Справа № 203/3768/23
Провадження № 1-кс/0203/3383/2023
КІРОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
УХВАЛА

17 липня 2023 року слідчий суддя Кіровського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

заявника ОСОБА_3 ,

представника заявника адвоката ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому засіданні в м. Дніпро скаргу адвоката ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на постанову слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві, ОСОБА_5 від 09 червня 2023 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0000157,-

ВСТАНОВИВ:

12 липня 2023 року адвокат ОСОБА_4 в інтересах заявника ОСОБА_3 спільно з самим заявником подали слідчому судді скаргу в порядку ст. 303 КПК України у кримінальному провадженні № 0000015 з вимогами:

-скасувати постанову від 09 червня 2023 року про відмову у задоволенні клопотання про визнання потерпілим ОСОБА_3 від 04 квітня 2023 року у кримінальному провадженні № 0000157 за ч.1 ст. 364 КК України;

-визнати ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні № 0000157.

Згідно протоколу автоматичного визначення слідчого судді від 12 липня 2023 року скарга передана слідчому судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 та призначена до розгляду.

В судовому засіданні заявник та адвокат заявника скаргу підтримали з наведених у ній підстав та наполягали на її задоволенні.

Слідчий третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, в судове засідання не прибув, про відкладення розгляду не клопотав, а тому його неявка не перешкоджає розгляду скарги за ч.3 ст. 306 КПК України.

Перевіривши доводи скарги та дослідивши додані до них докази, вислухавши думку скаржника та його представника, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що Третім слідчим відділу (з дислокацією у м. Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві здійснювалося досудове розслідування кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 364 КК України з часу внесення відомостей 08 квітня 2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000157 на підставі ухвали слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 03 лютого 2022 року № 203/2585/21 (провадження № 1-кс/0203/1145/2021) за викладеним у заяві адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 фактом зловживання службовими особами ВП №10 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області, які після отримання Акту медичного освідування учасника ДТП ОСОБА_6 не долучили до матеріалів кримінального провадження № 0000023 за ч.2 ст. 286 КК України, що органом досудового розслідування кваліфіковано за ст. 364 КК України.

26 травня 2023 року ОСОБА_3 подав слідчому клопотання про залучення його потерпілим у кримінальному провадженні, обґрунтовуючи такі вимоги тим, що він є не тільки заявником у цьому кримінальному провадженні, а і тим, що йому заподіяна шкода зловживанням службовим становищем службовими особами ВП 10 ДРУП, які вибірково не долучили акт медичного освідування учасника ДТП ОСОБА_6 , в сечі якого виявлені канабіоїди, що потягло упереджене та вибіркове здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 000023 від 18 січня 2021 року, що потягло наслідком обвинувачення його, ОСОБА_3 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, замість дійсно винної у ДТП особи, і сприяння ОСОБА_6 в ухиленні від кримінальної відповідальності, що потягло заподіяння йому як моральної шкоди, так і матеріальної.

Постановою слідчого Третього слідчого відділу ( з дислокацією у м. Дніпрі) ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві, ОСОБА_5 від 1 09 червня 2023 року відмовлено ОСОБА_3 у визнанні його потерпілим, з тих підстав, що в ході досудового розслідування не встановлено будь-яких даних, які б свідчили про те, що ОСОБА_3 завдано будь-яку шкоду.

Дійсно, кримінальна відповідальність за ч.1 ст. 364 КК України передбачена за зловживання владою або службовим становищем, тобто умисне, з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди для самої себе чи іншої фізичної або юридичної особи використання службовою особою влади чи службового становища всупереч інтересам служби, якщо воно завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян або державним чи громадським інтересам, або інтересам юридичних осіб,.

Згідно пункту 3 примітки до ст. 364 КК України істотною шкодою у статтях 364, 364-1, 365, 365-2, 367 вважається така шкода, яка в сто і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян.

Разом з тим, відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.

Відповідно до ч. 5 ст. 55 ЦПК України за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Так, поняття «потерпілий» у матеріальному кримінальному праві та у кримінальному процесі за змістом не є тотожними. У кримінально-правовому розумінні потерпілий - це особа, якій кримінальним правопорушенням безпосередньо заподіюється фізична, моральна та/або матеріальна шкода (або існує безпосередня загроза її заподіяння). Поняття «потерпілий» у кримінальному праві не має законодавчої дефініції.

Натомість законодавством визначено кримінально-процесуальне розуміння поняття «потерпілий». Так, у частині 1 статті 55 КПК України встановлено, що потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Поняття «потерпілий», яке використано у ст. 46 КК України, вжито у його кримінально-правовому розумінні, а не кримінально-процесуальному, виходячи з такого.

Поняття «потерпілий» в кримінально-правовому значенні є первинним щодо його розуміння в кримінальному процесі, оскільки в кримінальному праві потерпілий з`являється об`єктивно, в результаті вчинення проти нього кримінального правопорушення.

