У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 вересня 2023 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засіданні ОСОБА_2 , за участю: прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді клопотання старшого слідчого Шостого слідчого відділу (з дислокацією у м. Ужгороді) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, майора ОСОБА_6 , погоджене прокурором Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні № 0000171 від 06.09.2022, про застосування запобіжного заходу у вигляді застави щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 191, ч. 1 ст. 28, ч. 1 ст. 366 Кримінального кодексу України, -

ВСТАНОВИВ:

В обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що ОСОБА_4 , в період з 07.10.2019 до 02.10.2020 (наказ т.в.о. начальника ГУНП в Закарпатській області №206 о/с ОСОБА_7 ) та в період з 10.03.2021 до 29.07.2022 (наказ начальника ГУНП в Закарпатській області № 55 о/с від 10.03.2021) перебував на посаді начальника ізолятора тимчасового тримання №4 Головного управління Національної поліції в Закарпатській області.

Відповідно до положення ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» працівники Національної поліції відносяться до правоохоронних органів.

Статтею 1 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що Національна поліція України (поліція) є центральним органом виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Згідно з п.п. «и» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» поліцейські є суб`єктом відповідальним за корупційні правопорушення.

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про запобігання корупції» поліцейським забороняється використовувати свої службові повноваження або своє становище та пов`язані з цим можливості з метою одержання неправомірної вигоди для себе чи інших осіб, у тому числі використовувати будь-яке державне чи комунальне майно або кошти в приватних інтересах.

Статтею 23 Закону України «Про запобігання корупції» поліцейським забороняється безпосередньо або через інших осіб вимагати, просити, одержувати подарунки для себе чи близьких їм осіб від юридичних або фізичних осіб у зв`язку із здійсненням такими особами діяльності, пов`язаної із виконанням функцій держави.

У відповідності до вимог ст. 19 Конституції України посадові особи органів державної влади зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Посадовою інструкцією начальника ізолятора тимчасового тримання №4 Головного управління Національної поліції в Закарпатській області посада ОСОБА_4 як начальника ізолятора тимчасового тримання осіб належить до категорії «керівники». Мета роботи - здійснення організації діяльності та контролю за роботою ізолятора тимчасового тримання (далі - ІТТ). Ужиття заходів щодо попередження, виявлення та припинення порушень у роботі ІТТ, забезпечення встановленого порядку тримання, дотримання прав і законних інтересів осіб, затриманих за вчинення адміністративних правопорушень, за підозрою в учиненні кримінальних правопорушень, осіб, стосовно яких застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, підданих адміністративному арешту та засуджених осіб, під час перебування в ІТТ, вивчення, аналіз і узагальнення результатів та ефективності діяльності ІТТ на території обслуговування, виявлення причин та умов, що сприяють учиненню кримінальних правопорушень та виникненню надзвичайних подій в ТТ, організація ужиття в межах компетенції заходів щодо їх усунення, здійснення організаційного та методичного забезпечення ITT та їх систематичних перевірок. Організовує діяльність спецустанови поліції та проводить навчання особового складу ITT. Постійно контролювати стан виконання наказів та вказівок НП України, ГУНП області, вносити пропозиції керівництву СОЗДМТТО ГУНП щодо підвищення рівня виконавської дисципліни в ITT. Контролює дотримання працівниками ІТТ законності, прав і свобод людини, службової дисципліни, внутрішнього розпорядку та режиму роботи. У межах своїх повноважень дає вказівки організаційно-розпорядчого характеру, що стосуються діяльності ІТТ, приймає інші управлінські рішення та контролює їх виконання

Таким чином, перебуваючи на посаді начальника ізолятора тимчасового тримання № 4 Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_4 , згідно Примітки 1 до ст. 364 КК України, є службовою особою, яка постійно чи тимчасово обіймає на державних чи комунальних підприємствах посади, пов`язані з виконанням організаційно розпорядчих функцій або адміністративно господарських функцій, або виконують такі функції за спеціальним повноваженням, яким особа наділяється повноважним органом державної влади, органом місцевого самоврядування, центральним органом державного управління із спеціальним статусом, повноважним органом чи повноважною особою підприємства, установи, організації судом або законом

Незважаючи на свою обізнаність з вимогами вищевказаних нормативно правових актів ОСОБА_4 , використовуючи свої повноваження та адміністративно-господарчі функції всупереч інтересам служби для незаконного і безоплатного обертання бюджетних коштів на користь третіх осіб став на шлях вчинення злочину при наступних обставинах.

