КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2023 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретарів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 на вирок Святошинського районного суду м. Києва від 27 жовтня 2020 року щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 , -

в с т а н о в и л а :

Вироком Святошинського районного суду м. Києва від 27 жовтня 2020 року

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, і призначено покарання у виді 6 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому на праві власності майна.

Згідно з вироком суду ОСОБА_6 у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці за невстановлених досудовим розслідуванням обставини вирішив незаконно придбати наркотичні засоби з метою подальшого збуту. Реалізуючи свій злочинний намір, направлений на незаконний збут наркотичних засобів, обіг яких обмежено, ОСОБА_6 у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці за невстановленими обставинами отримував від невстановленою досудовим розслідуванням особи наркотичні засоби, які в подальшому, шляхом зважування та фасування у поліетиленові пакетики збував в місті Києві.

30 січня 2020 року, близько 14.00 години ОСОБА_6 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , був викритий працівниками поліції, яким добровільно видав 19 поліетиленових пакетиків із кристалоподібною речовиною світлого кольору, яка містить у своєму складі наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон (фенадон), масою 0,158 г та 9,923 г.

Метадон (фенадон), згідно з Постановою Кабінету Міністрів України від 06 травня 2000 року №770 «Про затвердження Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», «Список №1 Наркотичні засоби, обіг яких обмежено» в «Таблиці II» є наркотичним засобом.

В апеляційних скаргах захисник ОСОБА_7 і обвинувачений ОСОБА_6 просять вирок Святошинського районного суду м. Києва від 27 жовтня 2020 року змінити в частині кваліфікації дій ОСОБА_9 та призначеного покарання, визнати ОСОБА_6 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, і призначити ОСОБА_9 покарання у виді штрафу в розмірі 2000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

В обґрунтування апеляційних скарг захисник і обвинувачений посилаються на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та зазначають, що суд не надав належної оцінки обставинам злочину та показанням обвинуваченого, який у судовому засіданні пояснив, що придбав наркотичні засоби з метою власного вживання, що підтверджує та обставина, що він проходить лікування від наркозалежності. При цьому, доказів, що підтверджують мету збуту наркотичних засобів, матеріали провадження не містять.

Також апелянти вказують на те, що під час звернення до суду з останнім словом ОСОБА_6 просив суд відновити з`ясування обставин та дослідити медичну документацію, яка підтверджує його показання щодо наркозалежності, однак суд, в порушення ч. 4 ст. 365 КК України, не дав оцінки даним доказам, які є вагомими оскільки спростовують обвинувачення.

Окрім того, захисник зазначив, що наркотичні засоби були добровільно видані ОСОБА_6 , що знайшло своє відображення у протоколі огляду місця події від 30 січня 2020 року.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційні скарги, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги до задоволення не підлягають, виходячи з таких підстав.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах, встановлених судом, відповідає фактичним обставинам провадження та підтверджується наведеними у вироку доказами: даними протоколу огляду місця події від 30 січня 2020 року, з фототаблицею та відеозаписом до нього, висновком експерта КНДЕКЦ № 11-2/726 від 26 березня 2020 року,з ілюстративною таблицею до нього, висновком експерта КНДЕКЦ № 11-2/712 від 25 березня 2020 року, з ілюстративною таблицею до нього, даними протоколу огляду предметів від 31 січня 2020 року - електронних вагів та ложки, вилучених протоколом огляду місця події від 30 січня 2020 року.

Дії обвинуваченого ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 307 КК України кваліфіковані правильно.

Доводи апелянтів щодо відсутності у обвинуваченого ОСОБА_6 умислу на збут психотропних речовин є безпідставними.

Так, в судовому засіданні обвинувачений пояснював, що передавав своєму знайомому безоплатно невелику кількість наркотичних засобів.

Як убачається з протоколу огляду місця події, між тумбочками, біля квартири АДРЕСА_3 було вилучено 19 поліетиленових пакетів з пазовими замками з кристалоподібною речовиною світлого кольору; грошові кошти в сумі 595 гривень; електронні ваги та ложку фіолетового кольору, які ОСОБА_6 видав добровільно.

