Справа № 953/1549/23
н/п 1-кс/953/4792/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" липня 2023 р. м. Харків

Київський районний суд м. Харкова у складі:

слідчого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Київського районного суду м. Харкова клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Харківській області майора поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором у кримінальному провадженні ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000626 від 18.10.2022,за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Білозерське, Донецької області, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, одруженого, на утриманні дітей не маючого, офіційно не працюючого, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою АДРЕСА_2 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.7 ст.111-1 КК України,

за участю сторін кримінального провадження :

прокурора ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника підозрюваного ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В:

23.06.2023 до суду надійшло клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Харківській області майора поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором у кримінальному провадженні ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000626 від 18.10.2022,за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України.

Клопотання обґрунтовано тим, що cлідчим відділом розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Харківській області, проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000626 від 18.10.2022 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.7 ст. 111-1 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що 24 лютого 2022 року військовослужбовці збройних сил рф силовим способом з погрозою застосування зброї та її фактичним застосуванням, незаконно захопили та фактично здійснили окупацію частини території Харківської області, в тому числі м. Куп`янськ Куп`янського району Харківської області, шляхом зосередження навколо вказаного населеного пункту та безпосередньо в ньому, збройних підрозділів рф, та встановлення контрольно-пропускного режиму в`їзду та виїзду з вказаного населеного пункту тощо, що тривало до початку вересня 2022 року (не пізніше 09.09.2022).

Надалі, після повномасштабного збройного вторгнення збройних сил рф на територію України, з 24.02.2022 збройні сили країни агресора - рф безпосередньо здійснили силове захоплення та взяття під контроль будівель і споруд на території міста Куп`янська Харківської області, що забезпечують діяльність органів державної влади, в тому числі й Куп`янський районний відділ поліції ГУНП в Харківській області, розташований за адресою: Харківська область, м. Куп`янськ, вул. Харківська, 14, з метою перешкоджання їх нормальній діяльності та з метою створення окупаційної влади, зокрема нового окупаційного правоохоронного органу, та вирішили залучити до співпраці місцевих жителів.

ОСОБА_5 , будучи громадянином України, тимчасово не працюючим, у період часу з початку червня 2022 року по початок вересня 2022 року, більш точний час встановити з об`єктивних причин не виявилось можливим, усвідомлюючи здійснення відкритої російської агресії, яка розпочалась приблизно о 04 годині ранку 24.02.2022 повномасштабним російським військовим вторгненням на територію України, перебуваючи у м. Куп`янськ Куп`янського району Харківської області, маючи умисел на допомогу державі-агресору та її незаконним правоохоронним органам, створеним на тимчасово окупованій території, з метою завдання шкоди Україні та реалізуючи його, вступив в злочинну змову з окупаційними військами російської федерації.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, у період часу з початку червня 2022 року по початок вересня 2022 року, більш точний час встановити з об`єктивних причин не виявилось можливим, ОСОБА_5 , будучи громадянином України, тимчасово не працюючим, знаходячись на території м. Куп`янськ Куп`янського району Харківської області, зі своїх особистих мотивів, усвідомлюючи протиправність своїх дій, бажаючи надати допомогу державі-агресору та її збройним формуванням з метою завдання шкоди Україні, достовірно знаючи, що за адресою: АДРЕСА_3 знаходиться Куп`янський районний відділ поліції ГУНП в Харківській області, а співробітники управління виїхали з населеного пункту та не контролюють обстановку щодо життєдіяльності вказаного населеного пункту, погодився на пропозицію військових російської федерації та вирішив добровільно зайняти посаду у новоствореному правоохоронному органі, а саме: виконуючого обов`язки інспектора дорожньо-патрульної служби групи дорожньо-патрульної служби відділу державної інспекції безпеки дорожнього руху Управління внутрішніх справ Тимчасової цивільної адміністрації Харківської області.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, у період часу з початку червня 2022 року по початок вересня 2022 року, більш точний час встановити з об`єктивних причин не виявилось можливим, ОСОБА_5 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на допомогу державі-агресору та її незаконним правоохоронним органам з метою завдання шкоди Україні, почав виконувати обов`язки із здійснення пропускного режиму на блок-постах, перевірки документів щодо наявності підстав керування транспортними засобами, оформлення дорожньо-транспортних пригод у новоствореному правоохоронному органі, розташованому за адресою АДРЕСА_3 , а саме: за місцем знаходження Куп`янського районного відділу поліції ГУНП в Харківській області.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється в добровільному зайнятті громадянином України посади в незаконних правоохоронних органах, створених на тимчасово окупованій території, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України.