Надалі, 27.01.2022 між ГУНП в Закарпатській області в особі начальника ОСОБА_8 (замовник) та ФОП ОСОБА_9 (виконавець) укладено договір № 32 про надання послуг, предметом якого є забезпечення гарячим харчуванням осіб, які тримаються в ІТТ № 4 м. Хуст, загальною ціною та вартістю договору 36915,00 грн, строком з дня його підписання до 31.12.2021 (а в частині розрахунків до повного виконання зобов`язань сторонами).

Після цього, начальник ІТТ № 4 ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_4 використав свої повноваження та адміністративно-господарчі функції всупереч інтересам служби для незаконного і безоплатного обертання бюджетних коштів на користь третіх осіб, які призначались на забезпечення гарячим харчуванням осіб, які тримаються в ІТТ № 4 м. Хуст

Так, 27.01.2022 начальник ІТТ № 4 ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_4 , будучи службовою особою, діючи в інтересах третіх осіб, а саме ФОП ОСОБА_9 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх діянь, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, перебуваючи в приміщенні ІТТ № 4 ГУ НП в Закарпатській області за адресою: Закарпатська область м. Хуст вул. 900 річчя Хуста, 29, підписав акти надання послуг № 1 та № 2 від 27.01.2022, надавши їм статусу офіційного документу, зміст яких частково не відповідав дійсності і які були складені невстановленою особою. Часткова невідповідність згаданих актів надання послуг стосується загальної кількості порцій (сніданків, обідів, вечерь) наданих особам та перевищує кількість порцій, наданих особам, які фактично утримувались в ІТТ в період дії договору № 32 від 27.01.2022 на 935 порцій, що складає загальну їх вартість 36053,16 грн.

На підставі вказаних актів надання послуг, в яких внесено недостовірні відомості, підписаних ОСОБА_4 , ГУНП в Закарпатській області перерахувало на рахунок ФОП ОСОБА_9 платежів на загальну суму 36915,00 грн, з яких 36053,16 грн це бюджетні кошти отримані/перераховані за недостовірними відомостями щодо наданих послуг особам, що нібито утримувались в ІТТ.

Проведеним досудовим розслідуванням встановлено, що внаслідок протиправних дій начальника ІТТ № 4 ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_4 ГУНП в Закарпатській області нанесено збитків на загальну суму 36053,16 грн.

Таким чином, ОСОБА_4 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 191 КК України, а саме у заволодінні чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем.

Крім цього, ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх діянь, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, вчинив службове підроблення офіційних документів групою осіб за наступних обставин.

27.01.2022 між ГУНП в Закарпатській області в особі начальника ОСОБА_8 (замовник) та ФОП ОСОБА_9 (виконавець) укладено договір № 32 про надання послуг, предметом якого є забезпечення гарячим харчуванням осіб, які тримаються в ІТТ № 4 м. Хуст, загальною ціною та вартістю договору 36915,00 грн, строком з дня його підписання до 31.12.2021 (а в частині розрахунків до повного виконання зобов`язань сторонами).

Після цього, начальник ІТТ № 4 ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_4 продовжив свій злочинний умисел на внесення завідомо неправдивих відомостей до офіційних документів з метою заволодіння бюджетних коштів, які призначались на забезпечення гарячим харчуванням осіб, які тримаються в ІТТ № 4 м. Хуст

Так, 27.01.2022 начальник ІТТ № 4 ГУ НП в Закарпатській області ОСОБА_4 , будучи службовою особою, діючи умисно та в інтересах третіх осіб, а саме ФОП ОСОБА_9 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх діянь, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, перебуваючи в приміщенні ІТТ № 4 ГУНП в Закарпатській області за адресою: Закарпатська область м. Хуст вул. 900 річчя Хуста, 29, підписав акти надання послуг № 1 та № 2 від 27.01.2022, надавши їм статусу офіційного документу, зміст яких частково не відповідав дійсності і які були складені невстановленою особою. Часткова невідповідність згаданих актів надання послуг стосується загальної кількісті порцій (сніданків, обідів, вечерь) наданих особам та перевищує кількість порцій, наданих особам, які фактично утримувались в ІТТ в період дії договору № 32 від 27.01.2022 на 935 порцій, що складає загальну їх вартість 36053,16 грн.

