Справа № 645/7507/21
Провадження № 1-кп/645/102/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2023 р. м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі

головуючого судді- ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 ,

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові кримінальне провадження, за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 , ч. 3 ст. 307 КК України,

в с т а н о в и в:

В провадженні Фрунзенського районного суду м. Харкова знаходиться вище вказане кримінальне провадження.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 26.07.2023 року продовжено обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 22 вересня 2023 року із визначеною сумою застави у розмірі 181600 (сто вісімдесят одна тисяча шістсот) грн. 00 коп.

12.09.2023 року, через канцелярію суду прокурором ОСОБА_7 було подано клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , строком на 60 діб в умовах ДУ "Харківський слідчий ізолятор", в обґрунтування свого клопотання прокурор посилався на те, що інші запобіжні заходи не можуть забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Крім того прокурор, вказав на продовження існування ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, те що обвинувачений може переховуватися від суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження, іншим чином незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення. Також зазначив, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину та можливість призначення покарання останньому у вигляді позбавлення волі, може викликати загрозу втечі чи переховування останнього від суду з метою уникнення відповідальності. Прокурор зазначив, що ОСОБА_4 офіційно не працевлаштований, не має постійного джерела прибутку, тісних соціальних зв`язків, раніше притягувався до відповідальності за вчинення злочинів у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, тому це може спонукати до вчинення інших кримінальних правопорушень.

Крім того, 12.09.2023 року до суду через систему «Електронний суд» від захисника ОСОБА_5 надійшло заперечення на клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою. В обґрунтування свого заперечення захисник посилалася на те, що з моменту обрання запобіжного заходу ОСОБА_4 минуло майже два роки, при цьому розгляд справи по суті не був розпочатий, судові засідання майже завжди призначаються для продовження запобіжного заходу. Кожного разу прокурором заявляється клопотання про продовження запобіжного заходу без будь-якої редакції ризиків та підстав з моменту першого подання клопотання про обрання запобіжного заходу. Прокурором не враховується тривалість часу тримання під вартою її підзахисного, зовнішні обставини які відбуваються. Прокурор шаблонно посилається на норми КПК України, при цьому не доводить підстави задоволення свого клопотання, а саме на необґрунтованість підозри повідомленої ОСОБА_4 , у зв`язку із відсутністю належних та допустимих доказів. Захисник вказала, що прокурором не доведено можливість її підзахисного переховуватися від слідства та не зазначено яким саме способом він може впливати на свідків, які є працівниками поліції та іншу обвинувачену, яка знаходиться в іншому регіоні.

Прокурор в судовому засіданні просив продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою посилаючись на обставини викладені в клопотанні. Крім того, заявив клопотання про заміну захисника ОСОБА_8 , який діє на підставі доручення для надання безоплатної вторинної правової допомоги особі у кримінальному провадженні для здійснення захисту за призначенням та зобов`язання обвинувачену ОСОБА_6 , прибувати у судові засідання у приміщення Фрунзенського районного суду м. Харкова для особистої участі у розгляді кримінального провадження. В обґрунтування заявлених клопотань прокурор посилався на те, що з моменту призначення захисника минув тривалий час, останній виявляв бажання ознайомитися з матеріалами справи, однак жодних дій з його боку вчинено не було. Крім того захисник, неодноразово заявляв клопотання про перенесення судових засідань, що унеможливлювало розгляд кримінального провадження протягом тривалого часу, що свідчить про зловживання ним своїми правами.

Захисник адвокат ОСОБА_5 заперечувала проти задоволення клопотання про продовження строку тримання під вартою, посилаючись на обставини викладені у своїх запереченнях, а при вирішенні клопотань прокурора про заміну захисника та зобов`язання обвинуваченої ОСОБА_6 особисто приймати участь у судових засіданнях покладалася на розсуд суду.

Обвинувачений ОСОБА_4 заперечував проти задоволення клопотання про продовження строку тримання під вартою та підтримав клопотання прокурора про заміну захисника та зобов`язання обвинуваченої ОСОБА_6 особисто приймати участь у судовому засіданні.

