КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження№11-сс/824/2583/2023 Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 03 квітня 2023 року,

за участю:

прокурора ОСОБА_8 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого суддіПечерського районного суду м. Києва від 03 квітня 2023 року задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС ГСУ Національної поліції України майора поліції ОСОБА_9 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного у кримінальному провадженні № 0001708 від 04.07.2022, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 30.05.2023 включно, у межах строку досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001708 від 04.07.2022.

Одночасно визначено альтернативний запобіжний захід у вигляді застави у межах 745,15 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає у сумі 2 000 000 гривень, зобов`язавши підозрюваного ОСОБА_7 виконувати процесуальні обов`язки, визначені частиною п`ятою статті 194 Кримінального процесуального кодексу України, а саме:

- прибувати до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою;

- не відлучатись із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

- утримуватися від спілкування зі свідками, підозрюваними та іншими особами з приводу обставин вчиненого ним кримінального правопорушення;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- носити електронний засіб контролю.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, захисник ОСОБА_6 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , подала апеляційну скаргу в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову ухвалу, про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою його реєстрації місця проживання, як внутрішньо переміщеної особи, а саме: АДРЕСА_1 .

У разі, якщо суд дійде висновку про обрання запобіжного заходу у вигляді застави, просить визначити її розмір у 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 53680 грн.

На обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що слідчим та прокурором не доведено наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які б могли стати підставою для застосування найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Також апелянт зазначає, що ОСОБА_7 є інвалідом 2 групи, запобіжний захід у вигляді тримання ОСОБА_7 під вартою негативно вплине на його стан здоров`я, а відтак, є підстави для застосування більш м`якого запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Крім того апелянт вказує на те, що у слідчого судді не було правових підстав призначати розмір застави як альтернативного запобіжного заходу із значним перевищенням максимального граничного розміру застави, встановленого для осіб, які підозрюються у вчиненні тяжкого злочину. Слідчий обґрунтовував саме такий розмір застави на недоведеному припущенні, що від здійснення злочинної діяльності підозрюваний отримував багатомільйонні доходи. Слідчий суддя не надала оцінки майновому стану підозрюваного, який наразі тимчасово не працює, а його родичі не мають змоги забезпечити такий розмір застави.

З урахуванням зазначеного апелянт вважає, що цілодобовий домашній арешт дозволить ОСОБА_7 забезпечити режим, необхідний для підтримання здоров`я з урахуванням встановленої групи інвалідності, виключатиме саму можливість вчинення будь-яких злочинів, хоча ОСОБА_7 і не визнає себе винним у вчиненні інкримінованих йому злочинів, саме такий запобіжний захід за умов цього досудового розслідування буде обґрунтованим та достатнім щоб запобігти ризикам, для уникнення яких слідчий просив суд вжити найсуворіший запобіжний захід.

Заслухавши доповідь судді, доводи підозрюваного та його захисника, які підтримали вимоги апеляційної скарги та просили її задовольнити, з наведених в ній підстав, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги вважаючи оскаржувану ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, вивчивши матеріали судового провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга сторони захисту задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів судового провадження, що у провадженні Головного слідчого управління Національної поліції України, перебувають матеріали кримінального провадження № 0001708 від 04.07.2022 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 311 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у порушення вимог законодавства, за невстановлених обставин та у невстановлений в ході досудового розслідування час, однак не пізніше 04 липня 2022 року, ОСОБА_10 , яка володіє якостями лідера та організаторськими здібностями, керуючись корисливим мотивом і прагненням до наживи, маючи надійний канал постачання прекурсору, обіг якого обмежено і стосовно якого встановлюються заходи контролю - псевдоефедрин, який міститься у складі таблеток медичних препаратів іноземного виробництва, вирішила створити та очолити організовану групу, діяльність якої буде пов`язана з систематичним вчиненням незаконного придбання, зберігання, перевезення, пересилання з метою збуту, а також незаконного збуту вказаного прекурсору у великих та особливо великих розмірах на території різних регіонів України.

