ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1172/23 Справа № 203/4038/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді-доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника (в режимі

відеоконференції) ОСОБА_7

підозрюваної (в режимі

відеоконференції) ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження в режимі відеоконференції матеріали за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_9 в інтересах підозрюваної ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 25 квітня 2023 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, громадянки України, заміжньої, яка має на утриманні двох неповнолітніх дітей, 2009 року народження та 2012 року народження, не працюючої, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої в силу ст. 89 КК України,

підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 25 квітня 2023 року клопотання прокурора відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_10 про застосування запобіжного заходу у кримінальному провадженні №0000154 від 24 травня 2022 року було задоволено частково.

Застосовано до ОСОБА_8 , підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів, до 23 червня 2023 року, з визначенням застави у розмірі 268 400 гривень.

Рішення суду умотивовано тим, що ОСОБА_8 відповідно до ст. 276 КПК України обґрунтовано підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів за ознаками ч. 2 ст. 307 КК України, за вчинення якого передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна.

Сторона обвинувачення обґрунтовує підозру у вчиненні тяжких кримінальних правопорушень у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів фактичними даними протоколів допитів свідків ОСОБА_11 від 28 червня 2022 року та ОСОБА_12 від 16 квітня 2023 року, протоколами оглядів та добровільної видачі наркотичних засобів від 01 грудня 2022 року, від 09 серпня 2022 року, від 22 та 24 березня 2023 року, висновками експертів № СЕ-19/104-22/39421-НЗПРАП від 05 січня 2023 року, № СЕ-19/104-22/25523-НЗПРАП від 27 жовтня 2022 року, № СЕ-19/104-23/11518-НЗПРАП від 10 квітня 2023 року, що в сукупності з протоколами за результатами проведення НСРД візуального спостереження за особою; аудіо-, відео контролю особи, в тому числі щодо ОСОБА_8 ; зняття інформації з електронних комунікаційних мереж, протоколу обшуку від 24 квітня 2023 року викривають роль ОСОБА_8 у поставленому їй за вину злочині.

Також слідчий суддя визнав доведеність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлені волі від шести до десяти років позбавлення волі з конфіскацією майна, у зв`язку з чим з метою уникнення кримінальної відповідальності може переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Окрім цього, слідчий суддя враховує ту обставину, що на території України введено воєнний стан, а тому, з метою уникнення кримінальної відповідальності, підозрювана може вдатися до спроб втечі з території як Дніпропетровської області, так і території України.

Визнав доведеними слідчий суддя й ризики, передбачені п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки підозрювана, маючи зв`язки з правоохоронними органами, зокрема оперуповноваженим ОСОБА_13 , з яким за попередньою змовою групою осіб вчинила кримінальне правопорушення, може незаконно впливати на свідків та інших підозрюваних у цьому кримінальному провадженні, що, як наслідок, потягне за собою можливість отримання підозрюваною більш м`якого покарання, з чого також випливає й ризик перешкоджання кримінальному провадженню.

Доведеним, на думку суду, є й ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки за отриманою в ході проведення НСРД інформацією ОСОБА_8 має дохід виключно від незаконного збуту психотропної речовини «метамфетамін», що дає підстави вважати, що остання існує за рахунок грошових коштів, отриманих злочинним шляхом, внаслідок скоєння злочинів у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів та інших злочинів проти здоров`я населення.

Отже, слідчий суддя дійшов висновку, що інший більш м`який запобіжний захід, зокрема, у вигляді домашнього арешту чи особистого зобов`язання, не забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваної, і вірогідні відомості про медичні протипоказання чи про неможливість підтримувати стан здоров`я підозрюваної в умовах попереднього ув`язнення відсутні.

Разом з цим, зважаючи на тяжкість та специфіку кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_8 , дані про особу підозрюваної, з метою забезпечення виконання підозрюваною покладених на неї обов`язків, є необхідним визначити розмір застави у межах, визначених ст. 182 КПК України, тобто такий, що перевищує 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, проте такий, що здатний забезпечити завдання кримінального провадження та визначити її у розмірі 100 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 268 400 грн., оскільки внесення застави саме у такому розмірі може гарантувати виконання підозрюваною ОСОБА_8 покладених на неї обов`язків, зупинення її злочинної діяльності.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_9 в інтересах підозрюваної ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 25 квітня 2023 року та постановити нову, якою змінити запобіжний захід відносно ОСОБА_8 з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт із застосуванням електронного засобу контролю. В разі залишення запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою змінити розмір застави на мінімальний, передбачений чинним законодавством для даної категорії злочинів, тобто 53 680 гривень.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що посилання сторони обвинувачення в питанні обрання запобіжного заходу виключно на тяжкість покарання, котре може бути призначено підозрюванвй в разі визнання її винною у скоєнні інкримінованого їй кримінального правопорушенню є грубим порушенням КПК України, Конституції України міжнародно-правових актів.

