ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Апеляційне провадження № 11-сс/818/731/23 Доповідач ОСОБА_1
Справа № 953/3127/23 Слідчий суддя ОСОБА_2
Категорія: у порядку КПК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2023 року Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого - ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

власника майна - ОСОБА_7 ,

представника власника майна - ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 25.05.2023 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0002627 від 16.08.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 111 КК України, -

в с т а н о в и в:

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 25.05.2023 клопотання прокурора задоволено частково та накладено арешт: на вилучені 18.05.2023 в ході проведення обшуків предмети, що належать ОСОБА_7 , який фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:

- ноутбук чорного кольору марки «Asus» моделі «Tuf Gaming F15», s/n MBNRCXO4A000468, без паролю;

- мобільний телефон «Iphone 11», imei 1: НОМЕР_1 , imei 2: НОМЕР_2 , s/n НОМЕР_3 разом із sim-картою з мобільним номером НОМЕР_4 , мобільного оператора «Vodafone» та sim-картою з мобільним номером НОМЕР_5 , мобільного оператора «Lifecell».

В решті клопотання - відмовлено.

Визначено місце зберігання майна - камеру схову СВ УСБУ в Харківській області.

Не погодившись з ухвалою слідчого судді, представник власник майна адвокат ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, яку в подальшому доповнив та просить скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову, якою у задоволенні клопотання прокурора про арешт майна відмовити, зобов`язати прокурора та слідчого повернути вказане майно.

Мотивуючи доводи апеляційної скарги, представник власника майна зазначає, що ухвала слідчим суддею прийнята з недотриманням вимог кримінально процесуального законодавства.

Вважає, що клопотання прокурора про арешт майна подано з порушенням вимог абзацу 5 частини 5 статті 171 КПК України, зокрема, матеріали провадження не містять доказів про те, що клопотання про арешт майна подане протягом встановленого законом строку.

За вказаних обставин, адвокат вважає, що слідчий суддя був зобов`язаний перевірити точний час подання прокурором клопотання і лише після цього приймати рішення про початок розгляду клопотання чи повернення його прокурору для усунення недоліків.

Звертає увагу на те, що арештоване майно використовується ОСОБА_7 у навчанні, оскільки він є студентом, та воно є вкрай необхідним для виконання навчальних дисциплін.

Посилається, що в клопотанні прокурора не вказано, які конкретно відомості, сліди містять вилучені речі та яким чином вказане майно може використовуватися, як знаряддя злочину.

Також представник власника майна вважає, що слідчий першого відділу СВ УСБУ в Харківський області ОСОБА_10 , оперуповноважений ГВ КІБ, спеціалісти ГВ КІБ ОСОБА_11 та ОСОБА_12 не мали законних підстав на проведення даного обшуку, а тому вилучення майна є незаконним, що тягне за собою безпідставність його арешту.

Крім того, під час обшуку та вилучення у ОСОБА_7 мобільного телефону та ноутбуку, останній повідом працівникам правоохоронних органів паролі, що не перешкоджало слідчому скопіювати або провести відповідний огляд техніки спеціалістами, які були присутніми при обшуку.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення власника майна, його представників, які підтримали доводи поданої апеляційної скарги та просили її задовольнити, прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали судового провадження, суд апеляційної інстанції приходить до наступного висновку.

З матеріалів провадження вбачається, що СВ УСБУ в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0002627 від 16.08.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 111 КК України.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 12.05.2023 клопотання слідчого задоволено частково, та надано дозвіл на проведення обшуку за місцем здійснення протиправної діяльності ОСОБА_7 , в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , яка на праві власності належить ОСОБА_13 , з метою виявлення та вилучення: технічних засобів, комп`ютерної техніки (комп`ютерів, ноутбуків, планшетів), засобів мобільного зв`язку, sim-карток, магнітних носіїв інформації.

Згідно протоколу обшуку від 18.05.2023 проведеного на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 12.05.2023 в період часу з 08:32 год. до 12:11 год., слідчим першого відділу СВ УСБУ в Харківський області ОСОБА_14 за участю старшого оперуповноваженого четвертого відділу ГВ КІБ ОСОБА_15 , спеціалістів ГВ КІБ ОСОБА_11 та ОСОБА_12 проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 в присутності ОСОБА_7 .

В ході проведеного обшуку було виявлено та вилучено майно, яке зазначене в клопотанні прокурора про арешт майна.

Постановою слідчого СВ УСБУ в Харківській області ОСОБА_16 виявлені та вилучені речі 18.05.2023 в ході обшуку за місцем проживання ОСОБА_7 , за адресою: АДРЕСА_1 а майно визнане речовими доказами у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0002627 від 16.08.2022.

Мотивуючи подане клопотання про арешт майна, вилученого під час проведеного обшуку 18.05.2023, прокурор посилався на те, що вилучені предмети відповідають критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України та можуть свідчити про причетність ОСОБА_7 до вчинення злочину, передбаченого частиною 2 статті 111 КК України, містити інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в зв`язку з чим, вони визнані речовими доказами у даному кримінальному провадженні. З метою збереження речових доказів та недопущення їх приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, необхідно накласти арешт.

