У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 липня 2023 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання представника володільця майна ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0001410, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 10 листопада 2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.290 КК України, -

встановив:

До Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області 17 липня 2023 року надійшло клопотання представника володільця майна ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту майна накладеного ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 15 листопада 2022 року, у кримінальному провадженні від 10 листопада 2022 року за №0001410, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України.

В обґрунтування клопотання представник власника майна посилається на те, що прокурор Ужгородської окружної прокуратури звернувся до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із клопотанням у кримінальному провадженні за №0001410 відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10.11.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.290 КК України, у якому просить накласти арешт на тимчасово вилучений транспортний засіб марки «MercedesBenz», номерний знак НОМЕР_1 , який вилучений в м. Ужгороді, 09.11.2022 року, з підозрою, щодо підроблення Vin-кузова, який в подальшому поміщений на штраф майданчик Ужгородського УП ГУНГІ в Закарпатській області.

Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 15 листопада 2022 року по справі №308/15214/22, накладено арешт на транспортний засіб марки «Mercedes-Benz», номерний знак НОМЕР_1 власником якого є ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно висновку експерта № СЕ-19/107-22/10091-КДТЗ від 31.01.2023 року ідентифікаційне номерне позначення « НОМЕР_2 » на автомобілі марки «Mercedes-Benz», номерний знак НОМЕР_1 змінам не піддавалося.

В той же час вказаний транспортний засіб марки «Mercedes-Benz», номерний знак НОМЕР_1 власником якого є ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зберігається на штраф майданчику відділу поліції Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області, за адресою: м.Мукачево, вул.Об`їзна, б/н., який знаходиться на відкритому просторі, через, що на даний автомобіль впливають різні природні явища, які спричиняють пошкодження у вигляді корозійного стану, що завдає власнику значного збитку. Адвокат зазначає, що автомобіль марки «Mercedes-Benz», номерний знак НОМЕР_1 , являється єдиним джерелом пересування ОСОБА_3 , а у зв`язку з його вилучення та накладанням арешту, останній не може пересуватись в населеному пункті, по місцю проживання. ОСОБА_3 не має можливості доїжджати до місця роботи, в м. Ужгород, у зв`язку з вилученням транспортного засобу, належним чином, не може себе утримувати, а саме сходити за продуктами харчування та придбавати ліки, оскільки як магазин так і аптека знаходяться на значній відстані від місця проживання, що унеможливлює останнього пішки подолати вказаний відрізок шляху, без транспортного засобу.

Адвокат зазначає, що станом на день подачі клопотання всі експертні дослідження та слідчі дії відносно транспортного засобу проведені, а підстав на арешт та утримання транспортного засобу в рамках вказаного провадження не має.

На підставі вище наведеного представник власника майна просить клопотання задовольнити та скасувати арешт майна, на автомобіль марки «Mercedes-Benz», номерний знак НОМЕР_1 , накладений ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 15 листопада 2022 року.

В судове засідання 19 липня 2023 року:

власник майна та його представник в судове засідання не з`явилися, разом з тим через канцелярію суду адвокат подав заяву про розгляд клопотання у їх відсутності просить розгляд клопотання проводити у його відсутності.

слідчий не з`явився, через канцелярію суду подала заяву в якій зазначила, що проти задоволення клопотання не заперечує.

Слідчий суддя, дослідивши та проаналізувавши матеріали клопотання, приходить до висновку, що клопотання про скасування арешту майна, підлягає до задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Заходи забезпечення кримінального провадження, зокрема арешт майна, носять у собі тимчасовий характер.

Порядок скасування арешту майна встановлюється нормами ст.174 КПК України.

Відповідно до ч.2 ст.174 КПК України арешт майна може бути скасовано ухвалою суду за клопотанням власника майна або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому в застосуванні цього заходу відпала потреба.

Статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Встановлено, що 15 листопада 2022 року слідчим суддею Ужгородського міськрайонного суду Закарпатській області ОСОБА_1 було винесено ухвалу про накладення арешту на автомобіль «MercedesBenz», номерний знак НОМЕР_1 .

Клопотання заявника аргументовано тим, що потреба у накладеному арешті відпала, оскільки всі експертні дослідження та слідчі дії відносно транспортного засобу проведені, а підстав на арешт та утримання транспортного засобу в рамках вказаного провадження не має.

На підтвердження вказаних доводів слідчому судді представлений висновок експерта.

Варто зазначити, що в кримінальному провадженні існує два види інтересів: суспільні інтереси, на захист яких спрямована система кримінальної юстиції; особисті інтереси підозрюваного, обвинуваченого, інших учасників кримінального провадження, які мають бути гарантовано захищені від неправомірних посягань.

Забезпечення балансу цих інтересів, по суті, є одним з найважливіших завдань кримінального провадження. Так, у ст. 2 КПК зазначено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження.

Досягнути такого балансу можна лише за умови існування і дотримання певних правил, визначених у законі, які в своїй сукупності створюють систему гарантій від порушення прав особи, що опинилась у сфері дії кримінального провадження.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Між тим, статтею 28 КПК України передбачено, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Критерії для визначення розумності строків кримінального провадження визначені ч. 3 ст. 28 КПК України, однак він має бути об`єктивно необхідним для прийняття процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Окрім того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "ОСОБА_5 та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).

Відповідно до ч. 3 ст. 22 КПК України слідчий суддя під час кримінального провадження не може одночасно виконувати функції державного обвинувачення, захисту і судового розгляду. Так, функції з доведення обґрунтованості поданого клопотання, наявності підстав для його задоволення процесуальним законом покладено виключно на ініціатора такого клопотання, в даному випадку - власника майна, разом з тим сторона обвинувачення у випадку не згоди з даним клопотанням зобов`язана належним чином її теж обґрунтувати. Відтак слідчий суддя розглядає клопотання на підставі тих доказів, які слідчому судді і представлені. При цьому, жоден учасник не був позбавлений можливості надати їх безпосередньо в судовому засіданні.

Викладені обставини свідчать, про те, що слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом.

Слідчим суддею під час розгляду клопотання встановлено, що органом досудового розслідування, заявнику про підозру не повідомлено, навпаки останній визнаний потерпілим. Стороною обвинувачення не доведено необхідність подальшого втручання у володіння заявниками своїм майном.

Слідчий суддя приходить до висновку про відсутність в кримінальному провадженні даних, які б виправдовували подальше втручання держави у право на мирне володіння майном, та враховуючи, що сторона обвинувачення при вирішенні клопотання поклалась на розсуд суду, у зв`язку з чим вважає доцільним скасувати арешт майна, не вбачаючи підстав для подальшого застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.174, 309 КПК України, слідчий суддя,-

постановив:

Клопотання задовольнити.

Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 15 листопада 2022 року на автомобіль марки «MercedesBenz», номерний знак НОМЕР_1 .

Транспортний засіб - автомобіль марки «MercedesBenz», номерний знак НОМЕР_1 повернути власнику майна ОСОБА_5 або володільцю ОСОБА_3 або уповноваженій ними особі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий судя ОСОБА_1