Провадження № 1-кп/582/54/23
Справа № 582/297/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 червня 2023 року

Недригайлівський районний суд Сумської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

із участю прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

особи, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру, ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Недригайлів клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000015 від 06 лютого 2023 року стосовно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Зелене Недригайлівського району Сумської області, українця, громадянина України, несудимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за фактом вчинення суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч. 2 ст. 125, ч. 1 ст. 126 КК України,

В С Т А Н О В И В:

20 березня 2023 року на розгляд до суду надійшло клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру в кримінальному провадженні №0000015 відносно ОСОБА_7 .

Ухвалою від 23 березня 2023 року призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою від 24 березня 2023 року призначено судовий розгляд клопотання.

Зі змісту цього клопотання вбачається, що 28.12.2022 близько 00 години 20 хвилин, знаходячись в будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , на ґрунті раптово виниклого конфлікту із дружиною ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , лівою рукою схопив потерпілу за комір кофти, а долонею правої руки наніс один удар в область лівої щоки ОСОБА_4 , чим завдав фізичного болю, не спричинивши тілесні ушкодження.

Крім того, 04.02.2023 близько 11 години 40 хвилин, ОСОБА_7 , перебуваючи за місцем проживання у будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , зі своїм сином ОСОБА_5 , під час словесного конфлікту на побутовому грунті, схопив скляну пляшку з горілкою «Хортиця», ємкістю 0,7 л, яку тримав у руці ОСОБА_5 та наніс йому один удар по голові в область скроневої ділянки справа, чим спричинив тілесне ушкодження у вигляді рани та гематоми. Після цього ОСОБА_5 намагався відійти від батька, але останній тримаючи його за руки, вкусив його за ліву руку в області передпліччя, чим спричинив тілесні ушкодження у вигляді рани та садна. Також ОСОБА_7 наніс кулаком один удар в лобну ділянку голови ОСОБА_5 , чим спричинив тілесні ушкодження у вигляді садна та гематоми.

Завдані тілесні ушкодження ОСОБА_5 згідно із висновком судово - медичного експерта №88 від 02.03.2023 відповідно до пункту 2.3.2.а та 2.3.3 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, оскільки для загоєння рани необхідно термін понад 6 днів, але менше 21 дня.

Такі дії ОСОБА_7 кваліфіковані як вчинення суспільно небезпечних діянь, які підпадають під ознаки кримінальних проступків, що передбачені ч. 2 ст. 125, ч. 1 ст. 126 КК України.

Згідно з висновком судово-психіатричного експерта №107 від 13.03.2023 ОСОБА_7 страждає хронічним психічним захворюванням у вигляді шизофренії, параноїдна форма, епізодичний перебіг з наростаючим дефектом F20.01. На момент вчинення суспільно небезпечних діянь, які підпадають під ознаки кримінальних проступків, що передбачені ч. 2 ст. 125, ч. 1 ст. 126 КК України, страждав хронічним психічним захворюванням у вигляді шизофренії, параноїдна форма, епізодичний перебіг з наростаючим дефектом, не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними.

На цей час ОСОБА_7 страждає хронічним психічним захворюванням у вигляді шизофренії, параноїдна форма, епізодичний перебіг з наростаючим дефектом, не може усвідомлювати свої дії та керувати ними. За своїм психічним станом ОСОБА_7 потребує застосування до нього примусових заходів медичного характеру, рекомендована госпіталізація до психіатричного закладу зі звичайним наглядом.

У судовому засіданні прокурор підтримав вимоги за клопотанням, просив застосувати щодо ОСОБА_7 примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу зі звичайним наглядом.

ОСОБА_7 у судовому засіданні проти задоволення клопотання не заперечував, від надання пояснень відмовився.

Захисник ОСОБА_7 , адвокат ОСОБА_6 заперечував проти застосування до ОСОБА_7 примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу зі звичайним наглядом.

Потерпілі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 клопотання підтримали, також пояснили що ОСОБА_7 давно страждає на психічну хворобу, під час загострень вчиняє насильницькі дії щодо членів сім`ї, що викликає у потерпілих страх за своє життя і здоров`я.

