УХВАЛА

Іменем України

30 червня 2023 року

м. Київ

справа № 757/24501/21-к

провадження № 51-3881 ск 23

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу представника Національного банку України ОСОБА_4 на ухвалу Київського апеляційного суду від 20 квітня 2023 року,

встановив:

За ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 14 жовтня 2022 року відкрито провадження по справі за заявою адвоката ОСОБА_5 , який діє в інтересах ТОВ «Станіславська торгова компанія», про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 21 червня 2022 року у провадженні № 757/65588/21-к. Призначено справу до судового розгляду. Виконання вказаної ухвали слідчого судді від 21 червня 2022 року - зупинено.

Київський апеляційний суд ухвалою від 20 квітня 2023 року відмовив у відкритті провадження за апеляційною скаргою представника Національного банку України на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 14 жовтня 2022 року.

До Верховного Суду надійшла касаційна скарга представника Національного банку України, в якій він порушує питання про скасування ухвали Київського апеляційного суду від 20 квітня 2023 року.

Перевіривши доводи касаційної скарги та додані до неї документи, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з наступних підстав.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України) суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Пункт 8 ч. 2 ст. 129 Конституції України відносить до основних засад судочинства «забезпечення права на апеляційний перегляд справи». Це означає, що Конституція України забезпечує можливість апеляційного перегляду саме справи, що реалізується шляхом оскарження судових рішень, якими завершено розгляд справи (кримінального провадження) по суті, а не всіх судових рішень у межах цієї справи (провадження).

Згідно зі ст. 310 КПК України оскарження ухвал слідчого судді здійснюється в апеляційному порядку.

Водночас згідно з ч. 3 ст. 392 КПК України в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали слідчого судді у випадках, передбачених цим Кодексом.

Перелік ухвал слідчого судді, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку під час досудового розслідування, визначено ч. 1 та ч. 2 ст. 309 КПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 399 КПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження, якщо апеляційну скаргу подано на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

Встановлення законодавцем такого обмеження права на апеляційне оскарження рішень слідчих суддів має на меті забезпечення належного здійснення правосуддя через розумне регулювання кількості справ, що надходять до судів апеляційної інстанції, та створення умов для ефективного використання ресурсів судової влади.

Суд апеляційної інстанції в оскаржуваному рішенні зазначив, що представник ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу на ухвалу слідчого судді, якою відкрито провадження у справі за заявою про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали слідчого судді, тобто на судове рішення слідчого судді, апеляційне оскарження якого не передбачено ст. 309 КПК України.

З огляду на це, апеляційний суд, встановивши, що апеляційну скаргу було подано на судове рішення слідчого судді, яке відповідно до вимог КПК України не підлягає апеляційному оскарженню, згідно з положеннями ч. 4 ст. 399 КПК України, відмовив у відкритті апеляційного провадження.

Крім того, варто зауважити, що за приписами ст. 467 КПК Україниоскарженим в порядку, передбаченому цим Кодексом для оскарження судових рішень суду відповідної інстанції, може бути судове рішення лише за наслідками кримінального провадження за нововиявленими або виключними обставинами.

Згідно з ч. 1 ст. 392 КПК України, в апеляційному порядку можуть бути оскаржені судові рішення, які були ухвалені судами першої інстанції і не набрали законної сили, а саме: вироки, крім випадків, передбачених статтею 394 цього Кодексу; ухвали про застосування чи відмову у застосуванні примусових заходів медичного або виховного характеру; інші ухвали у випадках, передбачених цим Кодексом.

Положеннями ч. 2 ст. 392 КПК України передбачено, що ухвали, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених частиною першою цієї статті, окремому оскарженню не підлягають, крім випадків, визначених цим Кодексом. Заперечення проти таких ухвал можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою цієї статті.

Таким чином, у будь якому випадку ухвала слідчого судді чи суду про відкриття провадження за нововиявленими обставинами не підлягає апеляційному оскарженню.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції, відмовивши у відкритті апеляційного провадження на вказану ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 14 жовтня 2022 року, діяв відповідно до вимог кримінального процесуального закону, а тому колегія суддів не вбачає підстав для задоволення скарги представника Національного банку України ОСОБА_4 та вважає, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити на підставі п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України.

Враховуючи викладене та керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд

постановив:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника Національного банку України ОСОБА_4 на ухвалу Київського апеляційного суду від 20 квітня 2023 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3