КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

24 квітня 2023 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого: судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретарів судового засідання - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 16 лютого 2023 року, у кримінальному провадженні щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Калинковичі Гомельської області Республіки Білорусь, громадянина Республіки Білорусь, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , без визначеного місця проживання на території України,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурорів - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

обвинуваченого - ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою від 16 лютого 2023 року Шевченківський районний суд м. Києва задовольнив клопотання прокурора та змінив обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді застави на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Київський слідчий ізолятор» строком на 60 днів, тобто до 16 квітня 2023 року включно, без визначення розміру застави.

Приймаючи рішення про зміну ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді застави на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, суд першої інстанції, як зазначено в оскаржуваній ухвалі, виходив з того, що, в ході розгляду клопотання прокурора, знайшли своє підтвердження ризики, передбачені пунктами 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ризики того, що обвинувачений може переховуватися від суду або вчинити інше кримінальне правопорушення. Зважаючи, що ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 29 січня 2022 року до ОСОБА_6 був застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з визначенням розміру застави у розмірі 49 620 грн., у зв`язку із внесенням якої ОСОБА_6 , був звільнений з-під варти. Однак, обвинуваченим не було дотримано покладених на нього обов`язків, у зв`язку з чим, ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 11 серпня 2022 року ОСОБА_6 , був оголошений у розшук.

Крім того, зазначені висновки суд обґрунтував тим, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, а тому усвідомлюючи невідворотність покарання, яке може бути йому призначене, у випадку визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, він може вжити заходів, спрямованих на переховування від суду.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 16 лютого 2023 року, постановити нову ухвалу про зміну запобіжного заходу.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги обвинувачений посилається на те, що суд першої інстанції всупереч загальним засадам кримінального процесуального законодавства, провів судове засідання 16 лютого 2023 року дистанційно, в режимі відеоконференції із ДУ «Київський слідчий ізолятор», з чим ОСОБА_6 категорично не погоджувався, та неодноразово наголошував, що бажає приймати участь у судовому засіданні безпосередньо, але його заяви були проігноровані судом.

Як вважає обвинувачений, судом першої інстанції в порушення норм матеріального та процесуального права не враховано того, що відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

На думку апелянта, суд першої інстанції не перевірив клопотання прокурора про зміну запобіжного заходу у вигляді застави на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, на його відповідність вимогам ст. 184 КПК України та безпідставно його задовольнив, незважаючи на відсутність належного обґрунтування заявлених ризиків для зміни обраного запобіжного заходу.

У зв`язку з цим, прийняте судом рішення, на думку апелянта, є необґрунтованим, а зазначені в ньому ризики, не підтверджені належними та допустимими доказами та не доведені прокурором.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення обвинуваченого, який підтримав свою апеляційну скаргу та просив її задовольнити; пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення скарги та просив залишити ухвалу суду без змін; перевіривши надані суду апеляційної інстанції матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги ОСОБА_6 , колегія суддів дійшла висновку про те, що вказана скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Так, відповідно до вимог ч. 1 ст. 200 КПК України, прокурор має право звернутися в порядку, передбаченому ст. 184 цього Кодексу, до суду із клопотанням про зміну запобіжного заходу, в тому числі про зміну запобіжного заходу у вигляді застави на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

При цьому, у клопотанні про зміну запобіжного заходу, як це прямо передбачено п. 1 ч. 2 ст. 200 КПК України, обов'язково зазначаються обставини, які виникли після прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу, в даному випадку після винесення ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 29 січня 2022 року, відповідно до якої ОСОБА_6 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням застави у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 49620 грн. та покладенням на обвинуваченого, у разі внесення застави, обов'язків, передбачених ч. 5 ст. 194 цього Кодексу, в тому числі: «прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи», у зв'язку з невиконанням покладених на нього обов'язків, після внесення застави та звільнення з під варти.

Розглядаючи вказане клопотання, суд першої інстанції, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, у відповідності до вимог КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен був врахувати не тільки наявність ризиків, які дають суду достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177, а також обставин, передбачених ст. 178 цього Кодексу, а й те, чи виникли будь-які обставини після прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу, які б свідчили про невиконання обвинуваченим покладених на нього обов'язків та наявність обставин, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу, як це передбачено ч. 2 ст. 331 КПК України, відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Крім того, відповідно до вимог ч. 3 ст. 331 КПК України, за результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Перевіривши доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 16 лютого 2023 року про зміну ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді застави на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Київський слідчий ізолятор» строком на 60 днів, колегія суддів встановила, що судом першої інстанції були дотримані зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при вирішенні питання про зміну запобіжного заходу на тримання під вартою, а тому, враховуючи конкретні обставини даного кримінального провадження, обставини з якими закон пов`язує можливість зміни запобіжного заходу, в тому числі наявність ризиків, які давали суду достатні підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_6 може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема переховуватися від суду; вчинити інше кримінальне правопорушення, підстави для скасування оскаржуваної ухвали відсутні.

