Провадження № 1-кс/947/6349/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.05.2023 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , дослідивши матеріали клопотання прокурора Київської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_2 про арешт майна в рамках кримінального провадження № 10000994 від 10.09.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з клопотання про арешт майна, слідчим відділенням ВП № 2 Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській області, за процессуального керівництва Одеської обласної прокуратури, здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 10000994 від 10.09.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

У клопотанні зазначено, що досудовим розслідуванням встановлено, що у період часу з 2007 по 2021 роки невставнолені особи шахрайським шляхом заволоділи майном, а саме квартирою АДРЕСА_1 , яка належить ДП «Укрспецобладнання», вказаними діями завдано значної шкоди володільцю майна.

Згідно інформаційної довідки 307200287 від 12.08.2022 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майнота Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, власником квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_3 ( у частці 1/3).

Крім того, сторона обвинувачення зазначає, що вказний об`єкт нерухомого майна, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 та майнові права на нього є предметом злочину в рамках означеного кримінального провадження.

22.05.2023 року зазначена квартира була визнана речовим доказом в рамках кримінального провадження № 10000994.

З огляду на вищевикладене та з метою забезпечення схоронності та цілісності речового доказу, сторона обвинувачення звертається до слідчого судді із вказаним клопотанням про арешт майна.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання з долученими в його обґрунтування додатками, приходить до наступного переконання.

Відповідно до ч. 1ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України, У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:

1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;

2) перелік і види майна, що належить арештувати;

3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;

4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Так, в клопотанні сторони обвинувачення зазначено, що майно, на яке сторона обвинуваченян просить накласти арешт, є речовим доказом у кримінальному провадженні, так як є об`єктом злочинного посягання та може бути відчужено іншим особам, що ускладнить подальше проведення досудового розслідування.

Проте, слідчому судді не зрозуміло відповідно до чого вказана квартира відповідає критеріям речових доказів. Прокурор посилається лише на те, що невстановлені досудовим розслідуванням особи шахрайським шляхом ймовірно заволоділи даним об`єктом нерухомого майна, проте будь-яких доказів цьому не долучено до матеріалів клопотання.

В порушення вимог ч. 2 ст. 171 КПК України, долучені до клопотання документи не підтверджують підстави, мету та відповідного обґрунтування необхідності арешту майна, а також значення вилученого майна для даного кримінального провадження.

Також стороною обвинувачення не доведено, що потреби досудового розслідування в конкретному вищевказаному кримінальному провадженні на теперішній час виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи осіб, про який йдеться в клопотанні.

На підставі викладеного, враховуючи необґрунтованість та вищевказані недоліки клопотання, слідчий суддя приходить до переконання, що клопотання сторони обвинувачення задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання прокурора Київської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_2 про арешт майна в рамках кримінального провадження № 10000994 від 10.09.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти діб з дня її отримання до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1