На підставі вказаних актів надання послуг, в яких внесено недостовірні відомості, підписаних ОСОБА_4 , ГУНП в Закарпатській області перерахувало на рахунок ФОП ОСОБА_9 платежів на загальну суму 36915,00 грн., з яких 36053,16 грн. це бюджетні кошти отримані/перераховані за недостовірними відомостями щодо наданих послуг особам, що нібито утримувались в ІТТ.

Таким чином, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 28 ч. 1 ст. 366 КК України, а саме у службовому підробленні, тобто внесенні до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей та видачі службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, вчиненому групою осіб.

У сукупності, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 191 та ч. 1 ст. 28 ч. 1 ст. 366 КК України.

01.09.2023 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у скоєнні злочинів передбачених ч. 2 ст. 191, ч. 1 ст. 28 ч. 1 ст. 366 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні вищевказаних кримінальних правопорушень ґрунтується на зібраних у ході досудового розслідування доказах, а саме: показаннями свідків ОСОБА_10 від 11.04.2023, ОСОБА_11 від 10.01.2023, ОСОБА_9 від 10.03.2023, ОСОБА_12 від 28.03.2023, висновком судової почеркознавчої експертизи № СЕ-19/107-23/3558-ПЧ від 26.04.2023; висновком судово-економічної експертизи №23/23-22 від 07.02.2023; іншими матеріалами даного кримінального провадження.

Вказані докази є вагомими та дають обґрунтовані підстави для підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому корупційного кримінального правопорушення відповідає вимогам Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості», відображеним, зокрема, у п. 175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Аналогічні твердження викладеного у рішеннях по справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.09.1990 (п. 32, Series A, N 182).

Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28.10.1994, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.09.1990).

Сторона обвинувачення вважає, що з метою забезпечення належної процесуальної поведінки, з врахуванням обставин вчинення злочину, ОСОБА_4 як підозрюваного у кримінальному провадженні, з метою запобігання можливого ухилення від досудового слідства, виникла необхідність в обранні запобіжного заходу у вигляді застави.

На даний час, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні нетяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді обмеженням волі на строк до п`яти років або позбавленням волі на той самий строк, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років.

Що стосується ризиків, передбачених ст. 177 КК України, то, на думку сторони обвинувачення, в ході досудового розслідування встановлено їх наявність, а саме те, що ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, інших учасників кримінального провадження, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування підозрюваному ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді застави є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

Переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Злочин, який інкримінується ОСОБА_4 є тяжким і передбачає можливість призначення йому покарання у виді позбавлення волі на строк до 5 років, що може бути підставою та мотивом для підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування чи суду.

Вищевказані обставини, а також той факт, що Закарпатська область межує з Республікою Польща, Угорщиною, Румунією, Словаччиною дають підстави вважати, що ОСОБА_4 усвідомлюючи тяжкість злочину та невідворотність покарання за його вчинення, може переховуватись від органів досудового розслідування чи суду та має реальні можливості покинути територію України з цією метою, поза межами пропуску через державний кордон України, а також переховуватись на території України, в тому числі на непідконтрольній території України, вважаючи обставини воєнного стану, проведення активних бойових дій ЗСУ проти армії російської федерації, а також відсутності, у зв`язку із цим, відповідної можливості певними правоохоронними та контролюючими органами здійснювати покладені на них Законом функції.

Також, наявний та обґрунтований ризик - незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні.

У сторони обвинувачення є підстави вважати, що підозрюваний буде здійснювати тиск та вплив на свідків та експертів з метою дачі ними завідомо неправдивих показів чи відмови від дачі показів. Враховуючи, що висновки експертів лягли в основу підозри ОСОБА_4 .

Також, ОСОБА_4 може впливати на ще невстановлених та недопитаних про обставини кримінального правопорушення свідків.

Вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Слідчий просить слідчого суддю звернути увагу на те, що ОСОБА_4 являвся спеціальним суб`єктом кримінального правопорушення працівником поліції, який обізнаний з методами та формами розслідування та проведення слідчих (розшукових) дій.

Перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Ураховуючи викладене, тяжкість та специфіку кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , дані про особу підозрюваного, з метою забезпечення виконання процесуальних обов`язків та запобігання наведеним у клопотанні ризикам, до нього необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді застави.

Вивченням особи підозрюваного на даний час встановлено, що він має постійне місце роботи. Даних, які б вказували на неможливість застосування до ОСОБА_4 вказаного запобіжного заходу, не встановлено.

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього. Згідно п. 1 ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні нетяжкого злочину, визначається у межах від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Необхідність визначення розміру застави саме у такому розмірі обґрунтовується також і тим, що діюче кримінальне процесуальне законодавство не встановлює обов`язку розкривати джерело походження коштів для сплати застави.

Приймаючи до уваги те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вищезазначеним ризикам, орган досудового розслідування просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Кошелево Хустського району Закарпатської області, громадянина України, українця, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При прийнятті рішення щодо застави, прошу покласти на підозрюваного наступні обов`язки:

прибувати до слідчого чи прокурора за кожним їх викликом, вимогою та визначеною ними періодичністю;

не відлучатися із населеного пункту, в якому проживає, без дозволу слідчого чи прокурора;

повідомляти слідчого та прокурора про зміну свого місця проживання та місця роботи (служби);

утримуватися від спілкування з свідками у кримінальному провадженні.

здати на зберігання свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримав та просив задовольнити з підстав викладених у ньому.

Підозрюваний та його захисник заперечили проти задоволення клопотання, оскільки підозра є необґрунтована, а ризики зазначені у клопотанні є безпідставними. Просили застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Заслухавши прокурора, підозрюваного та його захисника, дослідивши докази додані до клопотання слідчий суддя дійшов до наступних висновків.

У відповідності до вимог ст. 177 КПК України - метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язано із необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Підставами застосування запобіжного заходу є обґрунтованість підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризику (ризиків), перелік яких встановлено пунктами 1 - 5 ч. 1 ст. 177 КПК.

У відповідності до ст. 176 КПК України запобіжними заходами є: особисте зобов`язання; особиста порука; застава; домашній арешт; тримання під вартою.

Відповідно до ст. 182 КПК України застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків. Застава може бути внесена як самим підозрюваним, обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем). Розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.

Згідно ст. 179 КПК України особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу. Підозрюваному, обвинуваченому письмово під розпис повідомляються покладені на нього обов`язки та роз`яснюється, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати. Контроль за виконанням особистого зобов`язання здійснює слідчий, а якщо справа перебуває у провадженні суду, - прокурор.

Як зазначено у ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Проаналізувавши вищезазначене та надані суду докази, суд дійшов до наступних висновків.

На підтвердження обґрунтованості підозри суду надані наступні докази: рапорт о/у ВОР ЗУДВБ НП України від 18.08.2022 року, протокол допиту свідка від 10.01.2023 року, протокол допиту свідка від 28.03.2023 року, протокол допиту свідка від 10.03.2023 року, протокол тимчасового доступу до речей і документів від 03.10.2022 року, опис речей і документів, які були вилучені на підставі ухвали слідчого суді, суду від 03.10.2022 року, протокол допиту свідка від 05.01.2023 року, висновок експерта від 26.04.2023 року № СЕ-19/107-23/3558-пч, висновок експерта від 07.02.2023 року №23/23-22, протокол допиту підозрюваного від 01.09.2023 року, витягом з наказу від 10.03.2021 №55о/с, посадовою інструкцією начальника ізолятора, копією договору № 32 від 27.01.2023 року, звіт про договір, акт надання послуг від 27.01.2022 року №1.

Органом досудового розслідування належними та допустимими доказами доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення та наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені статтею 177 цього Кодексу, на які вказує слідчий, а саме - переховування від органів досудового розслідування та суду та незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні.

Злочин, який інкримінується ОСОБА_4 один з яких є не тяжким і передбачає можливість призначення йому покарання у виді позбавлення волі на строк до 5 років, що може бути підставою та мотивом для підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування чи суду.