ОСОБА_10 розуміючи, що вказана діяльність є протиправною, має високий ступінь суспільної небезпеки, зумовлена тяжкими наслідками не лише для здоров`я конкретної особи, а й для здоров`я населення в цілому, у зв`язку з чим потребує чітких та узгоджених дій значної кількості людей, маючи намір здійснювати такі дії протягом тривалого періоду часу, спланувала досягнути поставленої мети за рахунок створення і керування організованою групою, до складу якої в різний невстановлений досудовим розслідуванням проміжок часу, ОСОБА_10 залучила своїх знайомих: ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також інших невстановлених досудовим розслідуванням на даний час, осіб.

Так, вищевказані особи умисно і добровільно, усвідомлюючи наслідки своїх суспільно небезпечних дій, об`єдналися в організовану групу для вчинення злочинів у сфері незаконного обігу прекурсорів, склавши при цьому єдиний план злочинних дій, відомий усім учасникам, з розподілом функцій кожного учасника, спрямованих на реалізацію цього плану, підкорюючись під час злочинної діяльності ОСОБА_10 , як керівнику організованої групи, свідомо виконуючи її вказівки.

При цьому, у відповідності до розробленого ОСОБА_10 , плану злочинної діяльності, з метою пошуку та охоплення якомога більшого числа осіб, які бажали б придбавати прекурсор, обіг якого обмежено і стосовно якого встановлюються заходи контролю - псевдоефедрин (прекурсор наркотичного засобу метамфетаміну), ОСОБА_10 організувала діяльність Інтернет сайту ІНФОРМАЦІЯ_3 , на якому розмістила рекламу незареєстрованих на території України медичних препаратів у таблетованій формі, іноземного виробництва «Acatar», «Actifed», «RINASEK», «Decancit SR», «Cirrus», «Respidina» та інших, що містять у своєму складі прекурсор, обіг якого обмежено і відносно якого встановлюються заходи контролю - псевдоефедрин.

З метою безперешкодного отримання незаконного прибутку в результаті збуту вказаного прекурсору та прикриття вказаної злочинної діяльності, ОСОБА_10 вирішила використовувати банківські рахунки відкриті на фізичних осіб-підприємців, зареєстрованих виключно з цією метою.

З метою конспірації дій учасників організованої групи, у відповідності до розробленого плану безпосередні виконавці злочинів під час своєї незаконної діяльності мали використовувати вигадані анкетні дані для здійснення поштових відправлень таблеток, які містять у своєму складі прекурсор.

Для полегшення злочинної діяльності ОСОБА_10 , розподілила між учасниками групи злочинні ролі та функції, зокрема:

ОСОБА_10 відповідала за розробку плану злочинної діяльності; залучення співучасників та керування їх діями; забезпечення функціонування інтернет-сайту за допомогою якого здійснювався незаконний збут; прийом «замовлень» від осіб, які бажають придбати таблетки, що містить у своєму складі прекурсор, обіг якого обмежено і відносно якого встановлюються заходи контролю - псевдоефедрин, організація надходження таблеток, що містять у своєму складі прекурсор; контроль та розподіл коштів, отриманих в результаті здійснення вказаної злочинної діяльності та подальше її фінансування, тощо.

ОСОБА_11 та ОСОБА_7 , підпорядковувалися ОСОБА_10 та виконували функцію безпосередніх виконавців злочинів.

У злочинні функції вказаних осіб, визначених організатором, входило незаконне придбання, подальше перевезення та зберігання з метою збуту таблеток, що містять у своєму складі прекурсор, обіг якого обмежено і відносно якого встановлюються заходи контролю - псевдоефедрин, фасування таблеток, що містять прекурсор у кількості відповідно до замовлення, а також їхній незаконний збут, шляхом здійснення пересилання поштовими сервісами з використанням вигаданих анкетних даних, отримання внаслідок незаконного збуту прекурсорів грошових коштів на банківські картки.