Звертає увагу апеляційного суду на те, що підозрювана ОСОБА_8 позитивно характеризується за місцем проживання, не перебуває на обліку лікаря нарколога та психіатра, має міцні соціальні зв`язки із своєю родиною та близькими, має на утриманні двох малолітніх дітей ( 10 та 14 років) та одного вже повнолітнього сина, тобто ОСОБА_8 - мати 3 дітей, зареєстрована та мешкала за адресою: Дніпропетровська область, м. Кам`янське.

Також сторона захисту зазначає, що внесення застави як альтернативного виду запобіжного заходу повинно бути реальним, тобто таким, який можливо виконати підозрюваній або її близьким родичем, й відповідно для особи, котра внесе дану заставу, ця сума повинна бути значною, щоб забезпечити належну процесуальну поведінку самої підозрюваної ОСОБА_8 . Але застава, котра була визначена слідчим суддею, в розмірі 268 400 гривень є непомірною для родини підозрюваної. В даному ж випадку, як вважає апелянт, сторона обвинувачення не надала жодних доказів необхідності застосування збільшеного розміру застави. До того ж, 27.04.2023 року той же слідчий суддя районного суду розглянув аналогічне клопотання відносно іншого підозрюваного - ОСОБА_13 , який до 06 березня 2023 року займав посаду оперуповноваженого ВКП Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області, та йому було визначено розмір застави в сумі 161 040 гривень.

Заслухавши доповідь головуючого судді, думку підозрюваної та її захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, доводи прокурора, який вважав за необхідне залишити ухвалу слідчого судді без змін, а скаргу без задоволення, перевіривши представлені матеріали та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів приходить до висновку, що вимоги апеляційної скарги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать зокрема про наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних засобів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

У відповідності до ч. 1, п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Колегія суддів вважає, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання прокурора слідчим суддею дотримані, а доводи сторони захисту, викладені в апеляційній скарзі та в судовому засіданні щодо незаконності та необґрунтованості ухвали слідчого судді, є безпідставними.

Так, з наданих матеріалів убачається, що під час судового розгляду слідчий суддя належним чином з`ясував, що ОСОБА_8 відповідно до ст. 276 КПК України обґрунтовано підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів за ознаками ч. 2 ст. 307 КК України, за вчинення якого передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна.

24 квітня 2023 року ОСОБА_8 повідомлено відповідно до ст. ст. 277-278 КПК України про підозру в тому, що за версією з`ясованих стороною обвинувачення і викладених письмово у цьому повідомленні обставин, вона добровільно, умисно з корисливих мотивів розпочала протиправну діяльність спільно з ОСОБА_14 , який розпочав протиправну діяльність у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів, не пізніше 24 травня 2023 року та який залучив її цієї діяльності, а також з ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та оперуповноваженим Кам`яського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_13 . Так, 06 липня 2022 року приблизно о 23:13 год. ОСОБА_14 , перебуваючи в салоні свого автомобіля «Nissan Maxima» з номерним знаком НОМЕР_1 у м. Кам`янське Дніпропетровської області на перехресті вулиць Васильєвської та Макіївської передав полімерний пакет з наркотичною речовиною «метамфетамін», масою 0,1081 г. ОСОБА_8 для його подальшого збуту на території м. Кам`янське Дніпропетровської області, яку ОСОБА_8 почала зберігати з метою збуту у невстановленому місці, а у період часу з 20:20 год. по 20:57 год. 09 серпня 2022 року під час особистої зустрічі біля магазину «Руді» за адресою: Дніпропетровська область, м. Кам`янське, проспект Аношкіна, 50, збула ОСОБА_12 вищевказану наркотичну речовину за 600 грн., що органом досудового розслідування кваліфіковано за ч.2 ст .307 КК України.

Слідчим суддею цілком вірно було зазначено про те, що підозра ОСОБА_8 у вчиненні тяжких кримінальних правопорушень у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів повною мірою обгрунтована зібраними стороною обвинувачення доказами, а саме: протоколами допитів свідків ОСОБА_11 від 28 червня 2022 року та ОСОБА_12 від 16 квітня 2023 року, протоколами оглядів та добровільної видачі наркотичних засобів від 01 грудня 2022 року, від 09 серпня 2022 року, від 22 та 24 березня 2023 року, висновками експертів № СЕ-19/104-22/39421-НЗПРАП від 05 січня 2023 року, № СЕ-19/104-22/25523-НЗПРАП від 27 жовтня 2022 року, № СЕ-19/104-23/11518-НЗПРАП від 10 квітня 2023 року, протоколами за результатами проведення НСРД візуального спостереження за особою; аудіо-, відео контролю особи, в тому числі щодо ОСОБА_8 ; зняття інформації з електронних комунікаційних мереж, протоколу обшуку від 24 квітня 2023 року.