Окрім цього, під час проведення вказаної слідчої дії обвинувачений повідомив, що вилучені у нього 19 пакетиків наркотиків він фасував самостійно, зберігав для власного вживання, декілька разів передавав наркотичні засоби знайомим безоплатно.

Отже, про умисел обвинуваченого на збут наркотичних засобів свідчить як відповідна домовленість із особою, якій він передавав ці засоби, так й інші обставини, зокрема, великий або особливо великий їх розмір, спосіб упакування та розфасування, поведінка суб`єкта злочину, тощо.

Показання обвинуваченого про те, що 19 пакетиків з наркотичним засобом він зберігав для власного вживання, на думку колегії суддів, є не правдивими, оскільки такі показання суперечать, як показанням самого ОСОБА_6 про те, що він збував наркотичний засіб безоплатно знайомому, так і великий розмір наркотичного засобу, спосіб упакування та розфасування, а також наявність у обвинуваченого вагів для фасування, що свідчить про намір обвинуваченого збувати наркотичний засіб.

Посилання апелянтів на те, що під час звернення до суду з останнім словом ОСОБА_6 просив суд відновити з`ясування обставин та дослідити медичну документацію, яка підтверджує його показання щодо наркозалежності, однак суд, в порушення ч. 4 ст. 365 КК України, не дав оцінки даним доказам є безпідставними.

Так, суд дійсно не дослідив наданої обвинуваченим при виголошенні ним останнього слова довідки про те, що з 17 вересня 2020 року він проходить лікування від наркозалежності.

Відповідно до ч. 4 ст. 365 України якщо обвинувачений в останньому слові повідомить про нові обставини, які мають істотне значення для кримінального провадженнясуд за своєю ініціативою або за клопотанням учасників судового провадження відновлює з`ясування обставин, встановлених під час кримінального провадження, та перевірку їх доказами, після завершення яких відкриває судові дебати з приводу додатково досліджених обставин і надає останнє слово обвинуваченому.

У даному випадку суд не відновлював судового слідства для дослідження довідки про те, що ОСОБА_6 з 17 вересня 2020 року проходив лікування від наркозалежності, проте це не можна вважати істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, позаяк, як убачається з матеріалів провадження суд досліджував питання щодо наркозалежності обвинуваченого, який згідно з довідкою №426625 від 04 лютого 2020 року за даними облікової документації Київської міської наркологічної лікарні "Соціотерапія" під наркологічним диспансерно-динамічним наглядом не перебуває.

Колегія суддів вважає, що надана суду першої інстанції обвинуваченим довідка про те, що після вчинення кримінального правопорушення він проходив курс лікування від наркозалежності не може вплинути на висновок суду щодо мети збуту наркотичних засобів.

Та обставина, що особа є наркозалежною сама по собі не може свідчити про те, що наркотичні засоби зберігалися для власного вживання без мети збуту.

Обґрунтовуючи висновок про те, що ОСОБА_10 вчиняв незаконні дії з наркотичними засобами з метою збуту, суд у вироку послався на розмір наркотичних засобів, вилучених у обвинуваченого, їх упакування та розфасування (19 пакетиків, масою 10,081 г), а також на те, що згідно з поясненнями самого обвинуваченого він передавав безоплатно невелику кількість наркотичного засобу своєму знайомому.

Сукупність доказів, якими суд обґрунтував наявність у ОСОБА_6 мети збуту наркотичних засобів не спростовується показаннями обвинуваченого про те, що він такої мети не мав та довідкою про те, що після вчинення злочину він проходив курс лікування від наркоманії.

Отже, колегія суддів, вважаючи вирок Святошинського районного суду м. Києва від 27 жовтня 2020 року щодо ОСОБА_6 законним і обґрунтованим не вбачає підстав для його зміни, як про це прохають апелянти.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Вирок Святошинського районного суду м. Києва від 27 жовтня 2020 року щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, залишити без змін, а апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

С у д д і :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа №759/6689/20

Провадження №11-кп/824/510/2023

Головуючий у першій інстанції ОСОБА_11

Доповідач ОСОБА_1