Справа № 405/6001/22
провадження № 1-кс/405/2947/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.09.2023 м. Кропивницький

слідчий суддя Ленінського районного суду м. Кіровограда ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кропивницькому клопотання слідчого ВР ЗЗС СУ ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000780 від 04.01.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 301 КК України, про арешт майна,

встановив:

слідчий ВР ЗЗС СУ ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_3 за погодженням з прокурором відділу Кіровоградської обласної прокуратури ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді з клопотанням, в якому просив накласти арешт на майно, що було вилучене 31.08.2023 в період часу з 09:15 год. по 10:07 год., під час проведення обшуку домоволодіння в Садовому товаристві «Дніпро-2», ділянка АДРЕСА_1 , яке належить ОСОБА_5 та застосувати заборону використання та заборону розпоряджатися вказаним майном, а саме, ноутбук НР 15s-fq1067ur S5Cd033LDH7.

В обґрунтування клопотання слідчий вказав, що в провадженні слідчого управління ГУНП в Кіровоградській області знаходиться кримінальне провадження №0000780 від 04.10.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 301 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що на території м. Світловодськ, Кіровоградської області, зорганізувалось стійке злочинне угрупування об`єднане єдиним умислом, з розподілом ролей, учасники якого з метою власної наживи займаються виготовленням та розповсюдженням творів порнографічного характеру, вчиняючи кримінальне правопорушення у сфері суспільної моралі. Злочинна діяльність групи полягає в організації зйомки дівчат на відео, на якому за своїм змістом дівчата в цинічній формі відображають статеві органи або натуралістичне чи природне зображення сексуальних відносин.

Під час проведення огляду сайтів у всесвітній мережі «Інтернет», було виявлено фото оголених жінок та відеозаписи сексуального характеру, серед яких можливо здійснити їх вільний перегляд, а також більшість фото та відеозаписів для того щоб їх переглянути, потрібно внести грошові кошти на відповідний рахунок. Крім того, під час перегляду фото та відеозапису, що перебувають у вільному доступі, встановлено, що відео зйомку проводили в м. Світловодськ, Кіровоградської області.

Органом досудового розслідування встановлено, що до даного кримінального правопорушення причетний громадянин України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Світловодськ, Кіровоградської області, фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , у своїй злочинній діяльності користується номером стільникового зв`язку НОМЕР_1 , який підшукує моделей для зйомок та відповідні приміщення. У користуванні має автомобіль «Toyota Camry» реєстраційний номер НОМЕР_2 . Крім того було встановлено, що ОСОБА_5 має домоволодіння в Садовому товаристві «Дніпро-2», ділянка АДРЕСА_1 , де також здійснюють фото та відеозйомки порнографічного характеру.

Так, 31.08.2023 в період часу з 09:15 год. по 10:07 год., на підставі ухвали слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 02.08.2023, під час проведення обшуку домоволодіння в Садовому товаристві «Дніпро-2», ділянка АДРЕСА_1 , яке належить ОСОБА_5 , виявлено та вилучено: ноутбук НР 15s-fq1067ur S5Cd033LDH7;

Вилучені вищевказані речі в ході обшуку домоволодіння, в Садовому товаристві «Дніпро-2», ділянка АДРЕСА_1 , яке належить ОСОБА_5 , 31.08.2022 визнано речовими доказами, по вказаному кримінальному провадженню, оскільки вони могли бути як знаряддям так і предметом вчинення злочину, а отже всі вищевказані вилучені речі мають значення для кримінального провадження.

За допомогою вилученого ноутбуку, ОСОБА_5 здійснював розповсюдження порнографічних предметів через мережу Інтернет.

Таким чином існує сукупність підстав та розумних підозр вважати, що вилучені в ході обшуку речі, є доказом злочинної діяльності ОСОБА_5 .

Крім того, описані вище матеріальні об`єкти могли зберегти на собі сліди вчинення кримінальних правопорушень, а тому їх повернення ОСОБА_5 може сприяти втраті вказаних слідів, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Слідчий в клопотанні зазначив, що вказані речі та документи є речовими доказами по вказаному кримінальному провадженню та є всі підстави вважати, що вони були набуті в результаті вчинення кримінальних правопорушень і відповідають вимогам ч. 2 ст. 167 КПК України, тому відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України на них необхідно накласти арешт.

Слідчий у судове засідання не з`явився, звернувся до суду із заявою про розгляд клопотання без його участі, клопотання підтримав та просив задовольнити (а.к.57).

Слідчим суддею вжито заходи щодо повідомлення власника майна про дату, час та місце розгляду клопотання (а.к.55), однак власник майна у судове засідання не з`явився, причини неявки невідомі.

