Справа № 487/4713/23
Провадження № 1-кс/487/2642/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.08.2023 року Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши клопотання старшого слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Миколаєві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0001300 від 26.02.2015 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111, ч. 1 ст. 408 КК України про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваної ОСОБА_5 , -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Миколаєві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_3 , за погодженням з прокурором Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_6 у кримінальному провадженні №0001300 від 26.02.2015 звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваної ОСОБА_5 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 111, ч. 1 ст. 408 КК України.

У клопотанні слідчий зазначив, що є достатньо підстав вважати, що підозрювана ОСОБА_5 буде негативно впливати на хід досудового розслідування та судового розгляду даного кримінального провадження, а незастосування до неї такого виключного запобіжного заходу, як тримання під вартою, не забезпечить виконання покладених на неї процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, а також вчинити інше кримінальне правопорушення. Незастосування такого запобіжного заходу буде сприяти формуванню «негативного» авторитету органів влади України та утворенню у суспільства оманливого уявлення щодо стану та перспектив цього розслідування та в свою чергу утворювати передумови для здійснення незаконних дій іншими особами.

За таких обставин виникла необхідність у застосуванні до підозрюваної ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з метою: запобігання можливим спробам підозрюваної у вчиненні умисних злочинів, один з яких є особливо тяжким, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 12 до 15 років, переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; вчинити інше кримінальне правопорушення.

У клопотанні слідчий посилається на те, що найбільш доцільним є застосування до підозрюваної ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а інший, більш м`який, запобіжний захід не зможе забезпечити виконання підозрюваним своїх процесуальних обов`язків та запобігти наведеним вище ризикам.

В судовому засіданні прокурор підтримав дане клопотання та просив його задовольнити.

Захисник в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, посилаючись на його необґрунтованість.

Перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази, заслухавши думку сторін кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що вказане клопотання підлягає задоволенню з таких підстав.

У судовому засіданні встановлено, що у проваджені першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Миколаєві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві перебувають матеріали кримінального провадження № 0001300, внесеного 26.02.2015, за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 111, ч. 1 ст. 408 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 проходила військову службу за контрактом на посаді відповідального виконавця військової частини НОМЕР_1 , яка дислокувалась в АР Крим, за адресою: АДРЕСА_1 .

За час проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 ОСОБА_5 була зарахована до списків особового складу частини, поставлений на всі види забезпечення.

Будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, старший матрос ОСОБА_5 , відповідно до вимог ст. ст. 9, 11, 14, 16, 37, 40 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 2, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ст. ст. 1, 3, 6, 8, 23, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» був зобов`язаний: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; беззастережно виконувати накази командирів (начальників); виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положення і інструкціями; неухильно виконати відданий йому наказ у зазначений термін та про виконання наказу доповісти командирові (начальникові), який віддав наказ, і своєму безпосередньому начальникові; сумлінно вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки, засвоювати все, чого навчають командири (начальники), та бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України; вважатися таким, що виконує обов`язок з військової служби знаходячись на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять); дорожити бойовою славою Збройних Сил України, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України.

З 26.02.2014 Автономна Республіка Крим та місто Севастополь фактично знаходились під окупацією військових підрозділів збройних сил російської федерації.

06.03.2014 Верховна Рада Автономної Республіки Крим ухвалила Постанову «Про проведення загальнокримського референдуму» від 06.03.2021 №1702-6/14, чим порушила конституційний принцип територіальної цілісності України та вийшла за межі своїх повноважень, встановлених Конституцією України, Конституцією Автономної Республіки Крим, іншими нормативно правовими актами.

Факт порушення був встановлений Конституційним Судом України, який у Рішенні від 14.03.2014 №2-рп/2014 визнав зазначену Постанову такою, що не відповідає Конституції України (є неконституційною), внаслідок чого вона втратила чинність. З огляду на це Верховна Рада України 15.03.2014 ухвалила Постанову «Про дострокове припинення повноважень Верховної Ради Автономної Республіки Крим», внаслідок якої парламент Автономної Республіки Крим втратив будь-яку легітимність.

Так, у березні 2014 року невстановленими на теперішній час озброєними особами у військовій формі одягу без розпізнавальних знаків було дійсно здійснено незаконне захоплення військової частини НОМЕР_1 , яка дислокувалася за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з чим бойова та мобілізаційна готовність військової частини НОМЕР_1 була підірвана.