Обвинувачена ОСОБА_6 заперечувала проти задоволення клопотання про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_4 та клопотань прокурора про заміну захисника та зобов`язання її особисто приймати участь у судових засіданнях. Крім того зазначила, що в дати призначених судових засідань по кримінальному провадженню, де вона є обвинуваченою у її захисника ОСОБА_8 були призначені інші судові засідання та вказала, що вона потребує у послугах захисника.

Суд, вислухавши думку сторін кримінального провадження, приходить до наступного.

Як зазначено у ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

З метою досягнення завдань кримінального провадження та для належного здійснення правосуддя у справах про вчинення кримінального правопорушення у КПК України передбачено заходи забезпечення кримінального провадження, до яких належить, зокрема, тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою (статті 131, 176, 183 КПК України).

Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

Статтею 194 КПК України визначено, що підставами для застосування заходів забезпечення кримінального провадження є: наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Запобіжні заходи як заходи процесуального примусу застосовуються до обвинуваченого з метою запобігти можливості приховатися від слідства і суду, перешкоджання встановленню істини у кримінальному провадженні та здійсненню правосуддя, а також запобігти спробам продовжити злочинну діяльність і полягають у обмеженні свободи пересування (ст. 177 КПК України).

Крім цього, враховуючи практику Європейського суду та положення ч. 1 ст. 178 КПК України, при розгляді питання про доцільність продовження тримання особи під вартою, суд бере до уваги характер (обставини) і тяжкість передбачуваного кримінального правопорушення; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

За змістом ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також відповідно до практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу чи особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за процедурою, встановленою законом.

Європейський суд з прав людини роз`яснює, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи («Харченко проти України», «Лабіта проти Італії», «Рохліна проти Росії»).

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях «Панченко проти Росії» та «Бекчиєв проти Молдови» зазначив, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вони маловірогідні і необхідність в утриманні під вартою відсутня. Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню.

Надаючи оцінку можливості обвинуваченим переховуватися від суду, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого йому злочину може вдатися до відповідних дій.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Як вбачається з обвинувального акту, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України - незаконне придбання, зберігання з метою збуту та незаконний збут особливо небезпечної психотропної речовини, вчинене повторно за попередньої змовою групою осіб, санкція якого передбачає покарання у виді позбавленням волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна та ч. 3 ст. 307 КК України - незаконне придбання, зберігання з метою збуту та незаконний збут особливо небезпечної психотропної речовини в особливо великих розмірах, санкція якого передбачає покарання у виді позбавленням волі на строк від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна.

Серед іншого, суд враховує наступне: вагомість наявних доказів, досліджених судом, що обвинувачена обґрунтовано підозрюються у вчиненні кримінальних правопорушень, тобто суд вбачає наявність розумної обґрунтованої підозри відносно обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому злочину; тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченій в разі визнання її винною у вчиненні інкримінованого злочину, при цьому суд, ґрунтуючись на принципі презумпції невинуватості, не ставить ціллю передбачити можливе покарання за інкриміноване обвинуваченій діяння; вік та стан здоров`я обвинуваченої, її сімейний стан.

Зважаючи на вказані обставини, враховуючи, що на теперішній час кримінальне провадження знаходиться в суді на стадії судового розгляду, суд вважає, що існують ризики того, що обвинувачений може переховуватися від суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження, іншим чином незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, у зв`язку з чим, суд вважає доведеним продовження існування ризиків, які слугували підставою для обрання та продовження запобіжного заходу відносно обвинуваченого у вигляді тримання під вартою.

На думку суду, вказані вище обставини не зменшують ризики, передбачені п. п. 1, 2,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України, та не є підставою для зміни чи скасування обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Згідно ч. 1 ст. 197 КПК України строк дії ухвали суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати 60 днів.

Суд, приймаючи до уваги практику Європейського суду з прав людини, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, вважає, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, на даному етапі судового розгляду не забезпечить попередження зазначених прокурором ризиків та не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченому, тому продовжує строк обраного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із визначеною сумою застави у розмірі 181600 (сто вісімдесят одна тисяча шістсот) грн. 00 коп..

