Справа № 464/4088/23
пр.№ 1-кп/464/390/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.09.2023 м. Львів

Сихівський районний суд м. Львова

в складі: головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участі: прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000196 від 02.06.2023, про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Львова, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбачено ч. 1 ст. 309 КК України,

встановив:

ОСОБА_4 вчинив незаконне придбання та зберігання психотропних речовин без мети збуту.

Кримінальне правопорушення вчинено за наступних обставин.

ОСОБА_4 02.06.2023 о 12.10 год., перебуваючи неподалік будинку №32 на вул. Гн. Хоткевича у м. Львові, знайшов зіп-пакет із кристалоподібною речовиною білого кольору та у нього виник умисел на незаконне придбання та зберігання без мети збуту психотропної речовини, у зв`язку із чим, діючи умисно, в порушення вимог чинного законодавства, яке регулює обіг наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів, незаконно придбав (привласнив знайдене, а саме зіп-пакет з кристалоподібною речовиною білого кольору), з метою власного вживання, який поклав собі у праву кишеню штанів та зберігав її при собі без мети збуту.

В подальшому, 02.06.2023 близько 12.40 год. ОСОБА_4 , перебуваючи неподалік будинку №32 на вул. Гн. Хоткевича у м. Львові, незаконно зберігаючи при собі раніше знайдену (придбану) ним особливо небезпечну психотропну речовину, був зупинений працівниками Національної поліції України, де в останнього виявлено та в подальшому в ході огляду місця події вилучено один зіп-пакет з кристалоподібною речовиною білого кольору, в якому згідно з висновку експерта знаходилась психотропна речовина амфетамін, обіг якої обмежено, вагою 0,5935 грам, яку він незаконно зберігав без мети збуту.

Таким чином, органом досудового розслідування дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 1 ст. 309 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні повідомив, що повністю визнає вину у вчиненні кримінального правопорушення та вказав, що 02.06.2023 близько 12.00 год. повертався від масажиста та, проходячи через Сихівський парк, на дорозі знайшов зіп-пакет з наркотичною речовиною. Оглянувши вміст зіп-пакета, котрий був прозорим припустив, що речовина, яка в ньому міститься, це амфетамін, та вирішив його забрати для власного вживання без мети збуту, оскільки впродовж 6 років регулярно вживав наркотичні засоби, зокрема субітекс, котрий придбавав здебільшого через інтернет ресурси. Знайдене помістив у праву кишеню штанів. В подальшому, коли виходив з парку, його зупинили працівники поліції, яким він повідомив, що при ньому є зіп-пакет, в якому міститься заборонена речовина, та таку він добровільно їм віддав. Вказав, що востаннє давно вживав наркотичні засоби, а саме 26.05.2023, на даний момент шкодує про вчинене, щиро розкаюється, розуміє, що вчинив неправильно, йому дуже прикро та соромно за скоєне, просить суворо не карати. Із матеріалами кримінального провадження ознайомлений, жодні докази не оспорює, правильно розуміє обставини за яких його обвинувачено, з якими повністю погоджується та просив суд проводити скорочене судове слідство у справі.

Заслухавши думку учасників провадження, суд приходить до висновку, що клопотання сторони обвинувачення та сторони захисту про проведення скороченого судового слідства підлягає до задоволення, оскільки показання ОСОБА_4 узгоджуються між собою, не викликають сумнівів у правильності розуміння ним змісту та обставин вчинення інкримінованого злочину, добровільності та істинності його позиції.

За таких обставин, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд вважає недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які учасниками судового провадження не оспорюються. У суду відсутні сумніви у добровільності позиції обвинуваченого. Обвинуваченому роз`яснено, що у такому випадку він буде позбавленим права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку, а прийняте рішення про скорочений судовий розгляд свідчитиме про те, що обставини, які сторонами не оспорюються, будуть вважатися встановленими в судовому засіданні і суд буде це враховувати при постановленні вироку.

При цьому, за основу суд бере до уваги покази обвинуваченого, вважає такі належними, допустимими та достовірними, послідовними, котрі у взаємозв`язку доводять фактичні обставини вчинення незаконного придбання та зберігання психотропної речовини без мети збуту.