За таких обставин статус території АР Крим, визначено як тимчасово окуповану територію внаслідок збройної агресії російської федерації, та встановлено особливий правовий режим на цій території, визначено особливості діяльності державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій у умовах цього режиму, додержання та захисту прав і свобод людини і громадянина, і також прав і законних інтересів юридичних осіб.

У відповідності до вимог Указу Президента України від 24.03.2014 № 339 «Про рішення ради національної безпеки і оборони України від 23.03.2014 «Про передислокацію військових частин (підрозділів), установ та організацій Збройних Сил України, інших військових формувань і правоохоронних органів України з тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя в інші регіони України», рішення ради національної безпеки і оборони України від 23.03.2014 «Про передислокацію військових частин (підрозділів), установ та організацій Збройних Сил України, інших військових формувань і правоохоронних органів України з тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя в інші регіони України», розпорядження Міністра оборони України та Командувача Військово Морських Сил Збройних Сил України, наказу командуючого Військово Морських Сил Збройних Сил України № 01 від 12.05.2014 командиру військової частини НОМЕР_2 наказувалось передислокувати особовий склад з АДРЕСА_1 з терміном прибуття до 31.05.2014.

Спільною директивою міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних сил України від 14.08.2014 № Д-322/1/29дск (із змінами №Д322/1/19дск від 30.06.2015) та наказу командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України від 19 серпня 2014 року №7/ОШР/ДСК (зі змінами) військова частина НОМЕР_1 у термін 31.12.2015 розформована, умовне найменування військова частина НОМЕР_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_3 були анульовані, правонаступником визначено 84 арсенал (мінного, торпедного та трального озброєння) ( АДРЕСА_2 ).

Разом з тим, в один із днів весни 2014 року, точний час в ході досудового розслідування не встановлено, але не пізніше третьої декади березня 2014 року, в невстановленому в ході досудового розслідування місці, на загальному шикуванні особового складу військової частини НОМЕР_1 командуванням частини було усно доведено до всього особового складу, в тому числі до старшого матроса ОСОБА_5 , вищезазначені обставини ситуації в АР Крим та необхідність прийняття рішення кожним військовослужбовцем щодо дотримання Військової присяги на вірність Українському народові та необхідність передислокації особового складу частини на материкову частину України для подальшого проходження військової служби у Збройних Силах України.

Проте, 13.05.2014 старший матрос ОСОБА_5 , у визначений наказом Командувача Військово Морських Сил Збройних Сил України від 12.05.2014 № 01 «Про передислокацію військових частин та організацій Військово Морських Сил Збройних Сил України з тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим та міста Севастополь» та спільною директивою Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України від 30.04.2014 №Д-322/1/05 «Про передислокацію військових частин (підрозділів), установ та організацій Збройних Сил України з тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим та міста Севастополь» не з`явилась на службу до військової частини НОМЕР_1 до місця тимчасової дислокації АДРЕСА_2 , з метою ухилитися від військової служби, та не маючи будь яких поважних причин для звільнення від обов`язків несення військової служби, продовжував ухилятися від військової служби, слідства та суду, приховуючи свою належність до Збройних Сил України, не повідомляючи про себе органам військового управління та правоохоронним органам, як про військовослужбовця, що не з`явився вчасно на службу без поважних причин.

Крім цього, в один із днів весни 2014 року, точний час в ході досудового розслідування не встановлено, але не пізніше третьої декади березня 2014 року, в невстановленому в ході досудового розслідування місці, на загальному шикуванні особового складу військової частини НОМЕР_1 командуванням частини було усно доведено до всього особового складу, в тому числі до старшого матроса ОСОБА_5 , вищезазначені обставини ситуації в АР Крим та необхідність прийняття рішення кожним військовослужбовцем щодо дотримання Військової присяги на вірність Українському народові та необхідність передислокації особового складу частини на материкову частину України для подальшого проходження військової служби у Збройних Силах України.