Так потерпіла ОСОБА_4 пояснила, що обвинувачений її чоловік, у шлюбі з 1999 року, з обвинуваченим у них двоє дітей, один з яких потерпілий ОСОБА_5 . Перші проблеми з агресією у ОСОБА_7 проявилися в 2013 році, коли захворів батько обвинуваченого. Чергове загострення відбулося в 2017 році, після того як він поїхав на заробітки в м.Київ. Чоловік став агресивний, неодноразово бив її дітей, після чого неодноразово лікувався в психіатричній лікарні. Вона намагалася покинути його,переховувалась, однак ОСОБА_7 , її знаходив. Ввечері 28.12.2022 вона прийшла до дому, повечеряли сім`єю. Поки вона сиділа та писала звіт, чоловік бігав по будинку, з кимось розмовляв. Потім підійшов до неї, вхопив за кофту біля горла та говорив якісь нісенітниці, потім вдарив по обличчю рукою, по щоці. Тоді наче йому хтось сказав «брось її, не займай її», і він її відпустив і вибіг з кімнати. Потерпіла вхопила телефон та подзвонила в поліцію, поліцейські подзвонили в психіатричну лікарню, а потерпілій сказали заховатися від ОСОБА_7 . Вона вибігла на вулицю та очікувала там поліцію та швидку.

Також щодо подій 04 лютого 2023 року, пояснила, що в цей день був день народження сина ОСОБА_5 , потерпілого у справі. ОСОБА_7 вночі не давав нікому спати, а потім поїхав кудись машиною. Потерпіла сказала сину іти до сусідки, а сама перед роботою зайшла до сусідки та попередила, що до неї може прийти син ОСОБА_5 . Протягом дня намагалася передзвонити до сина, але її телефон не працював. Передзвонив син, сказав все «нормально, я у сусідки». Потім подзвонила сусідка та сказала, що син прийшов побитий, з голови тече кров, пошкоджена рука. Потерпіла побігла до сусідки, де побачила у сина ушкодження на голові та руці, викликала швидку. Потім пішла додому, де побачила чоловіка, який сидів біля грубки та палив у печі фотографії. Коли приїхала швидка, вони оглянули сина та сказали, що треба їхати в лікарню. Тоді вони всі поїхали в Ромни в лікарню. Чоловіка поклали в психіатричну лікарню, де він пробув 18 днів.

Клопотання про застосування до ОСОБА_7 примусових заходів медичного характеру підтримує та просить його задовольнити.

Потерпілий ОСОБА_5 пояснив, що 04.02.2023 до спальні, де він спав прийшов батько і почав його грубо будити, вони почали конфліктувати і батько пішов геть. Приблизно в о пів на дванадцяту потерпілий прокинувся та пішов на кухню снідати. Підійшов до холодильника, щоб подивитися що поїсти. На кухні був батько та продовжив його ображати, а потім батько встав і рушив на нього, а потерпілий злякався, ухопив пляшку з горілкою, яку як захист та тримав в руках. Батько вихопив у нього з рук пляшку та вдарив потерпілого по голові, від чого пішла кров. Потім батько затиснув його у кутку, при цьому потерпілий упирався руками в нього, а батько тоді вкусив потерпілого за руку. А потім вдарив кулаком в лоб. Щодо обставини нанесення йому тілесних ушкоджень батьком від надавав пояснення на досудовому розслідуванні та показував як це було під час слідчого експерименту. Після того він вибіг дому та пішов до сусідки, куди прийшла мати і викликала швидку. Він з мамою поїхав до лікарні, де потерпілий лікувався п`ять днів. Клопотання про застосування примусових заходів щодо батька підтримує.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 503 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється за наявності достатніх підстав вважати, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння, передбачене законом України про кримінальну відповідальність, у стані неосудності.

Суд вважає, що дослідженими під час судового розгляду доказами підтверджується, що ОСОБА_7 вчинив суспільно небезпечні діяння, які передбачені ч. 2 ст. 125, ч. 1 ст. 126 КК України.

