Справа 556/1916/23
Номер провадження 1-кс/556/375/2023
У Х В А Л А

Іменем України

про відмову у задоволенні клопотання про накладення арешту на майно

25.07.2023 року.

Слідчий суддя Володимирецького районного суду Рівненської області - ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Володимирець клопотання т.в.о. начальника сектору дізнання відділення поліції №1 Вараського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 про арешт майна, -

В С Т А Н О В И В:

Т.в.о. начальника сектору дізнання відділення поліції №1 Вараського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області лейтенант поліції ОСОБА_3 звернулася в суд із клопотанням, яке погоджене начальником Володимирецького відділу Вараської окружної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна.

В обґрунтування клопотання зазначає, що відділенням поліції №1 Вараського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000084 від 04.07.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.254 КК України.

В ході досудового розслідування даного провадження виникла необхідність арешту майна п`ять піролізних печей (бочок), призначених для виготовлення дерев`яного вугілля шляхом випалювання деревини.

Дізнавач вказує, що накладення арешту на вказане майно дасть можливість забезпечення позбавлення права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав вважати, що воно є речовим доказом у кримінальному провадженні та для відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільного позову).

В судове засідання прокурор та дізнавач не з`явилися, надали заяви про розгляд клопотання у їх відсутності, клопотання підтримують повністю.

Власник майна та його представник в судове засідання не з`явилися, надали заяву про розгляд клопотання у їх відсутності та письмові підтвердження про те що ОСОБА_5 є власником вищезазначеного в клопотанні майна та здійснює підприємницьку діяльність у встановленому законом порядку, виключно у межах та спосіб визначений діючим законодавством. Діяльність із випалювання деревного вугілля неподалік с. Луко Вараського району Рівненської області, на землях Володимирецької селищної територіальної громади, проводиться на земельній ділянці, що перебуває у власності ОСОБА_6 . На дану земельну ділянку із власником укладений договір оренди земельної ділянки, всі необхідні документи дозвільного характеру в частині екологічних норм та правил розроблені у встановленому законом порядку. Вся продукція з якої проводиться виробництво теж має законний характер походження (закуповується або у спеціалізованого лісогосподарського підприємства району та області або місцевого населення, яке займається розкорчування свої земельних паїв), вся вироблена продукція реалізується згідно укладених господарських договорів із переробними підприємствами у безготівковій формі; всі встановлені податки та збори як місцевого значення так і загальнодержавного сплачуються своєчасно та в повному обсязі. Жодних порушень у сфері зайняття підприємницької діяльності не має. Накладення арешту на майно ОСОБА_5 буде перешкоджати йому в подальшій підприємницькій діяльності, а тому просить в задоволенні клопотання відмовити.

Згідно з нормою ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

Дослідивши надані матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов висновку, що в задоволенні клопотання слід відмовити за безпідставністю, з наступних підстав:

Зокрема встановлено, що 08.07.2023, на території земельної ділянки з кадастровим номером :03:027:0038, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, яка розташована поблизу с. Луко Вараського району Рівненської області, виявлено п`ять металевих печей призначених для випалювння дерев`яного вугілля.

На місце події виїхала слідчо-оперативна група та було проведено огляд місця події. В ході огляду місця події, на території земельної ділянки з кадастровим номером :03:027:0038, яка розташована поблизу с. Луко Вараського району Рівненської області з наступними географічними координатами: 51.6171510, 26.0669712, було виявлено п`ять піролізних печей (бочки), призначених для виготовлення дерев`яного вугілля шляхом випалювання деревини.

Присутній при огляді ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який повідомив, що є володільцем виявлених піролізних печей, усіх необхідних документів щодо встановлення піролізних печей на території земельної ділянки не надав.

Виявлені в ході огляду п`ять піролізних печей (бочки), призначених для виготовлення дерев`яного вугілля шляхом випалювання деревини було вилучено та у зв`язку з відсутністю технічної можливості транспортування тимчасово залишено на території земельної ділянки, кадастровий номер :03:027:0038, яка розташована поблизу с. Луко Вараського району Рівненської області з наступними географічними координатами: 51.6171510, 26.0669712.

