У Х В А Л А

Іменем України

25 серпня 2023 року

Деснянський районний суд м. Києва у складі слідчого судді ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , заявника ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , розглянувши у судовому засіданні в залі Деснянського районного суду м. Києва заяву ОСОБА_3 про відвід прокурора Деснянської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_5 в кримінальному провадженні № 0000692 від 07.07.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.384 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

22 серпня 2023 року заявник ОСОБА_3 звернувся із заявою про відвід прокурора Деснянської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0000692, обґрунтовуючи його тим, що існують інші обставини, які викликають у заявника обґрунтовані сумніви в неупередженості прокурора ОСОБА_5 , оскільки останній відмовляючи йому в задоволенні клопотання посилався у своєї постанові, не тільки на не існуючи факти, але і ввів в оману суд при розгляді його клопотання.

Під час розгляду клопотання заявник вказував, що він 21.07.2023 року звернувся із клопотанням до старшого групи прокурорів Деснянської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0000692, про надання прокурором письмових вказівок дізнавачу за вказаним кримінальним провадженням. 24.07.2023 року прокурором ОСОБА_5 йому було відмовлено в задоволенні клопотання, оскільки за вказаним кримінальним провадженням він має статус заявника. 08.08.2023 року під час розгляду його заяви про відвід прокурора ОСОБА_5 у справі №0000692, останній надав суду неправдиві відомості, а саме, що при винесенні ним постанови від 24.07.2023, існувала постанова дізнавача про відмову у визнанні його, як заявника за вказаним кримінальним провадженням, потерпілим. Вказані дії прокурора ОСОБА_5 свідчать про умисне обмеження його прав, як потерпілого за вказаним кримінальним провадженням, з метою затягування досудового розслідування кримінального провадження. Вказані обставини у сукупності викликають у нього обґрунтований сумнів в неупередженості прокурора ОСОБА_5 , що є підставою для відводу.

У судовому засіданні заявник підтримав зміст заяви, просив її задовольнити, посилаючись на підстави визначені у його письмової заяві.

Прокурор ОСОБА_4 , заперечуючи проти клопотання про відвід прокурора ОСОБА_5 , зазначив, що останній наразі знаходиться на лікарняному, тому не мав змоги з`явитися у судове засідання та дати пояснення. Вказував, що зі слів прокурора ОСОБА_5 йому відомо, що на момент винесення постанови 24.07.2023 року про відмову у задоволенні клопотання, дізнавач надавав йому постанову про відмову у визнанні заявника потерпілим.

Слідчий суддя, вислухавши думку сторін, дослідивши у судовому засіданні докази надані заявником, прийшов до висновку що клопотання заявника про відвід прокурора підлягає задоволенню за наступних підстав.

Статтею 77 КПК України передбачено вичерпний перелік підстав для відводу (самовідводу), зокрема прокурора.

Так, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 77 Кримінального процесуального кодексу України прокурор не має права брати участь у кримінальному провадженні якщо, зокрема, існують інші обставини, які викликають обґрунтовані сумніви в його неупередженості.

Як встановлено під час розгляду заяви, ВД Деснянського УП ГУНП у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000692 від 07.07.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.384 КК України, за заявою ОСОБА_3 .

Як вбачається із змісту постанови заступника керівника Деснянської окружної прокуратури міста Києва від 07.07.2023 року, у вказаному кримінальному провадженні №0000692, для здійснення повноважень прокурора призначено групу прокурорів у складі: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , який є старшим групи і якому доручено керування діями інших прокурорів.

21.07.2023 року ОСОБА_3 звернувся із клопотанням старшому групи прокурорів Деснянської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_5 про надання прокурором письмових вказівок дізнавачу Деснянського УП ГУНП у м. Києві - ОСОБА_6 по кримінальному провадженню №0000692.

За результатами розгляду вказаного клопотання, 24.07.2023 року прокурором ОСОБА_5 винесено постанову про відмову в задоволенні клопотання, яка вмотивована тим, що ОСОБА_3 за матеріалами вказаним кримінальним провадженням являється заявником.