Розглядаючи питання обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованих їй кримінальних правопорушень, колегія суддів зважає на те, що, як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 року у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 р. у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

Також приймається до уваги, що у рішенні Європейського суду з прав людини від 14.03.1984 у справі «Феррарі-Браво проти Італії» зазначено, що не можна ставити питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому і має тримання під вартою, до того ж при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу має враховуватись саме обгрунтованість підозри, а не її доведеність, бо це завдання покладається на слідчого під час проведення ним досудового розслідування.

Перевіряючи доводи клопотання прокурора на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчий суддя вірно встановив, що доводи поданого клопотання є обґрунтованими, а ризики, передбачені п.п.1,3,4,5 ч.1 ст. 177 КПК України, об`єктивно існують.

Так, слідчий суддя зазначив, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлені волі від шести до десяти років позбавлення волі з конфіскацією майна, у зв`язку з чим з метою уникнення кримінальної відповідальності може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, вдатися до спроб втечі з території як Дніпропетровської області, так і території України.

Також слідчий суддя ввизнав доведеними ризики, передбачені п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки підозрювана, маючи зв`язки з правоохоронними органами, зокрема оперуповноваженим ОСОБА_13 , з яким за попередньою змовою групою осіб вчинила кримінальне правопорушення, може незаконно впливати на свідків та інших підозрюваних у цьому кримінальному провадженні, що, як наслідок, потягне за собою можливість отримання підозрюваною більш м`якого покарання, з чого також випливає й ризик перешкоджання кримінальному провадженню.

Доведеним, як вказує слідчий суддя, є й ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки за отриманою в ході проведення НСРД інформацією ОСОБА_8 має дохід виключно від незаконного збуту психотропної речовини «метамфетамін», що дає підстави вважати, що остання існує за рахунок грошових коштів, отриманих злочинним шляхом, внаслідок скоєння злочинів у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів та інших злочинів проти здоров`я населення.

Апеляційний суд цілком погоджується із встановленими слідчим суддею обставинами, та підтримує позицію суду першої інстанції про те, що для запобігання вищезазначеним ризикам необхідно застосувати винятковий запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки жоден із більш м`яких запобіжних заходів не буде ефективним та доцільним, а тому посилання сторони захисту на безпідставність зазначених прокурором у клопотанні та встановлених судом ризиків не підлягають задоволенню.

Крім цього, у справі «Смірнови проти Росії» (п. 59) Європейський суд з прав людини зазначив, що в досудовому звільненні особі може бути відмовлено через доведеність таких основних підстав, як: ризик неявки обвинуваченого на судовий розгляд (рішення ЄСПЛ від 10 листопада 1969 р. у справі «Штеґмюллер проти Австрії»); ризик перешкоджання з боку обвинуваченого, у випадку його звільнення, процесу здійснення правосуддя (рішення ЄСПЛ від 27 червня 1968 р. у справі «Вемгофф проти Німеччини»); вчинення ним подальших правопорушень (рішення ЄСПЛ від 10 листопада 1969 р. «Мацнеттер проти Австрії») або спричинення ним порушень громадського порядку (рішення ЄСПЛ від 26 червня 1991 р. у справі «Летельєр проти Франції»).

Європейський суд з прав людини визнав допустимими підставами для взяття й тримання особи під вартою наявність із боку підозрюваного таких загроз, як: перешкоджання розслідуванню, вплив на свідків та інших осіб, ухилення від слідства та суду або повторне вчинення злочину. Проте й у цих випадках ЄСПЛ наголошує на тому, що наявність відповідних ризиків, які слугують підставою тримання підозрюваного під вартою, повинна бути доведена в кожному конкретному випадку.

Також апеляційний суд вважає, що слідчий суддя при постановленні ухвали врахував дані, характеризуючі підозрювану, тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_8 , і міру покарання, яка передбачена за них у виді позбавлення волі, та з метою запобігти встановленим ризикам судом першої інстанції було обгрунтовано задоволено клопотання прокурора та застосовано до підозрюваної запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Тож, доводи захисника щодо неврахування судом характеризуючих його підзахисну даних, зазначених в апеляційній скарзі, є безпідставними та не впливають на обгрунтований висновок слідчого судді в цій частині. До того ж, дані обставини існували і на момент вчинення останньою кримінальних правопорушень, проте жодним чином не виступили стримуючим фактором у поведінці підозрюваної.

З урахуванням наведеного колегія суддів вважає рішення суду першої інстанції про застосування щодо підозрюваної ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою цілком правильним і обгрунтованим та не знаходить підстав для його зміни на даному етапі досудового розслідування на інший запобіжний захід.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захиснику ОСОБА_9 в інтересах підозрюваної ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 25 квітня 2023 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 , підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

_____________ _______________ _____________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4