ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 619/1502/19 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження апел.суду №11-кп/818/757/23 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.15, ч. 1 ст. 115, ч.3 ст.15, ч.1 ст.115
ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 289 КК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря - ОСОБА_5 ,

захисника - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова матеріали за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Дергачівського районного суду Харківської області від 26 квітня 2023 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000180 від 07.02.2019 за частиною 2 статті 15 частиною 1 статті 115, частиною 3 статті 115, частиною 2 статті 185, частиною 2 статті 289 КК України, -

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області від 26 квітня 2023 року продовжено обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів - до 23.06.2023 включно, без визначення застави.

Не погодившись з вказаною ухвалою, обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Дергачівського районного суду Харківської області від 26 квітня 2023 року - скасувати, постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора та змінити йому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на будь-який інший, не пов`язаний з триманням під вартою.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги обвинувачений посилається на те, що прокурором в заявленому клопотанні про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не надано жодного доказу, факту чи обставини на його підтвердження.

Апелянт зазначає, що для застосування та продовження строку запобіжного заходу необхідним є наявність ризиків, які дають підстави вважати, що обвинувачений вчинить дії, передбачені частиною 1 статті 177 КПК України їх актуальність та доведеність, яким повинно бути надано детальну та належну оцінку в рішенні суду.

Апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_7 не містить клопотання про його особисту участь в судовому засіданні суду апеляційної інстанції.

Прокурор Дергачівської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_8 надав суду клопотання про розгляд апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 без його участі.

За таких обставин, в силу вимог статтей 405, 422-1 КПК України вищезаначене не є перешкодою для апеляційного перегляду оскаржуваної ухвали.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення захисника, яка підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити, дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, з огляду на наступне.

Продовжуючи строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 , суд першої інстанції врахував тяжкість інкримінованих йому кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого, те, що судовий розгляд ще не розпочатий та вважав, що на даній стадії кримінального провадження ризики здійснення обвинуваченим дій, передбачених пунктами 1,3, 5 частини 1 статті 177 КПК України не зменшилися, та жодний з інших більш м`яких запобіжних заходів не здатний їм запобігти.

З таким висновком суду погоджується й суд апеляційної інстанції, вважає його обґрунтованим та вмотивованим, з огляду на наступне.

Статтею 199 КПК України передбачено порядок продовження строку тримання під вартою.

Відповідно до частини 1 статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченими статтею 177 цього Кодексу.

Згідно із статтею 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Розглядаючи клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, слідчий суддя, відповідно до статті 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен враховувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховуватися від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки

Під час апеляційного перегляду, судом апеляційної інстанції встановлено, що ухвала суду першої інстанції є обґрунтованою та постановлена з дотриманням вимог чинного законодавства.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо продовження існування ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 частини 1 статті 177 КПК України, оскільки ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду, або ж створять загрозу суспільству.

Надаючи оцінку можливості обвинуваченого переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків або вчинити інше кримінальне правопорушення, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинені кримінальні правопорушення, може вдатися до відповідних дій.

З урахуванням того, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжких злочинів проти життя та здоров`я особи (частина 2 статті 15, частина 1 статті 115, частина 3 статті 15 частина 1 статті 115 КК України), тяжкого злочину проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а саме незаконного заволодіння транспортним засобом вчинене повторно (частина 2 статті 289 КК України) та нетяжкого злочину проти власності (частина 2 статті 185 КК України), на думку суду апеляційної інстанції у цьому кримінальному провадженні наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства.

При цьому, належить врахувати, що саме внаслідок суспільної небезпечності таких дій є об`єктивні підстави вважати, що обвинувачений може переховуватись від правоохоронних органів та суду, або вчинити інше кримінальне правопорушення, що в свою чергу призведе до порушення розумних строків судового розгляду, а також до неналежного дотримання обвинуваченим його процесуальних прав та обов`язків.

Суд апеляційної інстанції також бере до уваги те, що відповідно до наявних в матеріалах провадження відомостей, обвинувачений ОСОБА_7 раніше неодноразово був судимим, офіційно не працевлаштований, тобто не має офіційних джерел існування, не має міцних соціальних зв`язків, що додатково свідчить про існування ризику переховування обвинуваченого від правоохоронних органів та суду.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції не приймає до уваги доводи обвинуваченого щодо відсутності та недоведеності ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 частини 1 статті 177 КПК України, оскільки ризик це подія, яка ймовірно може настати за наявності певних підстав.

Колегія суддів ставиться критично до тверджень обвинуваченого щодо не доведеності ризиків та не підтвердження їх існування, оскільки відомості, що є наявними в матеріалах судового провадження свідчать про протилежне, а їх наявність об`єктивно спростовує апеляційні доводи обвинуваченого про недоведеність ризиків щодо можливого переховування від суду, незаконного впливу на свідків або вчинення іншого кримінального правопорушення.

Отже, на час проведення апеляційного перегляду оскаржуваної ухвали, ризики, передбачені пунктами 1, 3, 5 частини 1 статті 177 КПК України, що існували на час обрання стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а саме можливість переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків або вчинити інше кримінальне правопорушення не втратили свою актуальність, а суспільний інтерес, внаслідок висунутого йому обвинувачення, об`єктивно переважає принцип поваги до особистої свободи.

Також, колегія суддів погоджується з висновками суду щодо не визначення ОСОБА_7 розміру застави зважаючи на те, що суд відповідно до положень пункту 1 частини 4 статті 183 КПК України при постановленні ухвали про запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

З огляду на значимі для цього провадження обставини, на переконання суду апеляційної інстанції, суд першої інстанції прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином всі наявні в матеріалах провадження відомості та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 будь-якого запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, не зможе забезпечити виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, що безпосередньо впливає на дотримання розумних строків судового розгляду.

У зв`язку із наведеним, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції та відсутності підстав для її скасування за доводами апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 .

Керуючись статтями 177, 178, 404, 405, пунктом 1 частини 1 статті 407, 418, 419, 422-1 КПК України, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу Дергачівського районного суду Харківської області від 26 квітня 2023 року - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги оскарженню в касаційному порядку не підлягає відповідно до статті 424 КПК України.

Головуючий:

Судді: