Справа № 331/3378/21
Провадження № 1-кп/331/134/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2023 року м. Запоріжжя

Жовтневий районний суд міста Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у залі суду у м. Запоріжжя у судовому засіданні, в об`єднаному кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001434 від 24.09.2020 року, №0000288 від 19.08.2020 року відносно ОСОБА_4 за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченого ч. 3 ст. 185, ч. 5 ст. 186 КК України, клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Жовтневого районного суду м. Запоріжжя перебувають матеріали кримінального провадження відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 5 ст. 186 КК України.

У судовому засіданні прокурор, посилаючись на те, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які встановлені під час досудового розслідування, та взяті до уваги при обранні запобіжного заходу під час судового розгляду не зменшились, свідки в судовому засіданні не допитані, обвинувачений є особою раніше засудженою, який відбував реальний строк покарання, однак відповідні висновки для себе не зробив, місце реєстрації та проживання якого є на тимчасово окупованій території, таким чином обвинувачений може ухилитись від суду задля непонесення покарання, в разі визнання його винним за вироком суду, у зв`язку із чим більш м`який запобіжний засіб не зможе гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків, просить продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Також прокурор вказав про те, що стан здоров`я ОСОБА_4 дозволяє йому перебувати в ДУ «Запорізький слідчий ізолятор».

Захисник проти задоволення клопотання прокурора заперечувала. Зазначила, що в ході судового розгляду потерпілі по справі допитані, письмові докази досліджені в судовому засіданні, таким чином ризики, на які прокурор звертає увагу зменшились. Захисник зазначила, що обвинувачений не має на меті приховуватись від суду та впливати на свідків чи потерпілих. Окремо зазначила, що підозра по кримінальному провадженню є необґрунтованою, а досліджені докази не вказують на причетність її підзахисного до злочинів, у зв`язку із чим просила обрати більш м`який запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою.

Обвинувачений щодо задоволення клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не заперечував, свою позицію суду не пояснив.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 09.04.2021 до ОСОБА_4 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Ухвала суду обґрунтована наявністю ризиків, передбачених пунктами 1, 5 ч.1 ст. 177 КПК України. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 30 червня 2021 у підготовчому судовому засіданні судом було застосовано до ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» строком до 28 серпня 2021 року включно. В подальшому ухвалами Жовтневого районного суду м. Запоріжжя запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 неодноразово продовжене через існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України. В ході розгляду кримінального провадження судом неодноразово було розглянуто клопотання сторони захисту щодо зменшення розміру застави, як альтернативи застосованому запобіжному заходу у вигляді тримання під вартою.

При вирішенні питання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 29 Конституції України ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою може оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

За змістом ч.ч. 3, 5 ст. 199 КПК України, суд може продовжити строк тримання під вартою, якщо прокурор доведе, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також, що є наявними обставини, які перешкоджають завершенню кримінального провадження до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Відтак, розглядаючи клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку тримання під вартою, суд виходить з необхідності запобігання ризикам, визначеним пунктами 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

Висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`якими запобіжними заходами, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин кримінального правопорушення та обвинуваченої особи (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців тощо), її поведінки під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади), під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків тощо).

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створить загрозу суспільству. При цьому КПК не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Врахування тяжкості кримінального правопорушення також має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за вчинений злочин підвищує ризик того, що обвинувачений може ухилитися від суду та іншим чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні, що узгоджується з правовою позицією ЄСПЛ, згідно якої «небезпека ризику переховування від суду може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з інформацією про матеріальний, соціальний стан особи та ін.»

Так, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 186 КК України , який відповідно до ст.12 КК України відноситься до особливо тяжкого злочину, та за ч. 3 ст. 185 КК України який відноситься до тяжких злочинів проти власності.

Обвинувачений ОСОБА_4 має місце реєстрації на тимчасово окупованій частині території України, введення в Україні воєнного стану також є однією із обставин, що сама по собі свідчить про існування ризику можливого ухилення обвинуваченого від суду.

Наведене у сукупності із тяжкістю можливого покарання за інкриміновані злочини, за які в їх сукупності передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до 13 років у разі визнання останнього винним, вказує на обґрунтованість на даний час продовження застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та на недостатність застосування менш суворого запобіжного заходу такого як домашній арешту чи особисте зобов`язання.

