Провадження № 1-кп/643/256/23
Справа № 553/2078/22
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.07.2023 м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченої: ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 000488 від 12.04.2022 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Кременки Ульяновського району Ульяновської області російської федерації, громадянки України, раніше не судимої, заміжньої, не працюючої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

02.04.2022 року об 11 год. 10 хв. ОСОБА_4 , у період воєнного стану, поширеного на території України, будучи обізнаною про Указ Президента України № 64/2022 про введення воєнного стану в Україні від 24.02.2022, вчинила умисні дії, направлені на таємне викрадення майна, яке знаходилось у супермаркеті «РОСТ» у відділі парфумерії «FERZO», що розташований за адресою: м. Харків, вул. Плеханівська, буд. 135/139. Так, ОСОБА_4 , 02.04.2022 року об 11 год. 10 хв. знаходячись у відділі парфумерії «FERZO», що розташований на другому поверсі супермаркету «РОСТ» за адресою: м. Харків, вул. Плеханівська, буд. 135/139, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, переслідуючи корисливий мотив та мету незаконного збагачення за рахунок інших осіб, діючи умисно, протиправно, впевнившись в тому, що за її діями ніхто не спостерігає, взяла з нижньої полиці парфуми «Moschino Funny», об`ємом 25 мл., вартістю 1 118, 00 грн., які належали ФОП « ОСОБА_5 », та сховала собі у правий передній карман одягненої на неї куртки. Після цього, ОСОБА_4 , з вказаним майном, не сплативши його вартість, пройшла повз зону касового контролю та покинула місце вчинення злочину, розпорядилася викраденим майном на власний розсуд, чим спричинила ФОП « ОСОБА_5 » матеріальну шкоду на загальну суму 1 118, 00 грн.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

Крім того, 10.04.2022 року об 12 год. 18 хв. ОСОБА_4 , у період воєнного стану, поширеного на території України, будучи обізнаною про Указ Президента України № 64/2022 про введення воєнного стану в Україні від 24.02.2022, вчинила умисні дії, направлені на таємне викрадення майна, яке знаходилось у супермаркеті «РОСТ» у відділі парфумерії «FERZO», що розташований за адресою: м. Харків, вул. Плеханівська, буд. 135/139. Так, ОСОБА_4 10.04.2022 року о 12 год. 18 хв., знаходячись у відділі парфумерії «FERZO», що розташований на другому поверсі супермаркету «РОСТ» за адресою: м. Харків, вул. Плеханівська, буд. 135/139, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, переслідуючи корисливий мотив та мету незаконного збагачення за рахунок інших осіб, діючи умисно, протиправно, повторно, впевнившись в тому, що за її діями ніхто не спостерігає, взяла з нижньої полиці парфуми «Moschino I Love Love», об`ємом 50 мл., вартістю 1 125, 00 грн., які належали ФОП « ОСОБА_5 ». Після цього, ОСОБА_4 , з вказаним майном, не сплативши його вартість, пройшла повз зону касового контролю та покинула місце вчинення злочину, розпорядилася викраденим майном на власний розсуд, чим спричинила ФОП « ОСОБА_5 » матеріальну шкоду на загальну суму 1 125, 00 грн.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно в умовах воєнного стану.

У ході судового розгляду кримінального провадження обвинувачена ОСОБА_4 свою вину у вчиненні вказаних вище кримінальних правопорушеннях визнала у повному обсязі, щиро розкаялася. Не заперечувала фактичні обставини справи, викладені вище, вартість та розмір викраденого майна. Зазначила, що в обвинувальному акті правильно зазначені час, спосіб, місце та інші обставини вчинення нею кримінальних правопорушень. Також обвинувачена вказала, що по закінченню досудового розслідування у повному обсязі ознайомлена з матеріалами кримінального провадження і не заперечує докази, зібрані в ході досудового розслідування. Крім того обвинувачена пояснила, що показання надає добровільно.

Враховуючи визнання обвинуваченою ОСОБА_4 своєї вини, неоспорення нею фактичних обставин справи, суд за згодою обвинуваченої та інших учасників кримінального провадження, які вважають підтвердженими наявними в матеріалах кримінального провадження доказами фактичні обставини скоєного: дату, час, місце спосіб і інші обставини скоєння обвинуваченою кримінальних правопорушень, а також форму вини і спрямованість умислу; мотив кримінальних правопорушень, їх наслідки; обставини, які впливають на ступінь і характер відповідальності обвинуваченої; інші обставини, які характеризують особу обвинуваченої, визнає їх доказаними в судовому засіданні і вважає за можливе не досліджувати докази стосовно цих фактичних обставин кримінального провадження, відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України обмежившись допитом обвинуваченої та вивченням даних, які характеризують її особу. Наслідки розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, учасникам судового провадження роз`яснено.