Проте, старший матрос ОСОБА_5 , будучи в силу ст. 13 Закону України «Про громадянство України» громадянином України та маючи паспорт громадянина України, в один із днів весни 2014 року, точний час в ході досудового розслідування не встановлено, але не пізніше третьої декади березня 2014 року, знаходячись в невстановленому в ході досудового розслідування місці, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, вчинила державну зраду, тобто діяння на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України: перехід на бік ворога в період збройного конфлікту, що виразилося: у відмові в один із днів весни 2014 року, точний час в ході досудового розслідування не встановлено, але не пізніше третьої декади березня 2014 року на загальному шикуванні особового складу військової частини НОМЕР_1 виконувати обов`язки несення військової служби у Збройних Силах України та заяві про намір проходити службу в Збройних силах російської федерації; в укладанні контракту про проходження військової служби та зарахування в списки особового складу Збройних Сил Російської Федерації та проходженні військової служби у військовій частині збройних сил російської федерації, яка з березня 2014 року дислокується за адресою: АДРЕСА_1 .

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється в тому, що вона, будучи відповідно до положень ст. 13 Закону України "Про громадянство України" громадянкою України, являючись військовослужбовцем та проходячи військову службу за контрактом на посаді відповідального виконавця військової частини НОМЕР_1 , яка дислокувалась в АР Крим, за адресою: АДРЕСА_1 , в порушення ст. ст. 65, 68 Конституції України, ст. ст. 11, 16, 37 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 2, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ст. ст. 1, 6, 23, 24 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, знаходячись в невстановленому в ході досудового розслідування місці, в один із днів весни 2014 року, точний час в ході досудового розслідування не встановлено, але не пізніше третьої декади березня 2014 року, вчинила державну зраду, тобто діяння на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України: перехід на бік ворога в період збройного конфлікту, що виразилося: у відмові в один із днів весни 2014 року, точний час в ході досудового розслідування не встановлено, але не пізніше третьої декади березня 2014 року на загальному шикуванні особового складу військової частини НОМЕР_1 виконувати обов`язки несення військової служби у Збройних Силах України та заяві про намір проходити службу в Збройних силах російської федерації; в укладанні контракту про проходження військової служби та зарахування в списки особового складу Збройних Сил Російської Федерації та проходженні військової служби у військовій частині збройних сил російської федерації, яка з березня 2014 року дислокується за адресою: АДРЕСА_1 ; тобто у вчиненні державної зради, діянні, умисно вчиненому громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України, переході на бік ворога в період збройного конфлікту, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України (в редакції Закону від 05.04.2001).

Вона ж, ОСОБА_5 , підозрюється у тому, що будучи військовослужбовцем та проходячи військову службу за контрактом на посаді відповідального виконавця військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ), у військовому званні старший матрос, діючи умисно, в порушення вимог ст. ст. 17, 65, 68 Конституції України, ст. ст. 1, 17 Закону України Про оборону України, ст. ст. 9, 11, 14, 16, 37, 40 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 2, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України ст. ст. 1, 2, З, 6, 8, 23, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу, 13 травня 2014 року не маючи будь-яких поважних причин для звільнення від обов`язків військової служби, діючи умисно, з метою ухилитися від несення обов`язків військової служби назавжди, без дозволу командування частини, вчинила нез`явлення на службу у визначений наказом від 12.05.2014 року №01 Командувача Військово-Морських Сил Збройних Сил України та директиві МО України та Генерального штабу ЗС України від 30.04.2014 року №Д-322/1/05 Про передислокацію військових частин (підрозділів), установ та організацій Збройних Сил України, інших військових формувань і правоохоронних органів України з тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя час до місця тимчасової дислокації військової частини НОМЕР_1 АДРЕСА_2 , та ухилялась від військової служби, слідства та суду, приховуючи свою належність до Збройних Сил України, не повідомляючи про себе органам військового управління та правоохоронним органам, як про військовослужбовця, що не з`явився на службу, тобто у вчиненні дезертирства, тобто нез`явленні, з метою ухилитися від військової служби, на службу у разі переведення, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 408 КК України (в редакції Закону від 05.04.2001).

26 лютого 2015 прокурором військової прокуратури Миколаївського гарнізону ОСОБА_7 складено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 408 КК України ОСОБА_5 .

24.05.2023 старшим слідчим першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Миколаєві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_3 складено та погоджено з прокурором Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_6 повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри та повідомлення про нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 408, ч. 1 ст. 111 КК України, віднсоно ОСОБА_5 .