Таким чином, ОСОБА_7 підозрюється у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту та збуті прекурсорів, вчиненому повторно, організованою групою, в особливо великих розмірах, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 311 КК України.

01.04.2023 о 16:20 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 311 КК України.

03.04.2023 старший слідчий в ОВС ГСУ Національної поліції України майора поліції ОСОБА_9 , за погодженням з прокурором першого відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 , звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у кримінальному провадженні № 0001708 від 04.07.2022.

Обґрунтовуючи вимоги клопотання слідчий, з урахуванням вище викладеного, також послався на наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст.177 КПК України, а саме:

- переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

- знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

- незаконно впливати на свідків чи інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні;

- перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

- вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Обставини встановлені під час досудового розслідування на думку слідчого, виправдовують тримання підозрюваного під вартою, так як тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_7 у разі визнання його винним, у сукупності із даними про особу підозрюваного та з огляду на наявність у кримінальному провадженні ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, унеможливлюють застосування до підозрюваного менш суворого запобіжного заходу, оскільки, з урахуванням обґрунтованості підозри та фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, його тяжкості, орган досудового розслідування приходить до висновку, що для досягнення цілей, визначених ст. 177 КПК України, відносно підозрюваного має бути обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вищезазначеним ризикам.

03.04.2023 ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва задоволено вказане клопотання слідчого та застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 30.05.2023 включно, у межах строку досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001708 від 04.07.2022. Одночасно визначено альтернативний запобіжний захід у вигляді застави, розмір якої визначити у межах 745,15 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає у сумі 2 000 000 гривень, зобов`язавши підозрюваного ОСОБА_7 виконувати процесуальні обов`язки, визначені ч. 5 ст. 194 КПК України, які визначено даною ухвалою.

Відповідно до вимог ст. 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При вирішенні клопотання про застосування запобіжного заходу для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя, суд згідно змісту вимог ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_7 , як вбачається зі змісту оскаржуваної ухвали, слідчий суддя з`ясував, що наведені у ньому дані, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 , кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 311 КК України.

Як вбачається з ухвали слідчого судді, журналу судового засідання на основі наданих слідчим матеріалів, які обґрунтовують клопотання, слідчий суддя дослідив клопотання і матеріали, які його обґрунтовують та правильно встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю доказів, які приведені у клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах.

Враховуючи, що слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, встановлювати конкретну кваліфікацію діяння, за яке особа має нести кримінальну відповідальність, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні слідчого докази у слідчого судді були всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 , кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 311 КК України.

Застосовуючи відносно підозрюваного ОСОБА_7 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою судом перевірено, що в матеріалах провадження є достатні дані, що підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні ним інкримінованого кримінального правопорушення. Вагомість наявних доказів вчинення підозрюваною кримінальнихправопорушень доведена прокурором та сумнівів не викликає.

Також, як того вимагає закон, слідчий суддя встановив наявність достатніх підстав вважати, що ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України на які посилається слідчий у клопотанні, доведенні прокурором, оскільки докази та обставини, на які посилається сторона обвинувачення у клопотанні, дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків чи інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, а для запобігання ризиків, які зазначені у клопотанні та наведено у судовому засіданні, слідчий суддя вважав недостатньою застосування більш м`якого запобіжного заходу, як на тому наполягала сторона захисту.

Ґрунтуючись на зазначеному, слідчий суддя прийшов до висновку, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, наявність яких встановлена в ході розгляду клопотання слідчого.

Отже, під час розгляду клопотання органу досудового розслідування, як того вимагає закон, слідчий суддя встановив наявність достатніх підстав вважати, що обставини визначені п. п. 1-3, ч. 1 ст. 194 КПК України, які свідчать про наявність встановлених стороною обвинувачення ризиків у даному кримінальному провадженні, достовірність підозри, недостатність застосування менш суворого запобіжного заходу для запобігання наявним ризикам є обґрунтованими, оскільки вони належним чином вмотивовані та доведені прокурором, при цьому підтверджуються матеріалами справи.