Зокрема зазначене, крім пояснень потерпілих, підтверджується наступними дослідженими письмовими доказами:

- протоколами огляду місця події від 08.02.2023 з фототаблицями до них;

- протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення від ОСОБА_4 від 08.02.2023;

- висновком судово медичного експерта №88 від 02.03.2023, з якого вбачається, що ОСОБА_5 було завдано тілесні ушкодження у вигляді рани та гематоми в правій скроневій ділянці, садна та гематоми в лобній ділянці, садна в ділянці лівого плеча, рани та садна в ділянці лівого передпліччя. Ці тілесні ушкодження, кваліфікується як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, так як для загоєння рани необхідно термін понад 6 днів, але менше 21 дня. Згідно п.п. 2.3.2.а та 2.3.3 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 08.01.2033 з фототаблицею до нього, проведеного з метою перевірки і уточнення показань потерпілої ОСОБА_4 , під час якого остання повідомила, що її чоловік ОСОБА_7 із нею безпідставно вчинив конфлікт, під час якого лівою рукою схопив її за комір кофти, а долонею правої руки наніс один удар в область лівої щоки, чим завдав фізичного болю, не спричинивши тілесні ушкодження. Під час проведення слідчого експерименту потерпіла ОСОБА_4 показала на статистові як саме ОСОБА_7 наносив їй удар в область лівої щоки;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 13.02.2023 з фототаблицею до нього, проведеного з метою перевірки і уточнення показань потерпілого ОСОБА_5 , під час якого останній повідомив, що під час словесного конфлікту із батько ОСОБА_7 , останній схопив скляну пляшку та наніс йому один удар по голові в область скроневої ділянки справа, чим спричинив тілесне ушкодження у вигляді рани та гематоми. Після цього він намагався відійти від батька, але останній тримаючи його за руки, вкусив його за ліву руку в області передпліччя, чим спричинив тілесні ушкодження у вигляді рани та садна. Під час проведення слідчого експерименту потерпілий ОСОБА_5 показав на статистові як саме ОСОБА_7 наносив йому удари по голові та кусав за руку;

- висновком судово медичного експерта №92 від 03.03.2023, з якого встановлено, що не виключено, що виявлені тілесні ушкодження голови та лівого передпліччя у потерпілого ОСОБА_5 могли утворитися при обставинах, як було продемонстровано потерпілим під час проведення слідчо експерименту 13.02.2023.

Згідно висновку судово-психіатричного експерта №107 від 13.03.2023 ОСОБА_7 на момент вчинення суспільно небезпечних діянь та на цей час страждає хронічним психічним захворюванням у вигляді шизофренії, параноїдна форма, епізодичний перебіг з наростаючим дефектом, не може усвідомлювати свої дії та керувати ними.

На момент вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_7 страждав хронічним психічним захворюванням у вигляді щизофренії, параноїдна форма, епізодичний перебіг з наростаючим дефектом, не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. За своїм психічним станом ОСОБА_7 потребує застосування примусових заходів медичного характеру, рекомендована госпіталізація до психіатричного закладу зі звичайним наглядом.

Згідно довідки КНП «Недригайлівська лікарня» від 13.02.2023 № 01-22/164 ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на обліку у лікаря нарколога не перебуває, із 1990 року перебуває на обліку у лікаря психіатра з діагнозом: шизофренія, параноїдальна форма.

Згідно довідки КНП Сумської обласної ради «Обласна клінічна спеціалізована лікарня» від 23.03.2023 №01-55/662 ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебував на стаціонарному лікуванні з 04.02.2023 по 21.02.2023 з діагнозом шизофренія, параноїдальна форма.

За приписами ч. 2 ст. 19 КК України не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Оскільки з висновку експерта вбачається, що ОСОБА_7 на момент вчинення суспільно небезпечних діянь та на цей час страждає хронічним психічним захворюванням та не може усвідомлювати свої дії та керувати ними, слід прийти до висновку, що ОСОБА_7 вчинив ці діяння у стані неосудності.