Вказане кримінальне правопорушення (злочин) 18.10.2022 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000626, за ознаками кримінального правопорушення (злочину)? передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України.

13.04.2023 слідчим за погодженням з прокурором, з дотриманням вимог ст.ст. 111, 135, 278 КПК України, ОСОБА_5 повідомлено про підозру у відповідності та у спосіб, передбачений чинним кримінальним процесуальним законодавством України.

18.05.2023 підозрюваного ОСОБА_5 оголошено у розшук в межах кримінального провадження №0000626 від 18.10.2022.

18.05.2023 досудове розслідування по кримінальному провадженню зупинено на підставі п.2 ст.280 КПК України у зв`язку з переховуванням підозрюваного від органів слідства та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

23.06.2023 досудове розслідування по кримінальному провадженню відновлено.

На підставі клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Харківській області майора поліції ОСОБА_3 , про надання дозволу на затримання підозрюваного з метою приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчим суддею Київського районного суду м. Харкова винесено ухвалу по справі №953/1549/23, провадження №1-кс/953/4791/23, відповідно до якої клопотання про надання дозволу на затримання підозрюваного з метою приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задоволено.

07.07.2023 о 13 годині 05 хвилин, відповідно до ст.ст. 40, 104, 131, 132, 191, 213 було затримано ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні злочину.

Правова кваліфікація дій підозрюваного ОСОБА_5 - ч. 7 ст. 111-1 КК України, тобто підозрюється в добровільному зайнятті громадянином України посади в незаконних правоохоронних органах, створених на тимчасово окупованій території.

Причетність ОСОБА_5 до скоєння інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, якими обґрунтовується пред`явлена підозра, а саме: матеріалами УСР в Харківській області ДСР НП України; проектом «трудового договора ВГА Харьковской области с работником администрации» без номеру та дати щодо прийняття ОСОБА_5 на посаду «инспектора дорожно-патрульной службы ОГИБДД Управления внутренних дел ВГА Харьковской области» з підписом, виконаним від імені ОСОБА_5 ; копією «приказа о назначении на должность» від 05.7.2022 №1-лс; копією «табеля учета рабочего времени за июнь 2022 года»; копією «журнала №18 учета удостоверений сотрудников УВД ВГА Харьковской области»; оригіналом «рапорта и.о. инспектора группы ДПС ОГИБДД УВД ВГА Харьковской области ОСОБА_5 » від 27.07.2022; оригіналом «объяснения» від 27.07.2022, відібраного «и.о. инспектора группы ДПС ОГИБДД УВД ВГА Харьковской области» ОСОБА_5 , протоколом допиту свідка ОСОБА_7 від 03.05.2023; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 29.03.2023; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 18.04.2023; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 03.05.2023; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 03.05.2023; іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

Обґрунтованість повідомленої підозри сторона обвинувачення підтверджує зібраними під час досудового розслідування доказами, наданими до суду, а також вказує на наявність ризиків, передбачених п.п. 1 та 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки ОСОБА_5 через тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення може переховуватись від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, які викривають злочинну діяльність ОСОБА_5 , оскільки останній разом зі свідками проживав на тимчасово окупованій території м. Куп`янськ Харківської області та може здійснювати тиск та схиляти свідків як особисто, так і через інших осіб до дачі неправдивих показань, шляхом погроз, умовлянь, віддання злочинних наказів, тощо, тим самим перешкоджати встановленню об`єктивної істини у кримінальному провадженні.

При оцінці обставин, передбачених ст. 178 КПК України, досудове слідство вважає, що наявні докази вчинення підозрюваним ОСОБА_5 особливо тяжкого злочину у сфері основ національної безпеки України є вагомими, допустимими, отриманими у встановленому КПК України порядку, у разі визнання винуватим, за ч. 7 ст. 111-1 КК України, ОСОБА_5 загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від дванадцяти до п`ятнадцяти років.

Приймаючи до уваги вищевикладене, орган досудового розслідування вважає обрання стосовно ОСОБА_5 менш суворого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, не забезпечить запобігання переліченим вище ризикам.

Крім того, відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 КК України.

Враховуючи викладене, сторона обвинувачення просить застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Прокурор у судовому засіданні підтримав клопотання у повному обсязі.