Крім того, щодо клопотання прокурора про заміну захисника ОСОБА_8 , який діє на підставі доручення для надання безоплатної вторинної правової допомоги особі у кримінальному провадженні для здійснення захисту за призначенням та зобов`язання обвинувачену ОСОБА_6 , прибувати у судові засідання у приміщення Фрунзенського районного суду м. Харкова для особистої участі у розгляді кримінального провадження, суд враховує, що захисника обвинуваченої ОСОБА_6 ОСОБА_8 діє на підставі доручення для надання безоплатної вторинної правової допомоги особі у кримінальному провадженні для здійснення захисту за призначенням від 22 травня 2023 року № 015-001826ч видане Регіональним центром з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Одеській області, з цього моменту неодноразово не з`являвся для участі в судових засіданнях, так в матеріалах справи наявні клопотання про відкладення розгляду кримінального провадження:

- від 21.06.2023 року, в якому захисник просив відкласти судовий розгляд посилаючись на його неможливість прибути у судове засідання,

- від 05.07.2023 року, в якому захисник просив відкласти судовий розгляд посилаючись на його неможливість прибути у судове засідання,

В обґрунтування вищевказаних клопотань захисник надавав роздруківку фотознімку екрану сайту судової влади, однак підтвердження його участі у цих судових засіданнях ним надано не було.

- від 07.09.2023 року, в якому захисник просив відкласти судовий розгляд посилаючись на його неможливість прибути у судове засідання, у зв`язку із сімейними обставинами.

Крім того в матеріалах справи наявне клопотання захисника ОСОБА_8 від 12.06.2023 року про ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, проте протягом тривалого часу захисник не реалізував своє право.

Таким чином вищевказані дії захисника ОСОБА_8 суд розцінює як зловживання своїми правами, спрямовані на затягування розгляду кримінального провадження та враховує те, що у даному кримінальному провадженні двоє обвинувачених, один з яких перебуває під вартою та з метою забезпечення обвинуваченій ОСОБА_6 права на захист від обвинувачення та на правову допомогу, суд вважає за можливе задовольнити клопотання прокурора про заміну захисника ОСОБА_8 та зобов`язати обвинувачену ОСОБА_6 , прибувати у судові засідання у приміщення Фрунзенського районного суду м. Харкова для особистої участі у розгляді кримінального провадження.

Керуючись ст. 59 Конституції України, ст.ст. 42, 177, 183, 197, 199, 331 КПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Клопотання прокурора про заміну захисника ОСОБА_8 , який діє на підставі доручення для надання безоплатної вторинної правової допомоги особі у кримінальному провадженні для здійснення захисту за призначенням від 22 травня 2023 року № 015-001826ч видане Регіональним центром з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Одеській області задовольнити.

Доручити Регіональному центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Луганській та Харківській областях призначити адвоката для здійснення захисту за призначенням ОСОБА_6 та забезпечити прибуття адвоката до Фрунзенського районного суду м. Харкова (адреса: м. Харків, б/р Б. Хмельницького, 32/38, каб. №4, т.392-20-56) у судове засідання призначене на 19 вересня 2023 року о 13 год. 30 хв. для участі у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 , ч. 3 ст. 307 КК України, та до цього часу здійснити необхідні дії, спрямовані на захист прав обвинуваченої, ознайомившись з матеріалами кримінального провадження.

Клопотання прокурора про зобов`язання обвинуваченої ОСОБА_6 приймати участь у судових засіданнях у приміщенні Фрунзенського районного суду м. Харкова особисто задовольнити.

Зобов`язати обвинувачену ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , прибувати у судові засідання у приміщення Фрунзенського районного суду м. Харкова для особистої участі у розгляді кримінального провадження.

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк шістдесят діб, тобто до 09 листопада 2023 року включно, із визначеною сумою застави у розмірі 181600 (сто вісімдесят одна тисяча шістсот) грн. 00 коп..

Копію ухвали направити до ДУ «Харківський слідчий ізолятор» - для виконання.

Ухвала, в частині продовження строку тримання під вартою, може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а обвинуваченим в той же строк, але з моменту вручення йому копії ухвали.

В іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1