Процесуальними умовами появи потерпілого як учасника кримінального провадження є необхідність подання заяви про вчинення щодо нього кримінального правопорушення, надання згоди на визнання потерпілим (у разі, якщо така заява ним не подавалась) або подання заяви про залучення до провадження як потерпілого.

У частині 2 статті 55 КПК України визначається момент виникнення в особи статусу потерпілого як учасника кримінального провадження: права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Особа у кримінально-правовому розумінні є потерпілим з моменту вчинення щодо неї кримінального правопорушення, а не з моменту подання нею відповідної заяви, як це передбачено у частині 2 статті 55 КПК України.

Таким чином, потерпілий в кримінально-правовому розумінні як жертва посягання з`являється вже з моменту вчинення цього посягання, незалежно від того, чи закріплений (юридично легалізований) такий статус процесуально.

Саме таких висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у свій постанові від 16 січня 2019 року у справі № 439/397/17, (провадження № 13-66кс18), що є обов`язковими для застосування в силу ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Тобто для набуття статусу потерпілого достатньо подання заяви про вчинення щодо особи кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого, висновки про що викладені у постанові Верховного Суду у справі № 539/3185/17.

Так, в заяві про вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_3 вказує на обставини вчинення кримінального правопорушення не взагалі, а конкретно відносно нього та обґрунтовує спричинену йому такими діяннями шкоду, зокрема, тим, що внаслідок приховування в іншому кримінальному провадженні доказу перебування іншого водія- учасника ДТП у стані наркотичного сп`яніння потягло проведення досудового розслідування вибірково, упереджено і спричинило штучне створення доказів його обвинувачення, замість особи, яка перебувала у стані наркотичного сп`яніння, тоді як розмір такої шкоди або обставини її відсутності має встановлюватися під час досудового розслідування, проте слідчим не проводилися слідчі дії, спрямовані на встановлення цих обставин, зокрема, і причинно-наслідкового зв`язку між діянням (у разі якщо подія останнього буде встановлена) і шкодою (матеріальною та/або моральною) або його відсутність, обов`язковість доказування яких визначена п.3 ч.1 ст. 91 КПК України, з огляду також і на те, що заявник саме з цих обставин безпосередньо не допитувався для перевірки викладеного у його заявах, а тому висновки слідчого в оскаржуваній постанові про відсутність підстав для визнання статусу потерпілого у цьому кримінальному провадженні є передчасними.

Крім того, належить відзначити, що слідчими суддями неодноразово скасовувалися постанови слідчого про відмову в залученні до провадження в якості потерпілого ОСОБА_3 , зокрема, в останнє ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 08 червня 2023 року № 203/3028/23, проте висновки слідчих суддів слідчим до уваги не взяті і мотиви оскаржуваної постанови порівняно зі скасованими постановами слідчого не змінилися, проте, слідчий суддя зауважує, що сама по собі самостійність слідчого у процесуальній діяльності за ст. 40 КПК України не виключає обов`язковості додержання слідчим вимог КПК України, порушення яких встановлені слідчими суддями в судових рішеннях.

Таким чином викладені обставини свідчать про недодержання слідчим вимог ст. 55 КПК України щодо підстав відмови, а тому така постанова підлягає скасуванню із зобов`язанням слідчого у відповідності до п.3 ч.2 ст. 307 КПК України повторно розглянути подану заяву про залучення потерпілою у кримінальному провадженні.

Разом з тим, щодо заявленої у скарзі вимоги визнати ОСОБА_3 потерпілими, то належить відзначити, що слідчий суддя, виходячи із ч. 5 ст. 40 КПК України позбавлений змоги надати конкретні вказівки (зобов`язання) слідчому на здійснення конкретних слідчих чи процесуальних дій, в тому числі визнання потерпілого, тощо, зважаючи на специфіку слідчих та процесуальних дій, адже останній є самостійним у своїй процесуальній діяльності, тоді як слідчий суддя наділений лише правом судового контролю та оцінки зібраних слідством доказів на етапі розслідування, однак він не може переймати на себе функції слідства (п. 18 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 22 КПК України), висновки про що наведені у постанові Верховного Суду від 11 липня 2023 року № 676/3178/22, у зв`язку з чим скарга в цій частині задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 206, 303, 304, 307, 376 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ :

Скаргу адвоката ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на постанову слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві, ОСОБА_5 від 09 червня 2023 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0000157 задовольнити частково.

Постанову слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві, ОСОБА_5 від 09 червня 2023 року про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілими у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08 квітня 2022 року під № 0000157 за попередньою правовою кваліфікацією кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України скасувати та зобов`язати слідчого повторно розглянути клопотання ОСОБА_3 , отримане органом досудового розслідування 26 травня 2023 року, про визнання його потерпілим у цьому кримінальному провадженні.

В задоволенні решти вимог скарги відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повна ухвала складена і оголошена учасникам судового провадження не пізніше 09 год. 10 хв. 21 липня 2023 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1