Підозрюваний ОСОБА_5 у судовому засіданні причетність до скоєного визнав частково, зазначив, що він не розуміє хто такий колаборант, але визнає обставини того, що пішов працювати до патрульно - постової служби. Щодо застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою не заперечував, оскільки іншого запобіжного заходу не передбачено.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_6 у судовому засіданні проти задоволення клопотання слідчого заперечував, зазначив, що ризики зазначені в клопотанні не доведені, а тому вважає за можливе застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою.

Вислухавши думки учасників процесу, перевіривши матеріали клопотання, керуючись принципом правової визначеності, відповідно до положень ст. 183, 331 КПК України, суд доходить наступного висновку.

Згідно із ч. 1, 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити такі дії: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (ч. 1 ст. 194 КПК України).

Слідчим відділом розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Харківській області, проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000626 від 18.10.2022 за підозрою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України.

13.04.2023 слідчим за погодженням з прокурором, з дотриманням вимог ст.ст. 111, 135, 278 КПК України, ОСОБА_5 повідомлено про підозру у відповідності та у спосіб, передбачений чинним кримінальним процесуальним законодавством України.

18.05.2023 підозрюваного ОСОБА_5 оголошено у розшук в межах кримінального провадження №0000626 від 18.10.2022.

18.05.2023 досудове розслідування по кримінальному провадженню зупинено на підставі п.2 ст.280 КПК України у зв`язку з переховуванням підозрюваного від органів слідства та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

26.05.2023 досудове розслідування по кримінальному провадженню відновлено.

26.05.2023 досудове розслідування по кримінальному провадженню зупинено.

05.06.2023 досудове розслідування по кримінальному провадженню відновлено.

05.06.2023 досудове розслідування по кримінальному провадженню зупинено.

23.06.2023 досудове розслідування по кримінальному провадженню відновлено.

23.06.2023 досудове розслідування по кримінальному провадженню зупинено.

07.07.2023 досудове розслідування по кримінальному провадженню відновлено.

07.07.2023 о 13 годині 05 хвилин, відповідно до ст.ст. 40, 104, 131, 132, 191, 213 було затримано ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні злочину.

Щодо наявності обґрунтованої підозри.

Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ (частина 5 статті 9 КПК України).

У своїх рішеннях, зокрема, «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України», Європейський суд з прав людини наголошує, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

«Обґрунтована підозра» існує тоді, коли факти, якими обґрунтовується затримання, можна «розумно» вважати такими, що підпадають під опис одного з правопорушень, визначених у законі про кримінальну відповідальність. Тобто явно не може йтися про наявність «обґрунтованої підозри», якщо дії, у вчиненні яких підозрюється особа, не становлять кримінального правопорушення на момент учинення (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Волох проти України»).

При цьому факти що підтверджують обґрунтовану підозру не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.

Стаття 277 КПК України визначає вимоги до змісту повідомлення про підозру як процесуального документа. Так, повідомлення про підозру, окрім інших відомостей, має містити зміст підозри.

Достатність належить до оціночної категорії, тому в кожному кримінальному провадженні за внутрішнім переконанням слідчий, детектив, прокурор вирішують питання про достатність рівня підозри, обґрунтування якої (тобто її зміст) лягає в основу процесуального документа. Повідомлення про підозру це суб`єктивне, засноване на відповідній структурі складу злочину, формулювання обвинувачення у формі певної тези, яка лише у процесі досудового розслідування в повному обсязі може перерости у твердження у вигляді обвинувального акта.

Уявлення про «обґрунтовану підозру» має ґрунтуватися поміж інших факторів, на двох ключових критеріях: суб`єктивному та об`єктивному.

Перший критерій означає, що підозра має бути добросовісною, тобто особа, яка виконала затримання та оголосила підозру, має щиро підозрювати особу у вчиненні кримінального правопорушення, другий що об`єктивно існують дані про скоєне кримінальне правопорушення і причетність особи до вчинення правопорушення. Такими даними можуть бути дії самого підозрюваного, наявні документи, речові докази, показання очевидців тощо.

З матеріалів, доданих до клопотання вбачається, що ОСОБА_5 , 13.04.2023 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України.

Не вирішуючи питання про доведеність вини та остаточної кваліфікації дій ОСОБА_5 , виходячи з наданих стороною обвинувачення документів, які перелічені вище у сукупності, слідчий суддя дійшов висновку про наявність обґрунтованої підозри, на час розгляду клопотання, щодо можливого вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України.

У світлі обставин цього кримінального провадження досліджених матеріалів достатньо для того, щоб у рамках судового контролю, який здійснюється слідчим суддею при розгляді питання про застосування запобіжного заходу, дійти висновку про наявність «обґрунтованої підозри».

