Справа № 161/2932/23
Провадження № 1-кп/161/527/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Луцьк 15 травня 2023 року

Луцький міськрайонний суд Волинської області під головуванням

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

перекладача ОСОБА_7 ,

потерпілої ОСОБА_8 ,

представника потерпілого - адвоката ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000038 від 05 січня 2023 року про обвинувачення ОСОБА_5 , (Baumann Brunke Hinrich), ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Брінкум, Нижня Саксонія, Німеччина, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,німця, громадянина Німеччини, з середньою спеціальною освітою, пенсіонера, раніше не судимого,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_5 , (Baumann Brunke Hinrich), 05 січня 2023 року, близько 15 години 25 хвилин, водій ОСОБА_5 ( ОСОБА_10 ), керуючи технічно справним автомобілем марки «Volkswagtn Golf» реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись ним по вул. Конякіна в напрямку вул. Гордіюк, м. Луцька зі сторони вул. Карбишева, зі швидкістю 20 км/год., в крайній правій смузі,під`їжджаючи до нерегульованого пішохідного переходу, який розташовується поблизу буд. №12 вул. Гордіюк в м. Луцьку, перед яким рухався автомобіль (марка модель в ході досудового слідства не встановлено), в лівій смузі руху попереду в попутному напрямку та зупинився перед нерегульованим пішохідним переходом, не вибрав безпечної швидкості, проявив безпечність та неуважність, неправильно оцінив дорожню обстановку, відволікся від її спостереження, продовжував рух прямо зі сталою швидкістю, не переконався у відсутності на пішохідному переході пішоходів, порушивши пункти 2.3 (б), 12.1, 12.3, 18.1, 18.4 Правил дорожнього руху України, не вжив негайних заходів для зменшення швидкості руху аж до зупинки транспортного засобу, таким чином не надав дорогу пішоходу ОСОБА_8 , 1976 р.н., яка здійснювала перехід проїзної частини дороги по нерегульованому пішохідному переході з ліва на право відносно руху транспортного засобу, та здійснив наїзд на останнього.

Внаслідок вищевказаних грубих порушень Правил дорожнього руху України водій ОСОБА_5 ( ОСОБА_10 ) своїми необережними протиправними діями, які знаходяться в прямому причинному зв`язку із виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди, спричинив пішоходу ОСОБА_8 , 1976 р.н., згідно висновку судово-медичної експертизи № 31 від 18.01.2023, тілесні ушкодження у вигляді: закритого відламкового імпресійного внутрішньо-суглобового перелому зовнішнього виростка правої велико-гомілкової кістки зі зміщенням, що за ступенем тяжкості відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я, по скільки для загоєння перелому необхідний час більше 21-ї доби.

Таким чином, у прямому причинному зв`язку із даною дорожньо-транспортною пригодою та її наслідками є грубі порушення водієм Бауман Брунке Хінріхом (Baumann Brunke Hinrich) «Правил дорожнього руху України», затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, а саме: п.п. 2.3 (б), 12.1, 12.3, 18.1, 18.4 Правил дорожнього руху України:

- п. 2.3 (б) для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

- п. 12.1 Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним;

- п. 12.3 у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди;

- п. 18.1 водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека;

- п. 18.4 якщо перед нерегульованим пішохідним переходом зменшує швидкість чи зупинився транспортний засіб, водії інших транспортних засобів, що рухаються по сусідніх смугах, повинні зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися і можуть продовжити (відновити) рух лише переконавшись, що на пішохідному переході немає пішоходів, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_5 , своїми необережними протиправними діями, які виразились у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю та показав, що він дійсно за вказаних обставин, місця та часу вчинив дане кримінальне правопорушення. Повідомив, що виявлені у ОСОБА_8 тілесні ушкодження, сталися саме внаслідок його необережних дій. У вчиненому щиро розкаявся. Просив суворо його не карати. Цивільний позов визнав повністю, щодо визначення розміру шкоди, поклався на розсуд суду.

Крім повного визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_5 , його винуватість підтверджується зібраними на досудовому слідстві доказами, фактичні обставини яких не оспорюються учасниками судового провадження, а тому судом, за погодженням з усіма учасниками, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, не проводиться їх дослідження.

Потерпіла ОСОБА_8 в судовому засіданні повністю ствердила показання обвинуваченого щодо фактичних обставин справи. Просить повністю задовольнити цивільний позов. Просила призначити покарання обвинуваченому згідно вимог Закону.

