КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №362/399/23Головуючий у І інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11-кп/824/4002/2023
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03серпня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретарів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

потерпілого ОСОБА_9 ,

законного представника

потерпілого ОСОБА_10 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні матеріали контрольного провадження, сформованого з кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №000617, по обвинуваченню:

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

у вчинені злочину, передбаченого ч.3 ст.153 КК України, за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 на ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області від 13 червня 2023 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 13 червня 2023 року задоволено клопотання прокурора та продовжено строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_11 до 10 серпня 2023 року.

В поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 просить оскаржувану ухвалу суду скасувати, вважаючи її незаконною.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що судом належним чином не перевірено обґрунтованість клопотання прокурора, та за відсутності достатніх доказів на підтвердження існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, продовжено застосування до ОСОБА_11 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Звертає увагу суду, що ухвалюючи рішення про продовження строку тримання під вартою, судом першої інстанції залишені поза увагою дані про особу обвинуваченого ОСОБА_11 , а саме те, що він має постійне місце реєстрації та проживання, працює водієм в ТОВ «Кулиничі», на його утриманні перебувають двоє дітей, позитивно характеризується за місцем роботи та по місцю проживання, має хронічні захворювання, раніше до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався, на обліку у лікаря-нарколога та психіатра не перебуває .

Крім цього захисник посилається на те, що в даному провадженні відсутній потерпілий, оскільки ОСОБА_9 з відповідною заявою до правоохоронних органів про притягнення свого батька до кримінальної відповідальності не звертався, не наполягає на цьому і на даний час.

Також просить врахувати показання потерпілого ОСОБА_9 , надані ним в судовому засіданні 04.04.2023 року, які повністю суперечать висунутому ОСОБА_11 обвинуваченню.

За доводами захисника, клопотання про продовження строку тримання під вартою в даному провадженні подавалось прокурором ОСОБА_7 , який не наділений законними повноваженнями на здійснення процесуального керівництва у даному провадженні, де злочин вчинено відносно неповнолітнього.

В суді апеляційної інстанції захисник ОСОБА_8 доповнила подану апеляційну скаргу та зазначила, що суддя ОСОБА_1 , на розгляді у якого перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_11 та який ухвалив оскаржуване рішення, не входить до визначеного переліку суддів Васильківського міськрайонного суду Київської області, спеціалізація яких дозволяє здійснювати розгляд кримінальних проваджень щодо неповнолітніх.

За результатами апеляційного перегляду просить скасувати оскаржувану ухвалу суду та постановити нову, якою змінити обвинуваченому ОСОБА_11 запобіжний захід з тримання під вартою на особисте зобов`язання.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника, яка підтримала подану нею апеляційну скаргу, потерпілого та його законного представника, які вважали, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, прокурора, який заперечував проти доводів апеляційної скарги та вважав рішення суду про продовження строку тримання під вартою законним і обгрунтованим, вивчивши матеріали контрольного провадження та проаналізувавши апеляційні доводи, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Як вбачається з наданих до апеляційного суду матеріалів провадження, на розгляді Васильківського міськрайонного суду Київської області перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №000617, по обвинуваченню ОСОБА_11 у вчинені злочину, передбаченого ч.3 ст.153 КК України.

У судовому засіданні прокурором подано клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_11 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, обґрунтовуючи його тим, що на даний час продовжують існувати заявлені раніше ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 13 червня 2023 року задоволено клопотання прокурора та продовжено строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_11 до 10 серпня 2023 року.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду про продовження ОСОБА_11 строку тримання під вартою, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ч.2 ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд у відповідності до вимог ст.178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини враховує тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до положень ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, так само як і про його продовження, суд першої інстанції для прийняття законного й обґрунтованого рішення, відповідно до положень ст.ст. 178, 199 КПК України та практики ЄСПЛ, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа, та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки. При цьому наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись у кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

За результатами апеляційного перегляду оскаржуваної ухвали встановлено, що зазначені вимоги кримінального закону судом дотримані.

В поданому клопотанні прокурор в обґрунтування продовження існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України посилався на те, що обвинувачений ОСОБА_11 з огляду на висунуте йому обвинувачення та покарання, яке йому загрожує за вчинення злочину, у виді позбавлення волі без альтернативної міри покарання, може переховуватись від суду. Також існує висока ймовірність того, що обвинувачений може незаконно впливати на свідків, які є неповнолітніми та ще не допитувались судом.