Втім, лише 26.07.2023 року дізнавачем було відмовлено ОСОБА_3 у визнанні потерпілим в рамках кримінального провадження №0000692 від 07.07.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.384 КК України.

Однак, у судовому засіданні 08.08.2023 року при розгляді заяви ОСОБА_3 про відвід прокурора ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0000692, останній вказував, що на дату винесення постанови, а саме 24.07.2023 року він ознайомився із матеріалами вищезазначеного кримінального провадження, поспілкувався із дізнавачем, яка повідомила його про існування постанови про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у вказаному кримінальному провадженні та донесла вказану постанову.

Більш того, вважає, що постанова дізнавача від 26.07.2023 року про відмову у визнання його потерпілим у кримінальному провадженні №0000692, є необґрунтованою, невмотивованою, а відповідно незаконною, контроль за чим покладено на прокурора ОСОБА_5 . Більш того, вказана постанова щодо відмови у визнанні його потерпілим, 23.08.2023 року була скасована ухвалою суду.

Вказані обставини у сукупності свідчать на думку заявника в умисному обмеженні з боку прокурора ОСОБА_5 його прав як потерпілого та ведуть до затягування досудового розслідування і невиконанню завдань кримінального провадження, передбачених ст.2 КПК України, та викликають у нього обґрунтовані сумніви в неупередженості прокурора ОСОБА_5 , що є підставою для його відводу.

Статтею 3 Закону України «Про прокуратуру» встановлено, що неупередженість та об`єктивність є одними із засад діяльності прокуратури.

У відповідності до положень п.3 ч.1 ст.77 КПК України, однією з підстав відводу прокурора є існування обставин, які викликають обґрунтовані сумніви в його неупередженості.

За таких обставин, досліджуючи процесуальні гарантії неупередженості учасників кримінального провадження, а саме прокурора, можливо сформулювати через характеристику таких ознак, як: (а) незалежність; (б) безсторонність; (в) об`єктивність; (г) компетентність.

Неупередженість прокурора є необхідною умовою успішного виконання своїх конституційних функцій (ст. 121 Конституції України) та виконання своїх повноважень на досудовому розслідуванні й в судовому провадженні (ст. 36 КПК) для здійснення завдань кримінального провадження (ст. 2 КПК) та забезпечення законності (ст. 9 КПК). Значення неупередженого досудового розслідування варто оцінюється в контексті забезпечення реалізації права на справедливий розгляд (ст. 6 Європейської конвенції з прав людини).

Прокурор є одним з учасників кримінального провадження, та за частиною 1 статті 36 КПК, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові та інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення прокурора.

За частиною 2 статті 36 КПК прокурор виконує функцію нагляду за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням. Тобто, на прокурора покладається обов`язок організації процесу досудового розслідування, визначення його напрямів, координації проведення процесуальних дій, сприяння створенню умов для нормального функціонування слідчих, забезпечення дотримання під час кримінального провадження вимог законів України.

Здійснення об`єктивного розслідування прокурором є одним із основоположних міжнародних стандартів. Необ`єктивність, упереджене і дискримінаційне ставлення прокурора до учасників кримінального провадження і поєднання в одній особі різних процесуальних функцій є підставою для відводу (самовідводу) прокурора.

Під час розгляду заяви про відвід, з боку заявника доведено про існування обставин, які викликають обґрунтовані сумніви в неупередженості прокурора.

Суд зазначає, що враховуючи, що у сторони кримінального провадження виникла недовіра до прокурора, яка виражається в упередженості по справі, суд вважає, що не забезпечивши при цьому достатні гарантії для виключення будь-якого розумного сумніву з приводу безсторонності, неможливо досягти дієвості кримінального провадження, тому заява про відвід прокурора підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 77,80, 81,309, 376 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_3 про відвід прокурора Деснянської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_5 від участі в кримінальному провадженні № 0000692 від 07.07.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.384 КК України, задовольнити.

Відвести прокурора Деснянської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_5 від участі в кримінальному провадженні № 0000692 від 07.07.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.384 КК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1