Задовольняючи частково клопотання прокурора про арешт майна, слідчий суддя вважав, що органом досудового розслідування доведено, що вилучене у ОСОБА_7 майно: ноутбук чорного кольору марки «Asus» моделі «Tuf Gaming F15», s/n MBNRCXO4A000468, без паролю; Мобільний телефон «Iphone 11», imei 1: НОМЕР_1 , imei 2: НОМЕР_2 , s/n НОМЕР_3 разом із sim-картою з мобільним номером НОМЕР_4 , мобільного оператора «Vodafone» та sim-картою з мобільним номером НОМЕР_5 , мобільного оператора «Lifecell» має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що вилучені речі містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального, за наявності достатніх підстав вважати, що майно заявлене у клопотанні відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Слідчий судді дійшов висновку про наявність ризиків, передбачених частиною 1 статті 170 КПК України та те, що вилучене майно підлягає арешту, оскільки не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна може перешкодити кримінальному провадженню.

З такими висновками слідчого судді погоджується й суд апеляційної інстанції, виходячи з наступного.

Під час вирішення питання накладення арешту на майно слід враховувати положення статі 131 КПК України, яка вказує про необхідність досягнення дієвості кримінального провадження під час застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження, слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно статей 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися й у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним. Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу.

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Відповідно до частини 1 статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Пунктом 1 частини 2 статті 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою збереження речових доказів.

Згідно статті 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального правопорушення, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як встановлено під час апеляційного перегляду оскаржуваної ухвали, слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог статей 131-132, 170-173 КПК України наклав арешт на вилучене 18.05.2023 в ході обшуку за місцем проживання ОСОБА_7 майно, оскільки на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна, з метою забезпечення кримінального провадження, оскільки існує сукупність підстав та розумних підозр вважати, що вказане майно є доказом злочину та може містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0002627 від 16.08.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 111 КК України.

Суд апеляційної інстанції вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання прокурора та накладення арешту на вилучене майно, з метою забезпечення збереження речових доказів, оскільки незастосування такого заходу забезпечення кримінального провадження може призвести до його зникнення, або настання наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Судом апеляційної інстанції враховуються ті обставини, що на час звернення прокурором з клопотанням, майно, на яке останній просив накласти арешт, не втратило статусу речових доказів у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0002627 від 16.08.2022 приходить висновку, що існує сукупність розумних підозр вважати, що майно на яке накладено арешт, зберегло на собі сліди кримінального правопорушення, може бути знаряддям вчинення злочину та містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час досудового розслідування у кримінальному провадженні.

Доводи апеляційної скарги представника власника майна щодо порушення прокурором строків звернення з клопотанням про арешт майна, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними та такими, що спростовуються наявними в матеріалах провадження доказами.

Крім того, під час розгляду поданого клопотання, слідчий суддя ретельно дослідив доводи представника власника майна щодо попуску прокурором строку звернення до слідчого судді з клопотанням про арешт майна, та надав їм відповідну оцінку, з якою погоджується суд апеляційної інстанції.

Доводи апеляційної скарги представника власника майна про те, що слідчий першого відділу СВ УСБУ в Харківський області ОСОБА_14 , оперуповноважений ГВ КІБ, спеціалісти ГВ КІБ ОСОБА_11 та ОСОБА_12 не мали законних підстав на проведення даного обшуку є безпідставними, з огляду на таке.

Частиною 1 статті 236 КПК України, крім іншого, встановлено, ухвала про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи може бути виконана слідчим чи прокурором. Для участі в проведенні обшуку може бути запрошений потерпілий, підозрюваний, захисник, представник та інші учасники кримінального провадження. З метою одержання допомоги з питань, що потребують спеціальних знань, слідчий, прокурор для участі в обшуку має право запросити спеціалістів.

18.05.2023 обшук проведений слідчим першого відділу СВ УСБУ в Харківський області ОСОБА_14 за участю старшого оперуповноваженого четвертого відділу ГВ КІБ ОСОБА_15 , спеціалістів ГВ КІБ ОСОБА_11 та ОСОБА_12 .

Згідно витягу з ЄРДР, ОСОБА_14 входить до слідчої групи, яка здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0002627 від 16.08.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 111 КК України.

Таким чином, проведення обшуку слідчим першого відділу СВ УСБУ в Харківський області ОСОБА_14 , який входить до слідчої групи не порушує вимоги статей 233, 234, 236 КПК України.

Отже, доводи апеляційної скарги представника власника майна суд апеляційної інстанції вважає такими, що не спростовують висновків слідчого судді про наявність підстав для часткового задоволення клопотання прокурора про арешт майна.

У зв`язку із наведеним, суд апеляційної інстанції вважає, що слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому підстав для скасування ухвали слідчого судді, за доводами апеляційної скарги представника власника майна - адвоката ОСОБА_8 не встановлено.

При цьому, суд апеляційної інстанції роз`яснює, якщо в подальшому відпаде потреба в застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження, власник майна або його представник може звернутись до слідчого судді в порядку статті 174 КПК України з клопотанням про скасування арешту майна.

Керуючись статтями 404, 405, 407, 418, 419, 424 КПК України,-

постановив:

Апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 25.05.2023 залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги оскарженню в касаційному порядку не підлягає відповідно до частини 4 статті 424 КПК України.

Головуючий :

Судді: