Справа № 728/921/21 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/57/23
Категорія - п. 13 ч.2 ст.115 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 травня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5

за участю:

прокурора - ОСОБА_6

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в порядку апеляційного розгляду кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000613 від 31.12.2020 року, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 02 березня 2022 року по обвинуваченню:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Митченки Бахмацького району Чернігівської області, громадянина України, не працюючого, не одруженого, проживає однією сім`єю з жінкою без шлюбу, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 ,

раніше судимого Київським міським судом 06.09.1999 за п. «з» ст.93, ч.2 ст.140, ст.42 КК України 1960 р. до 15 років позбавлення волі, -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 13 ч.2 ст. 115 КК України.

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України і призначено йому покарання у виді довічного позбавлення волі.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили залишено ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою.

Зараховано у строк відбування покарання строк затримання та перебування під вартою і початок строку відбування покарання ухвалено обчислювати з моменту затримання, - з 01 січня 2021 року.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави 56 919 (п`ятдесят шість тисяч дев`ятсот дев`ятнадцять) грн. 61коп витрат на залучення експерта.

Скасовано арешти, накладені: ухвалами слідчого судді від 05 січня 2021 року, від 04 січня 2021 року, від 05 січня 2021 року, 04 січня 2021 року.

Питання про долю речових доказів і документів було вирішено у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

При розгляді кримінального провадження судом першої інстанції встановлено, що 30 грудня 2020 року близько 19-00 години ОСОБА_8 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, у будинку за адресою: АДРЕСА_2 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, під час сварки, маючи умисел на умисне вбивство, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки у вигляді смерті потерпілої та бажаючи їх настання, завдав не менше 5-6 поранень предметом довжиною та шириною леза, достатньою для проникнення в грудну порожнину ОСОБА_9 , в результаті чого спричинив останній тілесні ушкодження у вигляді відкритої проникаючої різаної рани грудної клітки, шиї та передньої поверхні грудної клітки з права та частково в проекції правого плечового суглобу (по передній його поверхні), з проникненням у порожнину грудної клітки, а також травматизації (повного пересічення) трахеї та судинно-нервового пучка з права, які відносно живої особи мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень та перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті ОСОБА_9 , яка настала від гострої крововтрати.

Своїми діями, які виразились в умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині, вчинене особою, яка раніше вчинила умисне вбивство, ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України.

В поданій апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просить скасувати вирок Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 02 березня 2022 року, як незаконний та такий, що постановлений без виклику особи в судове засідання. Переконаний, що обвинувачення ґрунтувалось на припущеннях, оскільки не досліджувались обставини кримінального правопорушення, що могло б забезпечити прийняття законних та неупереджених рішень. Звертає увагу апеляційного суду, що в період збройної агресії РФ, а саме з 24.02.2022 року по 16.05.2022 року жодного разу не був доставлений до суду першої інстанції для безпосередньої участі в судових засідання, що є істотним порушенням вимог КПК, та, як наслідок, тримається в камері довічного утримання по незаконному вироку (Том №3, а.п.183).

Апеляційна скарга обвинуваченого в Томі №3, на а.п. 216 за своїми вимогами та доводами є аналогічною попередній скарзі. Окрім цього, апелянт наголошує, що вирок суду вручений йому 17.05.2022р.

В скарзі на а.п. 230, Том №3, ОСОБА_8 звертає увагу на те, що починаючи з 09.03.2022 року утримується в СІЗО незаконно.

