарання ОСОБА_8 , суд відніс до обставин, які пом`якшують покарання те, що обвинувачений вину визнав повністю, щиросердно розкаявся у вчиненому, сприяв встановленню істини в ході судового розгляду. Разом з цим, розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочинних дій, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в визнанні негативних наслідків злочину для потерпілої особи, намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого, факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження, однак, у матеріалах кримінального провадження стосовно ОСОБА_8 відсутні дані на підтвердження того, що засуджений поряд з відсутністю цивільного позову, намагався будь-яким чином допомогти потерпілому чи компенсував йому перенесені страждання або полегшив душевний біль.

А тому, на думку представника потерпілого, звільняючи ОСОБА_8 від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України, суд першої інстанції, врахувавши тяжкість вчиненого ним злочину та особу обвинуваченого ОСОБА_8 , який раніше не судимий, працює та має сталі соціальні зв`язки, дійшов помилкового висновку, що виправлення та перевиховання ОСОБА_8 можливе без ізоляції від суспільства, бо, вказані обставини необхідно розцінювати виключно як характеристику особи ОСОБА_8 та їх необхідно враховувати при призначенні покарання ОСОБА_8 у межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України, а не такими, що дають підстави для застосування до нього вимог ст. 75 КК України.

Підсумовуючи, представник потерпілого наполягає на тому, що судом першої інстанціїприйнято рішення без урахування належним чином усіх обставинкримінального провадження, зокрема тяжких незворотних наслідків вчиненого злочину у виглядісмерті ОСОБА_13 та поведінку обвинуваченого після вчинення даногозлочину, який не вчинивдій, направлених на наданнядопомоги потерпілому, що свідчитьпро значну суспільну небезпекуобвинуваченого ОСОБА_8 під час вчиненняним злочину у сферібезпеки дорожнього руху, а невчинення останнім будь-якихдій, спрямованих на відшкодування завданої потерпілому шкоди, свідчить іпро неналежну поведінку обвинуваченого після вчинення нимзлочину, який до тогож не вибачився, на даний час нецікавиться, які витратипоніс потерпілий, та непропонує хоча б часткововідшкодувати завдану ним шкоду, що, загалом, вказує нате, що обвинувачений взагалі не розкаюється у вчиненому.

Від інших учасників провадження апеляційних скарг не надходило.

Заслухавши доповідь головуючого судді, пояснення прокурорів, які частковопідтримали апеляційні скарги прокурора тапредставника потерпілого та вважали, що вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню з підстав, визначених в ст.ст. 412, 415 КПК України, щодо розгляду провадження за відсутності потерпілого, належним чином не повідомленого про дату час та місце розгляді провадження та призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції, пояснення як потерпілого, так і його представників, які також просили скасувати вирок суду з підстав порушення реалізації прав потерпілого під час судового провадження та призначити новий розгляд у суді першої інстанції, пояснення захисника, які підтримав обвинувачений, що заперечували проти задоволення апеляційної скарги представника потерпілого та погоджувалися з апеляційною скаргою прокурора, вказуючи, що обвинувачений сам звільнився з посади водія, а в судових дебатах - заперечували проти всіх апеляційних скарг, дослідивши матеріали провадження в частині дотримання прав потерпілого під час судового провадження, провівши судовідебати та вислухавши останнє слово обвинуваченого ОСОБА_8 , перевіривши матеріали провадження та додатково надані дані, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла наступного.

Суд апеляційної інстанції розглядає провадження з дотриманням вимог ст. 62 Конституції Українита ст. 404 КПК України, в межах апеляційних вимогсторін у провадженні, з урахуванням їх правовоїпозиції в судовомузасіданні суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішенняповинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Зокрема, законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно знормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

За приписами ч. 1 ст. 412 КПК України, істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо, зокрема, судове провадження здійснено за відсутності потерпілого, належним чином не повідомленого про дату, час і місце судового засідання, як визначено п. 5 ч. 2 вказаного процесуального закону.