Аналізуючи наведені докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що дії ОСОБА_5 вірно кваліфіковано за ч. 1 ст. 286 КК України, оскільки він вчинив дії, які виразились у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Відповідно до вимог ст. ст. 50, 65 КК України та п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд, призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину і тяжкості наслідків, що настали.

При обранні міри покарання суд враховує вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, а також вимоги ст. 65 КК України, відповідно до яких суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті КК відповідно до положень Загальної частини Кодексу, ураховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

До обставин, які, відповідно до вимог ст. 66 КК України, пом`якшують покарання ОСОБА_5 , суд відносить щире каяття та активне сприяння кримінального правопорушення.

Обставин, які відповідно до вимог ст.67 КК України, обтяжують покарання ОСОБА_5 , суд не вбачає.

Поряд з цим, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує інформацію про стан його здоров`я, який не перебуває на обліку у лікарів нарколога і психіатра та за допомогою до них не звертався, вперше притягується до кримінальної відповідальності, вину визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, має постійне місце проживання, являється особою пенсійного віку, шкода потерпілій частково відшкодована, тому суд вважає, що його виправлення та перевиховання можливе без ізоляції від суспільства та призначає покарання в межах санкції ч. 1 ст. 286 КК України, у виді штрафу, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 (два) роки.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_5 додаткового покарання, передбаченого санкцією ч.2 ст.286 КК України, у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, суд враховує грубе порушення Правил дорожнього руху з боку обвинуваченого, що спричинило середньої тяжкості ушкодження, також встановлено судом, що керування транспортними засобами не є основним джерелом доходу та засобом для існування обвинуваченого, тому суд приходить до висновку про призначення ОСОБА_5 додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортним засобом на строк три роки.

Суд вважає, що дане покарання буде необхідним і достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_5 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, так і іншими особами.

На підставі ст.ст.128, 129 КПК України, ст.1166, 1167, 1172, 1187 ЦК України цивільний позов потерпілої ОСОБА_8 до обвинуваченого ОСОБА_5 та Моторно (транспортного) страхового бюро України про відшкодування шкоди, завданої внаслідок вчинення злочину задовольнити частково:

Стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь ОСОБА_8 матеріальну шкоду, пов`язану із лікуванням потерпілої в сумі 29023 (двадцять дев`ять тисяч двадцять три) грн. 00 коп. та моральну шкоду в сумі 6 000 (шість тисяч) грн.

При вирішенні цивільного позову заявленого потерпілою ОСОБА_8 до Моторно (транспортного) страхового бюро України, суд виходив із того, що матеріальна шкода підлягає стягненню в повному об`ємі на підставі договором міжнародного обов`язкового страхування «Зелена карта», відповідно до наступних норм законодавства.

У відповідності до вимог ст.128 КПК України особа, якій правопорушенням завдано шкоди, має право під час кримінального провадження пред`явити цивільний позов до обвинуваченого. Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України.

Також, відповідно до пункту 41.2 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ за рахунок коштів фонду страхових гарантій відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння: а) у разі недостатності коштів та майна страховика - повного члена МТСБУ, що визнаний банкрутом та/або ліквідований, для виконання його зобов`язань за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності; б) власниками транспортних засобів, якщо такі власники надали відповідним уповноваженим органам інших країн страховий сертифікат "Зелена картка", виданий від імені страховиків - членів МТСБУ, та за умови, що такий страховик не відшкодував шкоду; в) транспортним засобом, зареєстрованим в іншій країні, щодо якого був виданий іноземний страховий сертифікат "Зелена картка", що діяв на день дорожньо-транспортної пригоди на території України. Така регламентна виплата здійснюється на умовах та в обсягах, встановлених законодавством про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та принципами взаємного врегулювання шкоди на території країн - членів міжнародної системи автомобільного страхування "Зелена картка".

На момент настання ДТП транспортний засіб «Фольксваген» державний номерний знак НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_11 було забезпечено договором міжнародного обов`язкового страхування «Зелена карта».

Також, ст.24 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначає порядок страхового відшкодування шкоди, пов`язаної із лікуванням потерпілого, а саме:

п.24.1. - у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів.

Зазначені в цьому пункті витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров`я.

Так, витрати потерпілої, понесені нею у закладі охорони здоров`я підтверджені виписками із медичної документації (виписками із медичної картки стаціонарного хворого), листками непрацездатності, чеками та квитанціями, наявними у матеріалах провадження.