Кваліфікуючи дії ОСОБА_4 , суд враховує наступне.

Згідно з диспозицією ч.1 ст. 309 КК України суб`єкт кримінального правопорушення підлягає кримінальній відповідальності за незаконне придбання та зберігання психотропних речовин без мети збуту.

Статтею 1 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» передбачено, що психотропними речовинами є речовини природні чи синтетичні, препарати, природні матеріали, включені до Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів.

Відповідно до Таблиці ІІ списку №2 Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів Амфетамін віднесений до психотропних речовин, обіг яких обмежено.

Одночасно, згідно ст. 1 вищевказаного закону під обігом наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів розуміються види діяльності в тому числі з зберігання, придбання наркотичних засобів, психотропних речовин та прекурсорів наркотичних засобів і психотропних речовин, включених до Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, що дозволяються і контролюються згідно з цим Законом.

У роз`ясненнях, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про злочини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів» № 4 від 26.04.2002 під незаконним придбанням наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів чи прекурсорів необхідно вважати серед іншого і привласнення знайденого. Під незаконним зберіганням потрібно розуміти будь-які умисні дії, пов`язані з фактичним незаконним перебуванням наркотичних засобів, психотропних речовин їх аналогів чи прекурсорів у володінні винної особи.

За таких обставин, судом встановлено, що ОСОБА_4 , знайшовши зіп-пакет із кристалоподібною речовиною білого кольору, усвідомлюючи, що така є психотропною речовиною, обіг якої обмежено, переслідуючи злочинний умисел щодо незаконного обігу психотропних речовин заволодів нею для подальшого вживання, та, з метою переміщення до місця проживання, поклав у праву кишеню своїх штанів, тим самим вчинив незаконне придбання психотропної речовини без мети збуту, а також, утримуючи психотропну речовину при собі, володів такою з часу привласнення до моменту вилучення працівниками поліції, тим самим вчинив незаконне зберігання психотропної речовини без мети збуту.

Таким чином, суд дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфікує за ч. 1 ст. 309 КК України, оскільки він вчинив незаконне придбання та зберігання психотропних речовин без мети збуту.

У роз`ясненнях, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 №7 (зі змінами), зокрема в п.1, звертається увага на те, що суди при призначенні покарання мають суворо дотримуватися вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через них реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, а в п. 3 наголошується на тому, що, встановлюючи ступінь тяжкості злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його скоєння (зокрема форми вини, мотиву й мети, способу, стадії скоєння, кількості епізодів злочинної діяльності, характеру і ступеня тяжкості наслідків, що настали).

Обираючи покарання ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості кримінального правопорушення, особу винного, та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, за яким кваліфіковано дії обвинуваченого за ч. 1 ст. 309 КК України, є кримінальним проступком.

При вивченні особи обвинуваченого судом встановлено, що ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Львів (а.с. 58), зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , не одружений, не працює, на обліку у диспансері КНП ЛОР «ЛОМЦП та ТУ» та Львівському обласному клінічному психоневрологічному диспансері не перебуває (а.с.59-60), раніше несудимий (а.с.55), однак є таким, що притягується до кримінальної відповідальності за вчинення тяжкого злочину, оскільки на розгляді Сихівського районного суду м. Львова перебуває обвинувальний акт з даного приводу, скерований до суду 22.05.2023(а.с. 56-57).

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 згідно зі ст. 66 КК України, є визнання вини, щире каяття, сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , передбачених ст. 67 КК України, судом не встановлено.

При призначенні покарання, суд бере до уваги положення ст. 50 КК України, якою встановлено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, положення ст. 65 КК України, згідно з якою, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року (заява № 10249/03) зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним. При цьому, у справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