В додатку до апеляційної скарги, Том №3, а.п. 235-238, вказуючи про незаконність вироку суду, обвинувачений ОСОБА_8 зазначає про наступні порушення, як підстави для закриття кримінального провадження відносно нього:

- судове рішення, в порушення ст.ст. 370, 373 ч.3 КПК України, обґрунтоване припущеннями та недопустимими доказами;

- органами держави не перевірене алібі обвинуваченого;

- показанні свідків не містять точно часу щодо обставин, що на переконання апелянта, свідчить про припущення, якими і обґрунтоване постановлене рішення;

- посилаючись на ряд нормативних актів, в тому числі і міжнародних, наголошує на презумпції невинуватості, чому не було приділено належної уваги;

- вважає, що заявник ( ОСОБА_8 ) був навмисно викрадений, закатований та пограбований працівниками поліції, карного розшуку та прокуратури, а отриманні ними грошові кошти в незаконний спосіб і були підставою для фабрикування доказів у справі, в той час як конфіскація ключів до будинку обвинуваченого дала можливість працівникам поліції на нести на його особисті речі речовину бурого кольору, яка відповідно до експертизи є кров`ю потерпілої ОСОБА_9 ;

- судом не взято до уваги, що мобільний телефон потерпілої зник, при цьому телефонна розмова з ОСОБА_10 , яку мала потерпіла ОСОБА_11 близько 17 години вказує, що в цей час вона ще була живою. При цьому починаючи фактично з 18:40 години обвинувачений після телефонного дзвінка перебував разом зі свідком ОСОБА_12 , що також може бути перевірено трафіком телефонних дзвінків та може свідчить на користь апелянта; в той же час зазначає про відсутність у вироку часу смерті потерпілої, що суперечить Постанові Пленуму ВСУ від 29.06.1990 року №5, п.15;

- підкреслює, що фактичне затримання особи було проведено 01.01.2021 року, хоча протокол затримання складений 02.01.2021 року;

- ухвалення вироку 02.03.2022 року за відсутності обвинуваченого, який перебував у СІЗО міста, яке було окуповане, свідчить про його фальсифікацію.

- звертає увагу, що отриманий обвинуваченим вирок не містив підписів суддів, проте був завірений головуючим суддею з відміткою про набрання ним чинності;

Адресоване апеляційному суду клопотання (Том №3, а.п. 239) містить вимогу про витребування трафіку руху мобільного телефону, що належить обвинуваченому.

В томі №3, на а.п.254, 256-261 містяться заяви та скарги адресовані суду першої інстанції, в тому числі і про перегляд вироку за нововиявленими обставинами.

На а.п. 263, 264, 265-266 в Томі №3, містяться доповнення до апеляційної скарги з вимогами про витребування трафіку руху мобільного терміналу, довідки про рух коштів на банківських картах та запит щодо мобільного зв`язку абонента. Крім того, в доповненнях, що, зокрема, адресовані і голові, і заступнику апеляційного суду, стоїть вимога про витребування трафіку руху мобільного терміналу обвинуваченого та ряду свідків, а також перевірка фактів незаконного затримання обвинуваченого (тоді-підозрюваного) і грабежу його коштів.

В Томі №4, на а.п. 2 міститься заява обвинуваченого ОСОБА_8 , подана ним як потерпілим, на підставі ст. 55 КПК України, щодо завдання йому моральної, фізичної та майнової шкоди службовими особами у кримінальному провадженні; на незаконне і необґрунтоване затримання; на незаконне тримання, нічні допити з фізичним та психологічним тиском, погрозами, незаконним заволодінням його грошовими коштами, внаслідок чого оговорив себе у вчиненні правопорушення.

В додатку до апеляційної скарги на а.п. 5 Том №4 акцентується увага на незаконному утриманні під вартою, оскільки, як зазначає автор скарги строк тримання закінчився 09.03.2022 року.

На а.п. 7 Том №4 доводи зводяться до тих, які вже були зазначені в попередніх доповненнях до апеляційної скарги.

В скарзі від 08.06.2022 року доводи є аналогічними попереднім та ставиться питання про закриття кримінального провадження.

В скарзі від 13.06.2022 року апелянт вказує заперечує свою причетність до вчиненого злочину посилаючись на докази матеріалів провадження. В заяві додатку до скарги просить порушити кримінальне провадження щодо працівників поліції, які на переконання обвинуваченого, незаконно його затримали.