Положеннями ч. 2 ст. 318 КПК України регламентовано, що судовий розгляд здійснюється в судовому засіданні з обов?язковою участю сторін кримінального провадження, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

У судове засідання викликаються потерпілий та інші учасники кримінального провадження.

Порядок здійснення виклику в кримінальному провадженні регламентовано ст. 135 цього Кодексу.

Зокрема, у ч. 1 згаданої норми передбачено, що особа викликається до суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою.

Як слідує з п. 1 ч. 3 ст. 56, ч. 4 ст. 58 КПК України, під час судового провадження в будь-якій інстанції потерпілий та його представник мають право бути завчасно поінформованими про час та місце судового розгляду.

І тільки, у разі неявки в судове засідання потерпілого, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, суд, як це прямо передбачено ч. 1 ст. 325 КПК України, заслухавши думку учасників судового провадження, залежно від того, чи можливо за його відсутності з`ясувати всі обставини під час судового розгляду, вирішує питання про проведення судового розгляду без потерпілого або про відкладення судового розгляду.

Однак, зазначених вимог закону судом першої інстанції дотримано не було, бо, як вбачається з матеріалів провадження, судовий розгляд кримінального провадження стосовно ОСОБА_8 було здійснено без участі потерпілого ОСОБА_5 та його представника, чим позбавлено останнього можливості реалізувати свої права, як то: заявити цивільний позов, висловлювати свою думку під час вирішення питання про призначення покарання обвинуваченому та інші.

Дійсно, в матеріалах справи містяться повістки від 24.09.2022 та 29.09.2022 про виклик до суду потерпілого ОСОБА_5 на 10 год. 30 хв. 29.09.2022 та 14 год. 30 хв. 05.10.2022, відповідно коли були проведені підготовче судове засідання та судове засідання по розгляду обвинувального акта (а.п. 16, 27 т. 1), проте в матеріалах провадження відсутній реєстр на відправку рекомендованої кореспонденції вказаних викликів та підтвердження про їх вручення.

У зв?язку з незначним проміжком часу з дати направлення виклику та призначеного судового засідання, є сумнів дотримання судом першої інстанції вимог ч. 9 ст. 135 КПК України щодо повідомлення потерпілого не пізніше ніж за три дні до дня, коли він може прибути за викликом.

За відсутності даних про виклик потерпілого ОСОБА_5 в судові засідання у інший спосіб, передбачений кримінальним процесуальним законом, та відсутності взагалі даних щодо судових повідомлень про розгляд кримінального провадження № 120 221 000 600 005 66 від 28.08.2022 його представника - адвоката ОСОБА_11 , яка намагалася це з?ясувати шляхом подання 05.10.2022 о 12 год. 09 хв. на електронну адресу Печерського районного суду міста Києва відповідної заяви (а.п. 67, 68-69, 70-82 т. 1), на переконання, суд першоїінстанції належним чином неповідомив потерпілу сторону про дату, час та місцесудового засідання, що заприписами п. 5 ч. 2 ст. 412, п. 1 ч. 1 ст. 415 КПК Українитягне за собоюбезумовне скасування вироку суду стосовно ОСОБА_8 з призначенням нового розгляду усуді першої інстанції, вході якого, у разівизнання винуватості останнього, дослідити і доводиапеляційних скарг прокурора тапредставника потерпілого щодо м?якості призначеного покарання обвинуваченому ОСОБА_8 .

За викладеним, апеляційні скарги представника потерпілого ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 та першого заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_7 підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги представника потерпілого ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 та першого заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_7 задовольнити частково, а вирок Печерського районного суду міста Києва від 05 жовтня 2022 року у кримінальному провадженні № 120 221 000 600 005 66 від 28 травня 2022 року стосовно ОСОБА_8 - скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

С У Д Д І :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3