Перед встановленням такого порядку дослідження доказів, судом було з`ясовано, що сторони кримінального провадження правильно розуміють зміст цих обставин, а процесуальні наслідки встановлення такого порядку дослідження доказів, в частині обмеження права апеляційного оскарження вказаних обставин, їм роз`яснені та зрозумілі. У суду не виникло сумнівів у добровільності позицій сторін.

Зазначене повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Таким чином, суд, допитавши обвинувачену та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченої, дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих їй кримінальних правопорушень при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

Показання обвинуваченої є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченою змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності її позиції.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченої, відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченій покарання за вчинене кримінальне правопорушення, суд враховує наступне.

Відповідно до вимог статей 50, 65 КК України особі яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності й індивідуалізації. Для вибору такого покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу винного, обставини, що впливають на покарання, ставлення винної особи до своїх дій, інші обставини справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру й тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та наділяють суд правом вибору щодо розміру призначеного покарання, завданням якого є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки вищезазначених обставин, що впливають на покарання, а її реалізація становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість виправлення засудженого.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини, який у своїх рішеннях (справа «Довженко проти України») зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

Поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання для досягнення його цілей, визначених у статті 50 КК України.

Правова позиція щодо дотримання справедливості висловлена в рішенні Конституційного Суду України від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004. Справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Зазвичай справедливість розглядають як властивість права, виражену, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню.

У сфері реалізації права справедливість проявляється, зокрема, у рівності всіх перед законом, відповідності злочину і покарання, цілях законодавця і засобах, що обираються для їх досягнення.

Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Призначаючи обвинуваченій ОСОБА_4 покарання суд враховує тяжкість вчинених нею кримінальних правопорушень, наявність обставини, що пом`якшує покарання (щире каяття), відсутність обтяжуючих обставин та ту обставину, що обвинуваченою в ході проведення досудового розслідування відшкодована шкода на суму 2 243, 00 грн.

Надаючи оцінку особі обвинуваченій ОСОБА_4 суд також зазначає, що вона раніше не судима, не працює, одружена, неповнолітніх дітей на утриманні не має, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, щиро розкаялася.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченій ОСОБА_4 покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції, визначеної ч. 4 ст. 185 КК України з урахуванням вимог ст. 68 КК України.

За приписами ст. 75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, катування, передбачене частиною третьою статті 127 цього Кодексу, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Звільнення від відбування покарання з випробуванням застосовується лише в тому разі, коли для цього наявні умови і підстави, визначені приписами ст. 75 КК України. Підставою для звільнення особи від відбування покарання з випробуванням закон визначає переконання суду, викладене в мотивованому висновку про можливість її виправлення без відбування покарання, яке ґрунтується на оцінці даних про вчинене кримінальне правопорушення, мету й мотиви, тривалість та інтенсивність протиправної поведінки тощо. Істотне значення для вирішення питання про звільнення особи від відбування покарання з випробуванням мають відомості, що характеризують: особистісні прояви винуватого в основних сферах життєдіяльності; його соціально-демографічні властивості; спосіб життя; соціальні зв`язки; посткримінальну поведінку; наявність джерел правомірного отримання доходів; наскільки його ціннісні орієнтири та поведінка збігаються із загальнопоширеними в суспільстві нормами моралі; соціально-психологічну характеристику винуватого та інше.

Кримінально-правові норми, що визначають загальні засади та правила призначення покарання, наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання з реальним його відбуванням або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Зваживши на наведені обставини, суд, з урахуванням положень, зокрема ст. 75 КК України, приймає рішення про можливість чи неможливість звільнити особу від відбування покарання з випробуванням.