Вищевказані обставини, а також той факт, що Закарпатська область межує з Республікою Польща, Угорщиною, Румунією, Словаччиною дають підстави вважати, що ОСОБА_4 усвідомлюючи тяжкість злочину та невідворотність покарання за його вчинення, може переховуватись від органів досудового розслідування чи суду та має реальні можливості покинути територію України з цією метою, поза межами пропуску через державний кордон України, а також переховуватись на території України, в тому числі на непідконтрольній території України, вважаючи обставини воєнного стану, проведення активних бойових дій ЗСУ проти армії російської федерації, а також відсутності, у зв`язку із цим, відповідної можливості певними правоохоронними та контролюючими органами здійснювати покладені на них Законом функції.

Також, наявний та обґрунтований ризик - незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, оскільки підозрюваний може здійснювати тиск та вплив на свідків та експертів з метою дачі ними завідомо неправдивих показів чи відмови від дачі показів.

Проте, органом досудових розслідувань суду не доведено недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику, зазначеного у клопотанні.

Крім того, як встановлено судом, підозрюваний ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець села Кошелево, Хустського району, Закарпатської області, громадянин України, фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , хронічних захворювань не має, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, одружений, має малолітнього сина ІНФОРМАЦІЯ_2 , ніде не працює, не має будь яких збережень, необхідних для сплати застави, тобто фактично запобіжний захід у вигляді застави, підозрюваний, виконати не зможе, тому у задоволенні клопотання слідчого слід відмовити.

Суд також оцінює в сукупності всі обставини, перелічені у ст. 178 КПК та приймає до уваги те, що наявна обґрунтована підозра про вчинення підозрюваним ОСОБА_13 кримінального правопорушення; ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні злочинів передбачених ч. 2 ст. 191, ч. 1 ст. 28 ч. 1 ст. 366 КК України, які згідно ст. 12 КК України є нетяжкими злочинами, має міцні соціальні зв`язки, а саме: одружений, дружина ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , малолітній син ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , має постійне, зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий.

З урахуваннями викладеного суд дійшов висновку, що для запобігання ризиками зазначеним органом досудового розслідування, а саме: переховування від органів досудового розслідування та суду та незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, достатньо застосування запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 191, ч. 1 ст. 28, ч. 1 ст. 366 Кримінального кодексу України, - запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання на строк до 01 листопада 2023 року включно (в межах строку досудового розслідування).

Зобов`язати підозрюваного ОСОБА_4 у строк до 01 листопада 2023 року включно прибувати за кожною вимогою до слідчого судді, суду, слідчого та прокурора, а також виконувати обов`язків, передбачені статтею 194 КПК України, необхідність покладення яких була доведена прокурором, а саме:

- не відлучатися із населеного пункту в якому він проживає без дозволу слідчого чи прокурора;

- повідомляти слідчого та прокурора про зміну свого місця проживання та місця роботи (служби);

- утримуватися від спілкування із свідками у кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до Головного управління Державної міграційної служби у Закарпатській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , що в разі невиконання вищезазначених обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 179, 184-187, 193-196 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 191, ч. 1 ст. 28, ч. 1 ст. 366 Кримінального кодексу України, - запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання на строк до 01 листопада 2023 року включно (в межах строку досудового розслідування).

Зобов`язати підозрюваного ОСОБА_4 у строк до 01 листопада 2023 року включно прибувати за кожною вимогою до слідчого судді, суду, слідчого та прокурора, а також виконувати обов`язків, передбачені статтею 194 КПК України, необхідність покладення яких була доведена прокурором, а саме:

- не відлучатися із населеного пункту в якому він проживає без дозволу слідчого чи прокурора;

- повідомляти слідчого та прокурора про зміну свого місця проживання та місця роботи (служби);

- утримуватися від спілкування із свідками у кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до Головного управління Державної міграційної служби у Закарпатській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , що в разі невиконання вищезазначених обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Контроль за виконанням особистого зобов`язання покласти на старшого слідчого Шостого слідчого відділу (з дислокацією у м. Ужгороді) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, майора ОСОБА_6 .

Скарги на інші ухвали слідчого судді оскарженню не підлягають і заперечення проти них можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1