Постановою т.в.о. начальника сектору дізнання відділення поліції №1 Вараського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 від 04 липня 2023 року, п`ять піролізних печей (бочки), призначених для виготовлення дерев`яного вугілля шляхом випалювання деревини визнано речовими доказами.

Слідчому судді надано докази належності майна ОСОБА_5 та зайняття останнім підприємницькою діяльністю, зокрема Виписку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань; дозвіл №UA0034792-1 на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами для об`єкта 3 групи з додатками; Державний акт на право власності на земельну ділянку, серії ЯБ №333243; Витяг з Державного реєстру речових прав №328556506 від 10.04.2023; договір оренди земельної ділянки; від 03.03.2023; договори купівлі продажу піролізних печей (бочки), призначених для виготовлення дерев`яного вугілля шляхом випалювання деревини від 14.06.2023, від 23.12.2019 з накладними та актами прийому передачі; протоколи №118-123 дослідження повітря населених місць від 29 червня 2023 року; документи, у яких обґрунтовуються обсяги викидів, для отримання дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами ФОП ОСОБА_5 (виробництво деревного вугілля) від 30.04.2023; звіт про інвентаризації викидів забруднюючих речовин ФОП ОСОБА_5 (виробництво деревного вугілля) від 20.04.2023; протокол №4-03 вимірювання вмісту забруднюючих речовин в організованих викидах стаціонарних джерел від 30.03.2023.

Як зазначено в ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до п.1, п.4 ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов).

Згідно ч.10 ст.170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено неохідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Окрім того, статтею 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод зазначено, що обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).

Верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Колишній король Греції та інші проти Греції» від 23 листопада 2000 року та «Малама проти Греції» від 19 вересня 2014 року).

Відповідно до прецедентної практики Європейського Суду з прав людини, який у своєму рішенні у справі «Ушаков та Ушакова проти України» від 18 червня 2015 року зазначав, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності поза розумним сумнівом . Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою. Проте, з матеріалів клопотання не вбачається беззаперечних доказів, які б підтвердили необхідність накладення арешту нап`ять піролізних печей (бочок), призначених для виготовлення дерев`яного вугілля шляхом випалювання деревини.

За приписом п.5 ч.2 ст.173 КПК, слідчий суддя, при вирішенні питання про арешт майна, серед іншого, повинен враховувати розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Частина 1 статті 173 КПК України вказує, що слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, яка його подала, не доведе необхідність такого арешту. При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадженні слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою, гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб; умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

За таких обставин, оцінюючи наявність підстав для накладення арешту, слідчий суддя, з врахуванням досліджених матеріалів, приходить до висновку, що прокурором та слідчим не доведено правове обґрунтування клопотання щодо арешту зазначеного майна, і воно відповідно не відповідає положенням ст. ст. 170-173 КПК України, оскільки п'ять піролізних печей (бочок), призначених для виготовлення дерев`яного вугілля шляхом випалювання деревини хоча й визнано речовими доказами в даному кримінальному провадженні, проте не є таким у розумінні положень ст. 98 КПК України, і не є доказом злочину в рамках кримінального провадження внесеного до ЄРДР за №0000084 від 04.07.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.254 КК України.

Враховуючи викладене, дослідивши матеріали клопотання та долучені докази, слідчий суддя дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання про арешт майна.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 131, 167, 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя,-

постановив:

В задоволенні клопотання т.в.о. начальника сектору дізнання відділення поліції №1 Вараського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області лейтенант поліції ОСОБА_3 , яке погоджене начальником Володимирецького відділу Вараської окружної прокуратури ОСОБА_7 про накладення арешту на п`ять піролізних печей (бочок), призначених для виготовлення дерев`яного вугілля шляхом випалювання деревини, які розташовані на земельній ділянці з кадастровим номером :03:027:0038, що розташована поблизу с. Луко Вараського району Рівненської області, відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга протягом п`яти днів до Рівненського апеляційного суду.

Слідчий суддя: ОСОБА_1