Враховуючи характеризуючи обвинувачену обставини, визнання обвинуваченою своєї вини, її щире каяття, обставини вчинення кримінальних правопорушень, негативне ставлення обвинуваченої до скоєного, усвідомлення обвинуваченою протизаконності своїх дій та спроможність самокритично оцінити їх і не допускати подібного в майбутньому, суд вважає, що виправлення обвинуваченої можливе без реального відбуття призначеного їй покарання, однак в умовах здійснення контролю за її поведінкою в період строку звільнення від покарання з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Суд вважає, що вищезазначені обставини дійсно можуть бути підставою для застосування інституту звільнення від покарання з випробуванням, бо ще не втрачена можливість соціальної реабілітації та виправлення обвинуваченої без ізоляції від суспільства, що також підтверджується її поведінкою після вчинення кримінальних правопорушень, її критичним ставленням до скоєного, усвідомлення своєї провини і засудженням своєї протиправної поведінки, яка свідчить про дійсне прагнення стати на шлях виправлення і перевиховання.

На переконання суду, призначена міра покарання надасть можливість обвинуваченій сформувати у своїй свідомості уявлення про неминучість настання відповідальності за можливі вчинені нею протиправні діяння у майбутньому, що буде в свою чергу достатньою превентивною мірою. Саме таке покарання є справедливим і достатнім для виправлення обвинуваченої, попередження вчинення нею кримінальних правопорушень та відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

Запобіжний захід відносно обвинуваченої не обирався.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Витрати на проведення експертиз № СЕ-19/121-22/5727-ТВ від 09.06.2022 у розмірі 514, 86 грн., № СЕ-№ СЕ-19/121-22/5726-ТВ від 09.06.2022 у розмірі 755, 12 грн., суд відповідно до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України стягує з обвинуваченої на користь держави.

Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, не призначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Постановою першого заступника керівника Слобідської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_6 від 12.04.2022, на підставі вимог ст. 615 КПК України, накладено арешт на речі вилучені 11.04.2022 р. з 15 год. 00 хв., в присутності понятих за адресою: м. Харків, пров. Матеріалістичний, буд. 3, під час якого працівниками поліції було виявлено та вилучено: парфуми «Moschino Funny», об`ємом 25 мл. (12073), які поміщені до сейф-пакету № 7375807; «Moschino I Love Love», об`ємом 50 мл. (ВТ 2001), які поміщено до сейф-пакету № 7375808.

Враховуючи, що підстави, передбачені ч. 4 ст. 174 КПК України, для продовження існування арешту відсутні, то накладений арешт на підставі постанови першого заступника керівника Слобідської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_6 від 12.04.2022, підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст. 349, 368, 374 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України та призначити їй покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовом строком 3 (три) роки, з покладанням обов`язків, передбачених ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України, а саме періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирається.

Речові докази:

- CD-R диск з відеозаписами за 02.04.2022 з супермаркету «РОСТ» (відділ «FERZO») у білому паперовому конверті у кількості 1 шт., - залишити зберігати в матеріалах кримінального провадження № 000488 від 12.04.2022;

- CD-R диск з відеозаписами за 10.04.2022 з супермаркету «РОСТ» (відділ «FERZO») у білому паперовому конверті у кількості 1 шт., - залишити зберігати в матеріалах кримінального провадження № 000488 від 12.04.2022;

- парфуми «Moschino Funny», об`ємом 25 мл. (12073), які поміщені до сейф-пакету № 7375807, парфуми «Moschino I Love Love», об`ємом 50 мл. (ВТ2001), які поміщені до сейф-пакету № 7375808, які передані на відповідальне зберігання ОСОБА_7 - після набрання вироком законної сили вважати такими, що повернуті потерпілому.

Стягнути зі ОСОБА_4 в дохід держави витрати на проведення експертиз № СЕ-19/121-22/5727-ТВ від 09.06.2022 у розмірі 514 (п`ятсот чотирнадцять) грн. 86 коп. та № СЕ-№ СЕ-19/121-22/5726-ТВ від 09.06.2022 у розмірі 755 (сімсот п`ятдесят п`ять) грн. 12 коп.

Скасувати арешт, накладений постановою першого заступника керівника Слобідської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_6 від 12.04.2022, на підставі вимог ст. 615 КПК України, на речі, вилучені 11.04.2022 р. з 15 год. 00 хв., а саме: парфуми «Moschino Funny», об`ємом 25 мл. (12073), які поміщені до сейф-пакету № 7375807; «Moschino I Love Love», об`ємом 50 мл. (ВТ 2001), які поміщено до сейф-пакету № 7375808.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Московський районний суд м. Харкова шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.

Суддя ОСОБА_1