Враховуючи вказані обставини, слідчий суддя ухвалив здійснити розгляд клопотання про арешт майна за відсутності його власника оскільки це є необхідним для забезпечення арешту майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 107 КПК України, враховуючи неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів судового розгляду не здійснювалося.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, заслухавши слідчого та представника власника майна слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до наступних висновків.

Згідно з витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань, (кримінальне провадження № 0000780 від 04.10.2022 року, правова кваліфікація кримінального правопорушення - ч. 3 ст.301 КК України) органом досудового розслідування даного кримінального правопорушення є ГУНП в Кіровоградській області (а.к. 3).

В рамках вказаного кримінального провадження 31.08.2023 в період часу з 09:15 год. по 10:07 год., на підставі ухвали слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 02.08.2023, під час проведення обшуку домоволодіння в Садовому товаристві «Дніпро-2», ділянка АДРЕСА_1 , яке належить ОСОБА_5 , виявлено та вилучено: ноутбук НР 15s-fq1067ur S5Cd033LDH7, про що складено відповідний протокол (а.к. 47-50).

Відповідно до ч.1 ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право власності є непорушним (ч.3 ст.41 Конституції України).

Статтею 2 КПК України передбачено, що завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 16 КПК України, позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Частиною 1 статті 131 КПК України передбачено, що заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження.

У відповідності до ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до ч.1,2 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.

Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду (ч.2 ст. 168 КПК України).

Згідно ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий судя відповідно до ч.2 ст. 173 КПК України, повинен врахувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіхосіб.

Частиною 3 статті 170 КПК України передбачено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України - речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Слідчим доведено, що ноутбук НР 15s-fq1067ur S5Cd033LDH7 об`єктивно міг зберегти на собі сліди вчинення кримінального правопорушення ( п.1 ч.2 ст.170 КПК України) та можуть містити відомості про факти чи обставини, що встановлюється під час кримінального провадження, тобто відповідають критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України, та у випадку не накладення арешту на вказане майно, це може призвести до подальшого відчуження або до інших наслідків, які можуть перешкоджати досудовому розслідуванню.

Постановою слідчого від 31.08.2023 вказані вище ноутбук визнано речовим доказам у кримінальному провадженні № 000780 від 04.10.2022 (а.к. 52), а тому у даному випадку арешт накладається у відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України з метою забезпечення збереження речових доказів.

Під час ухвалення рішення враховується також, практика Європейського суду з прав людини, згідно якої для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі «АГОСІ проти Об`єднаного Королівства»). Заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування. Стаття 1 Протоколу Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод забороняє будь-яке невиправдане втручання у право власності державних органів.

Матеріали клопотання слідчого свідчать, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою попередження настання наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

При цьому, на даний час органом досудового розслідування проводяться процесуальні дії, спрямовані на збирання доказів, які можуть підтвердити факт вчинення кримінального правопорушення або його спростувати.

Водночас слідчий суддя відзначає, що відповідно до ч.1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 173 КПК України, у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд постановляє ухвалу, в якій зазначає, зокрема: заборону, обмеження розпоряджатися або користуватися майном у разі їх передбачення та вказівку на таке майно.

Таким чином, за викладених обставин, враховуючи правове обґрунтування клопотання, яке відповідає положенням ст. ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя приходить до переконання, що клопотання слідчого про накладення арешту на майно підлягає задоволенню з метою збереження речових доказів, задля забезпечення дієвості та об`єктивності розслідування у вказаному кримінальному провадженні, оскільки незастосування арешту може призвести до приховування майна, його пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, передачі та відчуження.

Слідчий суддя враховує й те, що в даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження та обставини кримінального провадження станом на час прийняття рішення вимагають вжиття такого методу державного регулювання як накладення арешту. При цьому, доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею не встановлено.

Керуючись ст.ст. 170-173, 309, 369-372 КПК України,

постановив:

клопотання слідчого задовольнити.

Накласти арешт у кримінальному провадженні №0000780 від 04.10.2022 на майно, що було вилучене 31.08.2023 в період часу з 09:15 год. по 10:07 год., під час проведення обшуку домоволодіння в Садовому товаристві «Дніпро-2», ділянка АДРЕСА_1 , яке належить ОСОБА_5 та застосувати заборону використання та заборону розпоряджатися вказаним майном, а саме, ноутбук НР 15s-fq1067ur S5Cd033LDH7.

Заборонити розпоряджатися та користуватися вищевказаним майном.

Ухвала підлягає негайному виконанню слідчим, прокурором.

Ухвала може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_6