Крім цього, прокурором обґрунтовувалась неможливість застосування до обвинуваченого більш м`яких запобіжних заходів.

Ухвалюючи рішення про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд першої інстанції врахував тяжкість злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_11 та покарання, яке йому загрожує в разі визнання його винуватим, дані про особу винного та конкретні обставини провадження за висунутим обвинуваченням.

Оцінивши зазначені обставини в сукупності, суд дійшов висновку про продовження існування ризиків, наведених прокурором та передбачених статтею 177 КПК України, які свідчать про можливість обвинуваченого переховуватись від суду та незаконно впливати на свідків, які є неповнолітніми та ще не допитувались судом.

Предметом судового розгляду були і ті обставини, на які посилається захисник в поданій апеляційній скарзі, в тому числі клопотання захисника про обрання обвинуваченому іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою.

Цим самим спростовують апеляційні доводи сторони захисту про те, що судом належним чином не перевірено обґрунтованість клопотання прокурора, та за відсутності достатніх доказів на підтвердження існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, продовжено застосування до ОСОБА_11 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Не відповідають фактичним обставинам провадження і твердження захисника про те, що суддя ОСОБА_1 , на розгляді у якого перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_11 та який ухвалив оскаржуване рішення, не входить до визначеного переліку суддів Васильківського міськрайонного суду Київської області, спеціалізація яких дозволяє здійснювати розгляд кримінальних проваджень щодо неповнолітніх; прокурор у даному провадженні ОСОБА_7 не наділений законними повноваженнями на здійснення процесуального керівництва у даному провадженні, де злочин вчинено відносно неповнолітнього.

За приписами статті 31 КПК України кримінальне провадження щодо розгляду стосовно неповнолітньої особи обвинувального акта, клопотань про звільнення від кримінальної відповідальності, застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру, їх продовження, зміну чи припинення, а також кримінальне провадження в апеляційному чи касаційному порядку щодо перегляду прийнятих із зазначених питань судових рішень здійснюються суддею, уповноваженим згідно із Законом України "Про судоустрій і статус суддів" на здійснення кримінального провадження стосовно неповнолітніх.

Дійсно, як стверджує апелянт, суддя ОСОБА_1 не є суддею, який наділений повноваженнями на здійснення кримінального провадження стосовно неповнолітніх. Проте у даному випадку здійснюється судовий розгляд у кримінальному провадженні, де неповнолітнім є потерпілий, а тому його розгляд суддею ОСОБА_1 не суперечить положенням ст.31 КПК України та Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Крім цього, за твердженнями апелянта, зазначені доводи захисника були предметом оцінки при вирішенні клопотання сторони захисту про відвід судді та прокурору і не знайшли свого підтвердження.

Виходячи з рішення Конституційного суду України №4-р/2019 від 13 червня 2019 року у справі за конституційною скаргою ОСОБА_12 щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частини другої статті 392 Кримінального процесуального кодексу України, предметом апеляційного розгляду в даному провадженні є лише ухвала суду про продовження строку тримання під вартою, постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

В даному рішенні Конституційний Суд України констатував, що положення статей 3, 21, 29 Конституції України у системному зв`язку з частиною першою її статті 55 зобов`язують орган законодавчої влади при здійсненні регулювання обмеження права особи на свободу та особисту недоторканність у кримінальному судочинстві гарантувати такій особі право на судовий захист, у тому числі можливість оскарження в апеляційному порядку будь-яких форм та способів обмеження її конституційного права на свободу та особисту недоторканність, з обов`язковим збереженням справедливого балансу між інтересами особи та суспільства, дотриманням вимог процесуальної дієвості, ефективності, швидкості процесу тощо.

За таких обставин, переглядаючи ухвалу суду першої інстанції в частині продовження обвинуваченому ОСОБА_11 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на стадії судового розгляду, суд апеляційної інстанції в межах апеляційного розгляду не може вдаватися до оцінки обґрунтованості висунутого обвинувачення, яке вже є предметом розгляду судом першої інстанції, а також вирішення питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні злочинів.

З огляду на те, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції відповідно до вимог ст.370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, підстав для задоволення апеляційної скарги захисника та скасування судового рішення колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області від 13 червня 2023 року, якою задоволено клопотання прокурора та продовжено строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_11 до 10 серпня 2023 року, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 - без задоволення.

Ухвала в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Судді:

________________ ________________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3