На цю апеляційну скаргу прокурором у кримінальному провадженні подано заперечення, в яких йде мова про законність, обґрунтованість і вмотивованість оскаржуваного вироку і прокурор просить залишити цей вирок без змін.

Апеляційний суд переглянув оскаржуваний вирок, безпосередньо дослідивши докази у цій справі і дійшов висновку, що апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає задоволенню з таких підстав.

Щодо порушення процедури і порядку проголошення судового рішення, вручення його копії обвинуваченому, апеляційний суд вказує на таке.

З журналу судового засідання вбачається, що 23 лютого 2022 р. місцевий суд провів судові дебати, надав обвинуваченому останнє слово та видалився до нарадчої кімнати для ухвалення судового рішення, яке запланував проголосити 25 лютого 2022 р. З 24 лютого 2022 р. розпочалась агресія російської федерації проти України, станом на 25 лютого 2022 р. частина території Чернігівської області була окупована і конвоювання обвинувачених не здійснювалось. Тим не менш, 2 березня 2022 р. місцевий суд проголосив вирок і вжив заходів для вручення його копії ОСОБА_13 . З довідки Чернігівського СІЗО, копія вироку була вручена ОСОБА_8 17.05.2022 р. (т.3 а.с. 198), що прямо обумовлене військовим станом та бойовими діями в області і не являється порушенням закону, яке б потягло за собою скасування вироку. У зв`язку з цим, строк на подачу апеляційної скарги обвинуваченим апеляційним судом вважається не пропущеним. З метою забезпечення ОСОБА_8 права на захист, апеляційним судом було організовано ознайомлення ОСОБА_8 з матеріалами кримінального провадження, а також йому судом неодноразово призначались адвокати.

Проаналізувавши докази, колегія суддів апеляційного суду переконалась, що усі вони в своїй сукупності та кожен окремо викривають ОСОБА_14 в інкримінованому йому злочині, а докази сторони захисту не свідчать про невинуватість ОСОБА_8 .

Так, потерпіла ОСОБА_15 в судовому засіданні показала, що після смерті її матері ОСОБА_9 вона (потерпіла) брала участь в слідчих діях з участю ОСОБА_8 і останній визнавав свою пряму причетність до убивства ОСОБА_9 . Потерпіла у своїх заявах просила розглянути справу в апеляційному суді в її відсутність.

З протоколу огляду місця події від 31.12.2020 р. вбачається, що при огляді житлового приміщення будинку, в якому мешкала ОСОБА_9 , було виявлено її труп, який знаходився в напівсидячому положенні на стільці і пізніше переміщений на підлогу для огляду. Вхідні двері на момент огляду не були зачинені на замки, обстановка в будинку не порушена. До протоколу огляду додана фототаблиця (т.2 а.с. 79-88)

З протоколу огляду трупа ОСОБА_9 від 01.01.2021 р. вбачається, що на трупі одягнута теплий зимовий одяг та при огляді його виявлено тілесні ушкодження (т.2 а.с.89).

З висновку судово-медичної експертизи № 02 від 01.01.2021 р. - 24.02.2021 р вбачається, що смерть ОСОБА_9 настала унаслідок заподіяння їй тілесних ушкоджень у вигляді сполученої травми із залученням кількох ділянок тіла: відкритої проникаючої рани грудної клітки, шиї та передньої поверхні грудної клітки, з проникненням в порожнину грудної клітки а також повного перерізання трахеї та судинно-нервового пучка з права. Всі ці тілесні ушкодження є комплексом дії одного травмуючого чинника. Весь комплекс тілесних ушкоджень в сукупності має ознаки тяжких тілесних ушкоджень, що перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті. (т.2 а.с. 139-148).