Слідчий суддя наголошує, що при вирішенні питання щодо існування обґрунтованої підозри у розрізі наявності підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження чи продовження строку його дії, оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а з метою визначення вірогідності та достатності підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також того чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Висновок про обґрунтованість підозри не констатує винуватості ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому злочину та відповідно не порушує принципу «презумпції невинуватості».

Щодо наявності ризиків.

Частиною 5 ст. 9 КПК визначено, що кримінальне процесуальне законодавство застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Прецедентне право Європейської конвенції з прав людини сформулювало підстави, за наявності яких допускається безперервне тримання особи під вартою.

До цих підстав віднесені: наявність ризику, що підозрюваний не з`явиться до суду; вчинить дії, які перешкоджають правосуддю; скоїть інше кримінальне правопорушення; стане причиною громадських заворушень (Tiron v. Romania, § 37; Smirnova v. Russia, § 59; Piruzyan v. Armenia, § 94).

Ризик переховування обвинуваченого від суду, крім суворості покарання, має оцінюватись також з врахуванням низки інших релевантних факторів, які можуть або підтвердити цей ризик, або продемонструвати, що він наскільки незначний, що не виправдовує попереднє ув`язнення особи. (Panchenko v. Russia, § 106).

Вказаний ризик підлягає врахуванню у світлі таких чинників, як характер людини, його моральні принципи, місце мешкання, робота, сімейні зв`язки та будь-які інші зв`язки з країною, у якій ведеться її переслідування. (Becciev v. Moldova, § 58).

Згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Clooth v. Belgium» серйозність звинувачень може примусити судові органи помістити обвинуваченого під варту з метою попередження спроб подальших правопорушень. Однак необхідно, щоб цей ризик був очевидним, а захід таким, що відповідає обставинам справи, зокрема, минулому та особі обвинуваченого.

Вказані підстави враховані у національному законодавстві.

Зокрема, згідно зі ст. 178 КПК України, суд при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу зобов`язаний врахувати ризики неправомірної процесуальної поведінки, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого правопорушення, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого, наявність у нього родини та утриманців, його репутацію тощо.

Вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки підозрюваного, суд відмічає, що ризиком не можна вважати прогнозовану подію, настання якої розглядається як цілком гарантоване.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, у цьому випадку підозрюваний, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати проведенню досудового слідства та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Таким чином, суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Бессієв проти Молдови» вказано, що ризик втечі має оцінюватися судом у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування. Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти.

Надаючи оцінку можливості ОСОБА_5 переховуватися від суду, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що підозрюваний з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від дванадцяти до п`ятнадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої, може вдатися до відповідних дій. Зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Водночас, окрім врахування ступеня тяжкості кримінального правопорушення, яке інкриміноване ОСОБА_5 , не залишається поза увагою слідчого судді те, що Указом Президента України № 64/2022 на території України з 24.02.2022 введено воєнний стан. Також вимоги ст. 26 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» та роз`яснення, надані Верховним Судом у листі від 03.03.2022 р. N 1/0/2-22 «Щодо окремих питань здійснення кримінального провадження в умовах воєнного стану», де у п. 8 зазначено, що як відповідний ризик суди мають ураховувати запровадження воєнного стану та збройну агресію в Україні.

Наведені вище обставини у сукупності дають підстави стверджувати, що підозрюваний у разі не обрання йому запобіжного заходу, який належним чином не забезпечить виконання покладених на нього обов`язків, зможе за необхідності переховуватися від органів досудового розслідування чи суду.

Співставлення негативних для підозрюваного наслідків переховування у виді його покарання у невизначеному майбутньому, тобто після його можливого затримання, із засудженням до покарання у разі доведення прокурором винуватості у найближчій перспективі доводять, що цей ризик є достатньо високим.

У свою чергу сторона захисту не змогла навести достатні аргументи того, щоб взагалі виключити такий ризик.

При встановленні наявності ризику впливу на потерпілих свідків, слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК).

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, крім порядку отримання показань, визначеного статтею 615 цього Кодексу (частина 4 статті 95 КПК України).