Зі змісту ч. 2 ст. 513 КПК України вбачається, що визнавши доведеним, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру

Згідно вимог ст. 92 КК України примусовими заходами медичного характеру є надання амбулаторної психіатричної допомоги, поміщення особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки, передбаченого особливою частиною цього Кодексу, в спеціальний лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про психіатричну допомогу» примусові заходи медичного характеру застосовуються за рішенням суду у випадках та в порядку встановлених Кримінальним та Кримінально процесуальним кодексами України, цим законом та іншими законами. За рішенням суду застосовуються примусові заходи медичного характеру.

За змістом статті 93 КК України примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб: які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння.

За приписами ст. 94 КК України суд враховує при призначенні певного виду примусових заходів медичного характеру: 1) характер і тяжкість захворювання; 2) тяжкість вчиненого діяння; 3) ступінь небезпечності психічно хворого для себе та інших осіб. Надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку може бути застосоване судом стосовно особи, яка страждає на психічні розлади і вчинила суспільно небезпечне діяння, якщо особа за станом свого психічного здоров`я не потребує госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги.

Суд бере до уваги, що особа, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру, ОСОБА_7 в період часу, що відноситься до інкримінованих йому діянь, виявляв і в теперішній час страждає хронічним психічним захворюванням, яке позбавляє його можливості усвідомлювати свої дії та керувати ними, тобто вчинив суспільно небезпечне діяння в стані неосудності.

За своїм психічним станом ОСОБА_8 потребує застосування примусового заходу медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу зі звичайним наглядом, що слідує зі змісту висновку судово-психіатричного експерта №107 від 13.03.2023, який ставити під сумнів, у суду відсутні підстави.

Суд враховує, що ОСОБА_7 вчинив суспільно небезпечні діяння за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 125, ч. 1 ст. 126 КК України нанесення легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я та завдання удару, який завдав фізичного болю і не спричинив тілесних ушкоджень, також приймає до уваги тяжкість та обставини вчинення суспільно небезпечних діянь, характер і тяжкість захворювання, яким страждає ОСОБА_7 , ступінь його небезпечності для себе та інших осіб, рекомендацію експерта, та приходить до висновку, що ОСОБА_7 потребує застосування примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричної лікарні зі звичайним наглядом.

Разом з тим, у клопотанні прокурора про застосування примусових заходів медичного характеру вказано, що суспільно небезпечне діяння ОСОБА_8 вчинив умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечних характер своїх дій та бажаючи настання шкідливих наслідків.

Виходячи з положень статей 23, 24 КК України умисел є однією з форм вини, яка включає в себе інтелектуальну та вольову ознаки: усвідомлення характеру свого діяння, передбачення його наслідків та бажання чи свідоме допускання їх настання. Таким чином, умисна форма вини передбачає правильне відображення у свідомості суб`єкта як фактичних, так і юридичних ознак кримінального правопорушення, обов`язковою передумовою чого є осудність.

Відповідно до дослідженого судом висновку судово-психіатричної експертизи №107 від 13.03.2023 хронічне психічне захворювання позбавило ОСОБА_7 можливості усвідомлювати свої дії та керувати ними в період часу, що відноситься до інкримінованого йому діяння.

Із зазначеним станом, що є юридичним критерієм неосудності, несумісні наявність у свідомості чітко сформованого умислу у розумінні ст. 24 КК України, а також мети і мотиву як ознак суб`єктивної сторони злочину.

Отже, суд вважає за необхідне не включати в встановлені судом обставини, посилання в клопотанні прокурора на спрямованість умислу та усвідомлення ОСОБА_7 суспільно небезпечного характеру своїх дій.

Таким чином, клопотання прокурора Недригайлівського відділу Роменської окружної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000015 підлягає задоволенню у повному обсязі.

Речові докази та процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні. Керуючись ст. 376, 395, 508, 513, 516 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Недригайлівського відділу Роменської окружної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000015 - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричної лікарні зі звичайним наглядом КНП Сумської обласної ради «Обласна клінічна спеціалізована лікарня», що розташована за адресою: м. Ромни, бульвар Європейський, 29, Сумської області.

Ухвала може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали суду проголошено 16 червня 2023 року о 13 годині 30 хвилин.

Суддя:підпис З оригіналом згідно

Суддя: ОСОБА_1