2 січня 2021 р. в селі Митченки Ніжинського району з ОСОБА_8 було проведено слідчий експеримент. Під час слідчого експерименту, який проводився з участю адвоката, прокурора, понятих, ОСОБА_8 показав, що 30.12.2020 р. він після спілкування з ОСОБА_9 зайшов до неї в будинок, де між ними виник конфлікт, в ході якого він ( ОСОБА_8 ) заподіяв один удар ножем ОСОБА_9 а потім, перелякавшись наслідків своїх дій, з місця пригоди втік, ніж викинув по дорозі.

Колегія суддів, безпосередньо дослідивши цей доказ в судовому засіданні, в тому числі відеозапис до нього, констатує, що ОСОБА_8 на місці правильно показав будинок, де проживала ОСОБА_9 , всередині приміщення будинку він добре орієнтувався, правильно показав місце, де сиділа ОСОБА_9 і на якому було знайдено її труп. При цьому пояснив, що тілесні ушкодження ОСОБА_9 він заподіяв саме на цьому місці. ОСОБА_8 на манекені правильно показав місце на тілі загиблої, куди саме він наніс удар і пояснив, що удар він наніс один раз. Локалізація удару, нанесеного ОСОБА_9 повністю співпадає з висновком судово-медичної експертизи. Після цього місце пригоди він покинув, ніж забрав з собою, викинув його на вулиці в місце, яке точно показати не зміг. Потім у себе вдома переодягнувся в інший одяг та з села Митченки виїхав.

Даючи оцінку цьому доказу, колегія суддів вважає його належним і допустимим, який підставно покладений в обґрунтування вироку. Зокрема, зовнішній вигляд, поведінка та пояснення ОСОБА_8 прямо вказують, що він давав свої пояснення вільно, без будь-якого примусу на нього, розкаювався у вчиненому та неодноразово повторював, що наміру вбивати ОСОБА_9 він не мав. Було видно, що ОСОБА_16 добре орієнтується в будинку ОСОБА_9 і поводить себе цілком вільно. При проведенні слідчої дії були присутні захисник і прокурор як гарант забезпечення законності. Ніяких скарг на погане поводження їм а також іншим особам ОСОБА_8 не виказував. Пояснював причини свого вчинку та розкаювався в ньому. (т.2 а.с. 127-128). Колегія суддів, беручи до уваги, що обвинувачений правильно показав деталі скоєння злочину, які крім нього ніхто не міг знати, сам безпосередньо скоїв цей злочин, а обставини його скоєння, правильно повідомлені при проведенні слідчого експерименту, могли бути відомі тільки ОСОБА_8 і більше нікому.

З протоколу обшуку будинку, в якому мешкав ОСОБА_8 від 02.01.2021 р. та відеозапису до нього, вбачається, що при проведенні огляду були вилучені чоловіча зимова куртка, чоловічі зимові штани, шапка та інші предмети, в подальшому визнані речовими доказами - ножі, сокира та ін.. (т.2 а.с. 124). Даючи оцінку цьому доказу, колегія суддів вважає його належним і допустимим доказом. Обшук проводився в присутності понятих, прокурора та сільського старости, що унеможливлювало фальсифікацію або підкидання якихось доказів сторонніми особами. Весь процес обшуку безперервно фіксувався на відеокамеру. Слідчим було роз`яснено учасникам слідчої дії їхні права і обов`язки. Після цього учасники обшуку організовано зайшли в будинок, де мешкав ОСОБА_8 . Двері в будинок були незамкнені, але зачинені. Усі предмети, вилучені під час обшуку, були зафіксовані на відео зйомку та ретельно запаковані, а упаковка, як це видно з матеріалів провадження, підписана усіма учасниками слідчої дії. Твердження сторони захисту, що на відеозапису не видно, як речові докази виносяться з місця обшуку, не заслуговують на увагу, оскільки це вже не являється процесуальною дією і не обов`язково повинно фіксуватись на відеозйомку, а вилучені предмети були об`єктами експертних досліджень і описані експертами.