Обґрунтовуючи свої висновки, слідчий суддя місцевого суду, в сукупності із зазначеним, врахував тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 та відомості про його особу.

З урахуванням вказаного, на думку колегії суддів, слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність застосування виняткового запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_7 , оскільки встановлені судом обставини достатньо переконливо підтверджують, що менш суворі запобіжні заходи не можуть забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків в даному кримінальному провадженні.

На підставі зазначеного, всупереч твердженням апелянта, слідчим суддею були враховані обставини справи, в сукупності з особою підозрюваного, які вказують на можливість останнього вчиняти дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, в зв`язку з чим відносно ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який на думку колегії суддів апеляційного суду, в сукупності з існуючими ризиками, особою підозрюваного, тяжкістю злочину та його наслідками, є обґрунтованим, а тому підстав вважати його занадто суворим - немає.

Таке обмеження права ОСОБА_7 на свободу не суперечить положенням ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, так як існують ознаки суспільного інтересу, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають принцип поваги до особистої свободи.

Доводи сторони захисту про те, що органом досудового розслідування не доведено, а слідчим суддею не встановлено наявність ризиків неправомірної поведінки підозрюваного, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість обрання виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення. Отже, твердження в апеляційній скарзі про невмотивованість висновків суду щодо необхідності застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного є безпідставними, оскільки суперечать наявним у матеріалах кримінального провадження доказам, які містять фактичні дані на підтвердження наведених слідчим суддею в ухвалі обставин.

З урахуванням обставин кримінального провадження, наявності обґрунтованої підозри та існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів погоджується із висновками слідчого судді щодо необхідності застосування щодо ОСОБА_7 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а тому підстав для застосування щодо останнього більш м`яких запобіжних заходів не вбачається.

Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 слідчий суддя своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Як вбачається з оскаржуваної ухвали, слідчий суддя дотримався вказаних вимог закону, а тому наявність обставин, які б давали підстави вважати про достатність застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, слідчим суддею не встановлено, а також не встановлено колегією суддів під час перегляду оскаржуваної ухвали.

Доказів того, що ОСОБА_7 за станом здоров`я не може перебувати під вартою, апелянтом не надано та колегією суддів не встановлено. Більш того, особам, які утримуються під вартою надається медична допомога у встановленому законом порядку, а тому твердження сторони захисту про те, що запобіжний захід у вигляді тримання ОСОБА_7 , який є інвалідом 2 групи, під вартою негативно вплине на його здоров`я, є лише припущеннями.

При цьому, застосувавши до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 183 КПК України визначив підозрюваному розмір застави, який є достатнім для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається у таких межах:

1) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні нетяжкого злочину, - від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

2) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

3) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Виходячи з практики Європейського суду з прав людини, уповноважені органи влади повинні приділити визначенню суми застави стільки ж уваги, скільки і вирішенню питання про необхідність тримання обвинуваченого під вартою. Визначаючи суму застави, суди повинні брати до уваги ризик того, що підозрюваний може ухилитися від покарання, обставини особистого життя та тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється особа. Розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Тому такий розмір застави, на думку колегії суддів, є справедливим, здатним забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів в даному кримінальному провадженні, не порушує права підозрюваного та підстав вважати його завідомо непомірним для ОСОБА_7 , колегія суддів не вбачає.

За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування та застосування підозрюваному іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, колегія суддів - не знаходить.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції - не виявлено.

Враховуючи викладене, рішення слідчого судді суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, яке ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими судом, в порядку та межах, передбачених на даній стадії провадження, а тому апеляційна скарга захисника з викладеними в ній доводами, задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду, -

п о с т а н о в и л а:

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 03 квітня 2023 року, - залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ ________________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4