Підозра ОСОБА_5 підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000130 від 04.03.2023 протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 13.05.2015; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 13.05.2015; протоколами допиту свідка ОСОБА_10 від 05.05.2023; протоколами допиту свідка ОСОБА_11 від 01.05.2023; протоколами допиту свідка ОСОБА_12 від 05.05.2023; протоколами допиту свідка ОСОБА_13 від 08.03.2023; протоколом допиту свідка ОСОБА_14 від 08.03.2023; протоколами допиту свідка ОСОБА_15 від 08.03.2023; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 05.05.2023 за участю свідка ОСОБА_10 ; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 05.05.2023 за участю свідка ОСОБА_12 ; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 01.05.2023 за участю свідка ОСОБА_11 ; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 08.03.2023 за участю свідка ОСОБА_15 ; протоколом огляду від від 09.03.2023; листами УДМС в Рівненській області відповідно до яких ОСОБА_5 документована паспортом громадянина України, з питань оформлення виходу з громадянства України та з питань припинення громадянства України внаслідок його втрати не звертався; листом Міністерства закордонних справ України від України від 21.11.2022 №71/17-532/2-19277; актом про проведення службового розслідування від 17.03.2015, проведеного командуванням Військово-Морських Сил Збройних Сил України; директивою від 06.05.2014 №Д-1 «Про особливості проходження військової служби військовослужбовцями Збройних сил України, пов`язані з тимчасовою окупацією території України» та іншими матеріалами кримінального провадження в сукупності.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини «Мюррей проти Сполученого Королівства» 14310/88, 28 жовтня 1994 р. наголошено « … Метою допитів під час тримання під вартою відповідно до пункту (с) частини 1 статті 5 … є сприяння кримінальному розслідуванню шляхом підтвердження чи розвіювання конкретної підозри, яка послужила причиною арешту. Тому факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

З урахуванням викладеного, слідчий суддя приходить до переконання, що докази надані стороною обвинувачення доводять обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень такого ступеню тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

З Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 176 КПК України запобіжним заходом є тримання під вартою.

Відповідно до положень ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, зазначеним у ст. 177 КПК України.

Згідно з ч. 6 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Водночас, відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи.

У відповідності до положень ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Як передбачено ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності підстав, зазначених статтею 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, які зазначені статтею 178 КПК України.

Аналізуючи матеріали кримінального провадження суд приходить до висновку щодо наявності наступних ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, усвідомлюючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення і передбачене покарання за його вчинення ОСОБА_5 може ухилятись від явки до органу досудового розслідування, прокурора, слідчого судді та переховуватись від органів досудового розслідування та суду, чим буде перешкоджати встановленню істини по справі.

Крім того, наявний ризик, передбачений п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, підозрюваний може знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, які стосуються протиправної діяльності ОСОБА_5 з метою подальшого визнання їх речовими доказами та проведення судових експертиз.

Крім того, встановлено наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України а саме: підозрювана може з метою приховання своєї злочинної діяльності вчинити інше кримінальне правопорушення, зокрема, з урахуванням того, що ОСОБА_5 проходила службу в зс рф, відповідно підтримує агресивні дії рф щодо України, може вчинити кримінальні правопорушення проти миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку.

Слідчий суддя приходить до переконання про доведення прокурором існування ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі до дванадцяти років, тому може переховуючись від органу досудового розслідування та суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності.

При вирішенні заявленого клопотання, слідчий суддя також враховує дані про особу ОСОБА_5 , тяжкість кримінального правопорушення, у вчинені якого вона обґрунтовано підозрюється.

Також слідчий суддя виходить з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює ЄСПЛ, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства. Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним у п.35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції».

Враховуючи вище зазначені обставини, слідчий суддя вважає, що саме такий вид запобіжного заходу як тримання під вартою забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Відповідно до абзацу 8 ч. 4 ст. 183 Під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України. Враховуючи те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 111, відсутні підстави для визначення розміру застави.

Керуючись ст.ст. 176-178, 182-183, 193, 194, 196, 309,395 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Клопотання старшого слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Миколаєві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_3 - задовольнити.

Обрати відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Бережки Дубровицького р-ну, Рівненської обл., громадянки України, українки, з вищою освітою, раніше не судимої, заміжньої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_3 , підозрюваної у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 111, ч. 1 ст. 408 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Після затримання ОСОБА_5 не пізніше як через сорок вісім годин з часу доставки до місця кримінального провадження, доставити до слідчого судді, суду для розгляду за її участю питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його заміну на більш м`який.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду, протягом 5 днів з дня її оголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Повний текст ухвали оголошено 07.08.2023 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1