Даючи оцінку двом описаним вище процесуальним діям, колегія суддів вважає, що той факт, що при проведенні обшуку було вилучено предмети верхнього одягу ОСОБА_8 , на яких в послідуючому знайдено кров потерпілої ОСОБА_9 , беззаперечно свідчить про винуватість ОСОБА_8 в інкримінованому злочині. Зокрема, предмети одягу при обшуку в будинку ОСОБА_8 були вилучені ще до того, як ОСОБА_8 зробив зізнання на слідчому експерименті, що після убивства він перевдягався вдома і залишив там свій верхній одяг, про що ніхто не міг знати.

Відсутність ОСОБА_8 при проведенні обшуку не являється процесуальним порушенням, яке тягне цей доказ недопустимим. Залучати підозрюваного на обшук чи ні є процесуальним правом слідчого і цій обставині місцевий суд дав належної оцінки у вироку. В будь-якому випадку результати обшуку не залежали від присутності чи відсутності та підозрюваного.

З висновку судової молекулярно-генетичної експертизи № СЕ-19-21/5273-БД від 23.04.2021 р., вбачається, що експертом було досліджено усі предмети одягу, вилучені в помешканні ОСОБА_8 . При цьому на частині цих предметів: зимовій куртці, зимових штанах та зимовій шапці було виявлено кров людини, яка походить від загиблої ОСОБА_9 (т.2 а.с. 212-218). На думку колегії суддів, цей висновок повністю узгоджується з попередніми доказами і викриває ОСОБА_8 в інкримінованому йому злочині.

Свідок ОСОБА_17 в суді першої інстанції повідомив, що саме до нього увечері 30.12.2020 р. до нього звернувся ОСОБА_8 і попросив відвезти його на вокзал в Конотоп, на що цей свідок відмовився. В послідуючих телефонних розмовах з ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 він повідомив йому, що ОСОБА_9 померла, на що ОСОБА_8 висловив припущення, що вона зловживала спиртними напоями.

Свідок ОСОБА_18 суду першої інстанції показав, що є співробітником поліції і 01.01.2021 р. виїжджав у м. Рівне для того, щоб доставити ОСОБА_8 в Чернігівську область. При першій зустрічі з ОСОБА_16 , останній одразу ж сказав, що до убивства ОСОБА_9 він не причетний.

Даючи оцінку показанням цього свідка, колегія суддів вважає, що вони прямо викривають ОСОБА_8 у скоєному злочині. Зокрема, з показань свідка ОСОБА_17 вбачається, що повідомляючи ОСОБА_8 про смерть ОСОБА_9 , він не повідомив йому про причину цієї смерті. У той же час ОСОБА_8 при першому спілкуванні з поліцейським одразу ж заявив, що непричетний до її убивства. Тобто, він повідомив про подію (убивство), про яку на момент від`їзду його з с. Митченки ще ніхто не знав, а відповідно він і є людиною, яка позбавила ОСОБА_9 життя.

Допитані в суді першої інстанції свідки - співробітники поліції ОСОБА_19 та ОСОБА_20 показали, що в м. Рівному вони запросили ОСОБА_8 прослідувати з ними в с. Митченки. На що він погодився. ніяких слідчих дій та незаконних методів під час слідування з їхньої сторони не було.

Свідок ОСОБА_21 в судовому засіданні місцевого суду показала, що як слідчий поліції вона робила обшук за місцем мешкання ОСОБА_8 . Двері в будинок були незамкнені, але плотно зачинені.