В свою чергу, частиною 11 ст. 615 КПК України визначено, що показання, отримані під час допиту свідка, потерпілого, у тому числі одночасного допиту двох чи більше вже допитаних осіб, у кримінальному провадженні, що здійснюється в умовах воєнного стану, можуть бути використані як докази в суді виключно у випадку, якщо хід і результати такого допиту фіксувалися за допомогою доступних технічних засобів відеофіксації. Показання, отримані під час допиту підозрюваного, у тому числі одночасного допиту двох чи більше вже допитаних осіб, у кримінальному провадженні, що здійснюється в умовах воєнного стану, можуть бути використані як докази в суді виключно у випадку, якщо у такому допиті брав участь захисник, а хід і результати проведення допиту фіксувалися за допомогою доступних технічних засобів відеофіксації.

За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань та дослідження їх судом, крім випадків неможливості отримання безпосередньо судом таких показань внаслідок обставин, пов`язаних із введенням воєнного стану на території України.

Покази свідків у даному кримінальному провадженні мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження та можуть суттєво вплинути на становище ОСОБА_5 як підозрюваного, а тому наявні обґрунтовані підстави вважати, що останній наділений потенційною можливістю впливати на свідків у кримінальному провадженні з метою схилити їх не давати правдиві, послідовні показання у ході досудового розслідування та/або змінити свої показання у подальшому в суді, для уникнення або мінімізації кримінальної відповідальності.

Наведені обставини формують у слідчого судді переконання щодо наявності ризику впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні.

Слідчий суддя вважає необхідним зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для застосування запобіжного заходу, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 у разі визнання його винуватим, з огляду на вірогідність переховування від органів досудового розслідування, суду, впливу на свідків, спростовують доводи захисту про відсутність ризиків, передбачених п.п. 1,3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Слідчий суддя звертає увагу, що через тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення, цей ризик повністю виключити неможливо, а тому при обранні запобіжного заходу він буде взятий до уваги у сукупності із іншими ризиками.

За таких обставин, слідчий суддя дійшов висновку про наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: 1) переховування від органів досудового розслідування та суду; 3) незаконного впливу на потерпілого та свідків, іншого підозрюваного у кримінальному провадженні.

Під час розгляду клопотання слідчим суддею вивчалась можливість застосування відносно ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначених ризиків.

Так, ОСОБА_5 має середню спеціальну освіту, неодружений, раніше не судимий, однак дані відомості не спростовують та не мінімізують наявних ризиків, передбачених п.п.1,3 ч.1 ст.177 КПК України, запобігти яким в даному випадку може лише застосування такого виняткового запобіжного заходу як тримання під вартою.

Крім того належить взяти до уваги, що відповідно до вимог ч. 6 ст. 176 КПК України, під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті тримання під вартою. Отже це є імперативна норма, визначена законодавцем.

Враховуючи викладене, існування доведених прокурором ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також оцінюючи сукупність обставин, а саме: вагомість наявних доказів про причетність до вчинення ОСОБА_5 особливо тяжкого кримінального правопорушення в сфері злочинів проти основ національної безпеки України, вчинене в умовах воєнного стану, тяжкість покарання, що загрожує йому в разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого підозрюється, застосування більш м`яких запобіжних заходів є неможливим, а тому обирає йому запобіжний захід у виді тримання під вартою на 20 днів, в межах строку досудового розслідування, тобто до 26.07.2023 включно.

Суд враховує відомості про особу підозрюваного, проте, вказані обставини не спростовують висновку суду про неможливість запобігти зазначеним вище ризикам у разі застосування менш суворого запобіжного заходу.

Даних щодо неможливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за станом здоров`я слідчому судді не надано.

При постановленні даної ухвали слідчий суддя, керуючись абз. 8 ч. 4 ст. 183 КПК України, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, про які зазначено вище, не визначає розмір застави у даному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_5 при застосуванні йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи, що останньому повідомлено про підозру за ч. 7 ст. 111-1 КК України в період воєнного стану.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 211, 372, 395 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Харківській області майора поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором у кримінальному провадженні ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000626 від 18.10.2022,за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України на строк 20 (двадцять) днів в межах строку досудового розслідування , без визначення розміру застави.

Строк тримання під вартою обчислювати з 07 липня 2023 року до 26 липня 2023 року.

Встановити строк дії даної ухвали до 26 липня 2023 року включно.

Копію ухвали надіслати учасникам судового провадження та керівнику Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України, для виконання.

Зобов`язати старшого слідчого СУ ГУНП в Харківській області майора поліції ОСОБА_3 негайно повідомити близького родича підозрюваного ОСОБА_5 про тримання під вартою останнього.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а ОСОБА_5 в той же строк, але з моменту вручення копії ухвали суду.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що ухвала слідчого судді не набрала законної сили.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1