З огляду на це, посилання обвинуваченого ОСОБА_6 в апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції не навів обґрунтування існування жодного з ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, не оцінив у сукупності та не взяв до уваги всіх обставин, передбачених ч. 1 ст. 178 цього Кодексу, що враховуються при обранні запобіжного заходу, не можуть бути визнані безумовними підставами для скасування ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 16 лютого 2023 року, оскільки судом апеляційної інстанції не встановлено даних, які б дозволили зробити висновок про те, що зазначена ухвала є незаконною або необґрунтованою.

Всупереч доводам апеляційної скарги, суд першої інстанції, приймаючи рішення про зміну запобіжного заходу у вигляді застави на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з достатньою повнотою та об`єктивністю дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість такої зміни та, враховуючи їх сукупність, а саме те, що ОСОБА_6 , будучи звільненим з-під варти у зв`язку із внесенням застави, визначеної ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 29 січня 2022 року, не дотримався покладених на нього обов`язків, зокрема прибувати до суду за його першою вимогою, повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи, не з'являвся в судові засідання, не повідомляв суд про причини своєї неявки, у зв'язку з чим ухвалою суду від 11 серпня 2022 року його було оголошено в розшук, дійшов обґрунтованого висновку про те, що лише запобіжний захід у виді тримання під вартою, спроможний забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_6 під час розгляду справи в суді.

Крім того, як зазначено в оскаржуваній ухвалі та встановлено під час апеляційного розгляду, відносно ОСОБА_6 розглядаються ще й інші кримінальні провадження у зв`язку з його притягненням до кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень проти власності, де до обвинуваченого також застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, а тому доводи обвинуваченого щодо відсутності передбачених законом ризиків для його тримання під вартою слід визнати безпідставними.

Безпідставними слід також визнати доводи апеляційної скарги обвинуваченого про те, щосуд першої інстанції всупереч загальним засадам кримінального провадження, провів судове засідання 16 лютого 2023 року дистанційно, в режимі відеоконференції із ДУ «Київський слідчий ізолятор», незважаючи на його заперечення та бажання приймати участь у судовому засіданні безпосередньо, з огляду на таке.

Дійсно, відповідно до вимог, передбачених ч. 2 ст. 336 КПК України. суд не має права прийняти рішення про здійснення дистанційного судового провадження, в якому поза межами суду перебуває обвинувачений, якщо він проти цього заперечує.

Разом з тим, вказана норма містить виключення з цього правила, а саме крім випадків здійснення дистанційного судового провадження в умовах воєнного стану, який запроваджено в Україні з 24 лютого 2022 року і який продовжено до цього часу.

Крім того, навіть якщо припустити, що судом першої інстанції були порушені приписи вказаної вище норми закону, вони, як вважає колегія суддів, не призвели і не могли призвести до істотного порушення прав та законних інтересів обвинуваченого, оскільки на час розгляду 16 лютого 2023 року клопотання прокурора про зміну запобіжного заходу у вигляді застави на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, обвинувачений ОСОБА_6 вже тривалий час утримувався під вартою на підставі іншого судового рішення в іншому кримінальному провадженні і продовжує утримуватися під вартою до цього часу.

Окрім цього, під час розгляду вказаного клопотання в судовому засіданні приймав участь захисник обвинуваченого, який здійснював захист прав останнього за призначенням, чим було забезпечено створення необхідних умов для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов'язків, а також дотримання інших засад кримінального провадження.

Окрім цього, колегія суддів звертає увагу на те, що Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; ризик переховування від суду; можливість вчинення іншого правопорушення особою; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, рішення «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000 р., рішення «Летельє проти Франції» від 26.06.1991р.).

Отже, за висновком колегії суддів, приймаючи рішення про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 на тримання під вартою, суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість такої зміни, врахував ступінь тяжкості інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, дані про його особу, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та прийняв відповідне судове рішення, яке не суперечить вимогам закону та загальним засадам кримінального провадження.

На підставі вищенаведеного, колегія суддів вважає необхідним, за наслідками апеляційного розгляду, прийняти рішення, яким ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 16 лютого 2023 року про зміну обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді застави на запобіжний захід у виді тримання під вартою залишити без змін, а його апеляційну скаргу, - без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 418, 419 та 422-1 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 16 лютого 2023 року, відповідно до якої суд змінив обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді застави на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Київський слідчий ізолятор» строком на 60 днів, тобто до 16 квітня 2023 року включно, без визначення розміру застави, - без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: _____________ _____________ _____________

( ОСОБА_1 ) ( ОСОБА_2 ) ( ОСОБА_3 )

Номер справи: 761/6648/22

Номер провадження: 11-кп/824/2567/2023

Категорія: ч. 3 ст. 185 КК України

Головуючий у 1-й інстанції - суддя ОСОБА_9

Доповідач - суддя ОСОБА_1