При визначенні виду покарання ОСОБА_4 , суд враховує, що він не працює, не навчається, вчинив проступок, хоча і вперше, однак у сфері незаконного обігу психотропних речовин, що належать до глобальних проблем сучасності і цьому явищу притаманний надзвичайно високий ступінь суспільної небезпеки, та будучи обвинуваченим у вчиненні тяжкого злочину, обвинувальний акт щодо якого скеровано до суду, хоч він наразі не вважається особою, що є винуватою за ч.4 ст. 185 КК України, однак, у час кримінального переслідування, коли обвинувачений мав би демонструвати принципову законослухняність та високий рівень поваги до правовідносин, що перебувають під особливою охороною держави, у відносно не великий проміжок часу після пред`явлення обвинувачення, вчинив умисне кримінальне правопорушення, що на переконання суду є обставинами, котрі не можуть характеризувати його з позитивної сторони, за відсутності позитивних характеристик за місцем проживання, у зв`язку із чим, на переконання суду покарання у виді штрафу та виправних робіт не може бути застосованим, оскільки обвинувачений офіційно не працевлаштований, доказів про отримання доходів суду не надав, а покарання у виді обмеження волі становитиме надмірний тягар для останнього, тому необхідним та виправданим є покарання у виді арешту.

При цьому, враховуючи ставлення ОСОБА_4 до вчиненого, зокрема визнання вини, щире каяття, характер його поведінки під час досудового розслідування, що добровільно видав психотропну речовину, давав визнавальні покази, що розцінюється стороною обвинувачення як активне сприяння у розкритті кримінального правопорушення, поведінку під час судового слідства, а також обставини, що такий до кримінальної відповідальності притягується вперше, не ухилявся від суду, суд приходить до переконання, що при альтернативності міри вказаного виду покарання необхідно призначити у мінімальній межі 1 місяць.

Саме таке покарання, на думку суду, дасть можливість обвинуваченому оцінити свої дії, стати на шлях виправлення, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, а також не буде становити «особистий надмірний тягар для особи», відповідатиме тяжкості злочину та справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_4 не обирався, клопотання з даного приводу не заявлялися.

Питання процесуальних витрат суд вирішує відповідно до ст. 124 КК України.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити на кого мають бути покладені процесуальні витрати і в якому розмірі.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що у справі понесені процесуальні витрати за проведення експертизи у зв`язку із залученням стороною обвинувачення експерта спеціалізованої державної установи.

Зокрема, 12.06.2023 експертом проведено експертизу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів №СЕ-19/114-23/10237-НЗПРАП, вартістю якої становить 1 912,00 грн.(а.с.50)

Таким чином, суд вважає за необхідне, враховуючи положення ч. 2 ст. 124 КПК України, стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати за залучення експерта.

Питання речових доказів слід вирішити згідно вимог ст. 100 КПК України.

Так, майно, що було предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з незаконним обігом, та/або вилучене з обігу, передається відповідним установам або знищується, майно, яке не має ніякої цінності і не може бути використане, знищується, а у разі необхідності - передається до криміналістичних колекцій експертних установ або заінтересованим особам на їх прохання.

При дослідженні речових доказів встановлено, що речовим доказом у кримінальному провадженні визнано зіп-пакет із вмістом кристалоподібної речовини невідомого походження білого кольору, який було поміщено в спецпакет НПУ PSP 1358853, що є психотропною речовиною - амфетаміном, обіг якої обмежено, вагою 0,5935 грам (а.с.48, 51-54)).

На підставі викладеного, ч.1 ст. 309, ст. ст. 50, 60, 65 КК України, керуючись, ст. ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд,

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винним у незаконному придбанні та незаконному зберіганні психотропної речовини без мети збуту, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, та призначити йому покарання у виді 1 (одного) місяця арешту.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати за залучення експерта у розмірі 1 912 (одна тисяча дев`ятсот дванадцять) гривень (одержувач: ГУК Львів/Львівська тг/24060300, код отримувача: 38008294, банк отримувача: Казначейство України (ел. адм. подат.), р/р UA0013933).

Речові докази у справі після набрання вироком законної сили:

зіп-пакет із вмістом кристалоподібної речовини білого кольору, який було поміщено в спецпакет НПУ PSP 1358853, що є психотропною речовиною - амфетаміном, обіг якої обмежено, вагою 0,5935 грам знищити.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирати.

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана до Львівського апеляційного суду через Сихівський районний суд м. Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 цього Кодексу.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. В разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно, після його проголошення, вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуюча ОСОБА_1