Окрім того, суд зважає на особу обвинуваченого, який раніше судимий, відбував реальні строки покарання, утриманців немає, не працевлаштований.

Щодо ризику незаконно впливу на потерпілих та свідків, суд вважає його мінімальним, адже дійсно на вказаній стадії судового розгляду представник потерпілого та потерпілий, та більшість свідків в судовому засіданні безпосередньо допитані.

Ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України суд розцінює як високий, адже обвинувачений є особою без прибутку, не працевлаштований, та вже вчиняв кримінальні правопорушення.

За таких обставин ризики, передбачені пунктами 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, ураховані слідчим суддею та судом при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на переконання суду, не зменшилися і продовжують існувати.

Наявність обґрунтованої підозри підтверджується фактом направлення обвинувального акту до суду, що може свідчити про те, що сторона обвинувачення зібрала достатньо доказів для того, щоб доводити винуватість особи перед безстороннім судом.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти наведеним у клопотанні ризикам та не забезпечить виконання покладених на обвинуваченого процесуальних обов`язків.

Розглядаючи можливість альтернативних запобіжних заходів, з урахуванням вищенаведених ознак, суд вважає їх такими, що не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, тобто застосування більш м`яких запобіжних заходів до обвинуваченого на даний час неможливе.

На підставі вищевикладеного, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відповідає характеру та тяжкості діянь, які інкримінуються обвинуваченому та позбавляє його можливості перешкодити інтересам правосуддя, зокрема, і запобіганню спробам переховуватися від суду, а також можливості вчинити інше кримінальне правопорушення, беручи до уваги відсутність обставин, які б перешкоджали обвинуваченому знаходитись у місцях попереднього ув`язнення, суд вважає за необхідне продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 діб.

Згідно з ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до ч. 5 ст. 182 КПК України застава визначається залежно від ступеня тяжкості кримінального правопорушення.

Отже, визначаючи розмір застави, суд виходить з вимог ст. 178, 182 КПК України.

В судовому засіданні ухвалою суду від 27.03.2023 була встановлена застава - 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Станом на дату розгляду клопотання, застава не внесена.

На підставі ст. ст. 177, 178, 181, 183, 331, 371, 372, КПК України, суд

УХВАЛИВ :

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у державній установі «Запорізький слідчий ізолятор» строком на 60 (шістдесят) днів, до 05 жовтня 2023 року включно.

Встановити заставу 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб що складає 214 720,00 (двісті чотирнадцять тисяч сімсот двадцять) грн., яка може бути внесена протягом строку дії даної ухвали на депозитний рахунок: Отримувач: ТУ ДСАУ в Запорізькій області; Ідентифікаційний код за ; Номер рахунку (IBAN): UA0001205 Державна казначейська служба України, м. Київ, МФО 820172. В призначенні платежу необхідно вказувати: вид платежу застава за ОСОБА_4 , номер справи (провадження), суд, в якому розглядається справа.

Після внесення застави і звільнення з-під варти покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, в межах строку дії даної ухвали, а саме:

-повідомити письмово прокурора та суд протягом доби після звільнення про засоби зв`язку (номер телефону) та адресу місця проживання;

-повідомляти прокурора та суд про зміну свого місця проживання, зміну засобів зв`язку протягом 24 год.

-прибувати за кожною вимогою прокурора або суду;

-не відлучатися з меж міста Запоріжжя без дозволу суду;

-утриматися від спілкування зі свідками та потерпілими у даному кримінальному провадженні

Уповноваженій службовій особі місця ув`язнення після внесення застави, перевірки документа, що підтверджує її внесення негайно здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з-під варти.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 чи іншому заставодавцю, відмінному від обвинуваченого, обов`язки, що покладаються у зв`язку з застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави та наслідки його невиконання.

У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, обвинувачений зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Строк дії ухвали встановити до 05 жовтня 2023 року включно.

Копію ухвали направити до Державної установи «Запорізький слідчий ізолятор» для виконання.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення до Запорізького апеляційного суду.

Повний текст ухвали оголошений 09 серпня 2023 року о 14 год. 25 хв.