Місцевий суд у вироку вказав на дату, з якої слід рахувати покарання - 1 січня 2021 р., вважаючи, що саме в цей день ОСОБА_16 був затриманий поліцейськими. Сам факт затримання його в процесуальному порядку (з оформленням протоколу зтримання) в матеріалах справи визначений з 2 січня 2021 р. Дана обставина ніяким чином не впливає на законність отриманих в послідуючому доказів, оскільки 1 січня 2021 р. поліцейські діяли в умовах обмеженого часу та можливості уникнення ОСОБА_14 правосуддя. Тому їхнею задачею було доставити ОСОБА_8 в м. Бахмач, що й було ними зроблено. Організувати участь адвоката в цій дії неможливо, а слідчі дії поліцейськими під час перевезення ОСОБА_16 не проводились. З 2 січня 2021 р. ОСОБА_8 був наданий захисник. Усім цим обставинам надано відповідної оцінки у вироку суду.

З висновків судово-психіатричної експертизи № 106 від 02.03.2021 р. вбачається, що ОСОБА_8 на момент скоєння злочину і на теперішній час клінічних ознак психічного захворювання не виявляв і не виявляє на терперешній час, він був здатен усвідомлювати свої дії та керувати ними (т.3 а.с. 121)

Даючи оцінку цьому експертному висновку, колегія суддів відмічає, що під час експертного дослідження ОСОБА_8 визнавав себе винним в умисному убивстві, що й відображено в дослідницькій частині висновку.

З висновків судово-психіатричної експертизи № 107 від 02.03.2031 р. вбачається, що ОСОБА_8 не страждає на алкоголізм і протиалкогольне лікування йому не показане. (т.3 а.с. 126).

Органами досудового розслідування було досліджено місцезнаходження мобільного телефону, яким користувався ОСОБА_22 в 2020-21 р. і який було в нього вилучено та встановлено, що на момент скоєння злочину його телефон знаходився і працював в районі дії вишки мобільного зв`язку в с. Красне Ніжинського району, дія якої охоплює в тому числі і село Митченки. (т.2 а.с. 239) Даний доказ, на думку колегії суддів, спростовує твердження ОСОБА_8 про те, що станом на час скоєння злочину він в с. Митченки вже не перебував. Об`єктивність, належність і допустимість цього доказу підтверджується зокрема тим, що згідно роздруківки до трафіку телефонних з`єднань, телефон ОСОБА_22 з 00 год. 31 січня 2021 р. фіксувався в м. Конотопі, з 10 год. 43 хв. в м. Рівному, тобто там, де й було його знайдено працівниками поліції, а в подальшому - знову в с. Вертіївка Ніжинського району та м. Бахмачі, де з ОСОБА_8 проводились слідчі дії.

Оригінал цього документа - електронний документ - диск з записом з`єднань абонентів мобільного заявку, витребуваний в законний спосіб у оператора мобільного зв`язку, був безпосередньо досліджений в засіданні апеляційного суду.

Обвинуваченим на протязі всього судового розгляду заперечувались вказані вище обставини и наполягалось на повторному вилученні в операторів мобільного зв`язку інформації про з`єднання телефону ОСОБА_8 станом на 30-31 грудня 2020 р. Захисником обвинуваченого було заявлено клопотання про доручення такої інформації, на якій наполягав його підзахисний, яка, зі слів захисника була отримана ним від адвоката ОСОБА_23 в рамках іншого кримінального провадження.

Дослідивши надану стороною захисту інформацію про з`єднання телефону з № НОМЕР_1 , яким користувався ОСОБА_8 та його місцезнаходження, колегія суддів дійшла висновку, що ця інформація як в електронному так і друкованому вигляді не спростовує правильності пред`явленого обвинувачення, оскільки станом на 19 годину 30.12.2020 р. і пізніше цей телефон фіксувався в районі дії вишки мобільного зв`язку в с. Красне Ніжинського району, яка охоплює своїм зв`язком в тому числі і село Митченки.

Отже, усі досліджені місцевим і апеляційним судом докази, повністю і детально між собою узгоджуючись, викривають обвинуваченого в скоєнні інкримінованого йому діяння.

Колегія суддів не бачить підстав довіряти показанням ОСОБА_8 , оскільки протягом досудового розслідування і судового розгляду вони постійно змінювались - від визнання своєї вини до категоричного її заперечення.

Колегія суддів відхиляє як неправдиве твердження обвинуваченого про застосування до нього незаконних методів ведення слідства, оскільки вони, ці твердження, поступово з`являлись протягом досудового розслідування і судового розгляду, а кримінальне провадження, розпочате за заявою ОСОБА_8 , стосувалось незаконного вилучення у нього готівкових грошових коштів та банківських карток. При цьому колегія суддів наголошує, що готівкові грошові кошти та картхолдер із вмістом 8 банківських карток були вилучені у ОСОБА_8 і долучені до справи у якості речових доказів (т.3 а.с. 115), що прямо суперечить заявам обвинуваченого. І тому постійні заяви ОСОБА_8 про незаконність дій поліцейських явно спрямовані на відволікання уваги суду від розгляду його справи та штучного створення сумнівів своєї вини.

Посилання на не дослідження роботи мобільного телефону потерпілої та безапеляційні заяви про те, що на час смерті, зазначеної у справі, потерпіла ОСОБА_9 була живою, нічим не обґрунтовані, є голослівними, спрямовані на заплутування суду і судом відхиляються.

Безпідставним і явно безсовісним є твердження обвинуваченого про те, що з 24.02.2022 р. по середину травня 2022 р. він не доставлявся до суду і тому вирок щодо нього є незаконним. Починаючи з 24.02.2022 р. на території Чернігова і області точились жорстокі бої із застосуванням артилерії і авіації, тому вимога ОСОБА_8 є протиставленням своїх вимог вимогам і потребам суспільства в цілому.

Колегія суддів звертає увагу на поведінку обвинуваченого одразу після 19 години 30 грудня 2020 р. встановлено, що він терміново зібрався і виїхав з села, маючи намір потрапити до Республіки Польща, де його, за його ж словами, запрошували на роботу. Проте, даючи ці показання, ОСОБА_8 не врахував, що його поїздка мала місце напередодні Нового року, коли усі підприємства і установи в Європі не працюють і ніякої необхідності в терміновій поїздці у нього не могло бути. Тому його поведінка, на думку суддів апеляційного суду, фактично являється втечею з місця злочину з метою зникнути за кордоном України і підтверджує винуватість ОСОБА_8 в інкримінованих йому діях.

Беручи до увагу локалізацію тілесних ушкоджень, заподіяних потерпілій ОСОБА_9 , глибину раневого каналу, колегія суддів вважає, що дії обвинуваченого були спрямовані якраз на позбавлення потерпілої життя і кваліфікація дій обвинуваченого за п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України є вірною за ознакою вчинення цього злочину особою, яка раніше вчинила умисне вбивство.

Щодо обґрунтованості призначення покарання, то колегія суддів апеляційного суду звертає увагу на таке. ОСОБА_8 протягом свого життя вже засуджувався за умисне убивство при обтяжуючих обставинах і відбув показання в 15 років позбавлення волі (т.3 а.с. 43-51). Загалом він провів в місцях позбавлення волі 25 років за скоєння різних злочинів. Попри це, він знову скоїв особливо небезпечний злочин, позбавивши людину найціннішого - її життя, яке визнається в Україні найвищою соціальною цінністю. Тому, незважаючи на позитивні характеристики з місця роботи, місцевий суд цілком обґрунтовано призначив ОСОБА_8 покарання у виді довічного позбавлення волі і з таким рішенням погоджується колегія суддів апеляційного суду.

Порушень кримінального процесуального закону, яке було б безумовною підставою для скасування оскаржуваного вироку, в ході апеляційного розгляду справи не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 02 березня 2022 року по обвинуваченню ОСОБА_8 за п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України залишити без змін.

Ухвала вступає в законну силу негайно після проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду протягом одного місяця з моменту проголошення, а засудженим під вартою - в той же строк з моменту отримання копії даної ухвали.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4