Крім того, при розгляді позову про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, судом враховано, що відповідно до ст.26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» потерпілому фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, відшкодовується також моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

А тому моральна шкода в цій частині підлягає стягненню з Моторного (транспортного) страхового бюро України у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю, (виходячи від суми 120 000 грн).

Визначаючи розмір моральної шкоди суд виходив з засад розумності, виваженості, справедливості та вважає, що визначена сума моральної шкоди, з врахуванням ступеню спричиненої шкоди, відповідає обсягу та характеру спричинених страждань потерпілої та характеру вимушених змін у її життєвих стосунках.

Що стосується витрат потерпілої на правову допомогу, перекладача та стягнення їх солідарно, зокрема з Моторного (транспортного) страхового бюро України, то суд вважає їх стягнення безпідставним, з огляду на наступне:

Відповідно до ч. 2 ст. 120 КПК України витрати, пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача та юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які надають правову допомогу за договором, несе відповідно потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач, юридична особа, щодо якої здійснюється провадження.

Зважаючи на вищевикладене, оскільки дане кримінальне провадження не здійснюється щодо Моторного (транспортного) страхового бюро України, тому суд відповідно до вимог КПК України не стягує з Моторного (транспортного) страхового бюро України витрати на правову допомогу, перекладача, які понесені потерпілою.

Заявлена потерпілою-цивільним позивачем ОСОБА_8 моральна шкода до обвинуваченого ОСОБА_5 в розмірі 120 (сто двадцять тисяч) підлягає частковому задоволенню на підставі ст.1167 ЦК України. З врахуванням матеріального стану обвинуваченого, з метою можливості виконання вироку в частині відшкодування моральної шкоди, керуючись засадами розумності та справедливості, суд вважає за можливе стягнути зазначене відшкодування моральної шкоди в розмірі 50000 (п`ятдесят тисяч) гривень.

Визначаючи розмір моральної шкоди суд виходив з засад розумності, виваженості, справедливості та вважає, що визначена сума моральної шкоди відповідає обсягу та характеру спричинених страждань потерпілій та характеру вимушених змін у її життєвих стосунках.

Що стосується витрат потерпілої ОСОБА_8 на правову допомогу, перекладача з обвинуваченого ОСОБА_5 , то в цій частині суд вважає їх обґрунтованими та підставними, оскільки потерпілою ОСОБА_8 надано договір про надання правової допомоги, копію платіжної інструкції та копію акту приймання передачі наданих послуг № 1. Враховуючи положення ст.ст. 118, 124 КПК України, посилаючись на обсяг наданої правової допомоги потерпілій ОСОБА_8 , суд стягує такі витрати на правову допомогу, перекладача з цивільного відповідача в користь потерпілої.

Речові докази підлягають вирішенню в порядку ст. 100 КПК України.

Арешт, накладений на майно, згідно ухвали слідчого судді від 09 січня 2023 року скасувати.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України призначивши покарання у виді штрафу в розмірі 3000 (три тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51000 (п`ятдесят одну тисячу) гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 (два) роки.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_8 до обвинуваченого ОСОБА_5 та Моторно (транспортного) страхового бюро України про відшкодування шкоди, завданої внаслідок вчинення злочину - задовольнити частково.

Стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь ОСОБА_8 матеріальну шкоду, пов`язану із лікуванням потерпілої в сумі 29023 (двадцять дев`ять тисяч двадцять три) грн. 00 коп. та моральну шкоду в сумі 6 000 (шість тисяч) грн.

Стягнути з ОСОБА_5 в користь потерпілої ОСОБА_8 моральну шкоду в сумі 50000 (п`ятдесят тисяч) грн.

Стягнути з ОСОБА_5 в користь потерпілої ОСОБА_8 процесуальні витрати (витрати на правову допомогу) в сумі 15 000 (п`ятнадцять тисяч) гривень 00 коп. та процесальні витрати (витрати на перекладача) в сумі 5698 (п`ять тисяч шістсот дев`яносто вісім) гривень 00 коп.

Речовий доказ: автомобіль марки «Volkswagen Golf», н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , який поміщений на територію спецмайданчикатимчасово затриманих транспортних засобів центру забезпечення ГУНП у Волинській області, що за адресою: Волинська область, м. Луцьк, вул. Ківерцівська, 34 передати за належністю ОСОБА_5 .

Арешт на майно, який накладений ухвалою слідчого судді 09 січня 2023 року скасувати.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Луцький міськрайонний суд.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку після проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок оголосити (за участю перекладача), одночасно після його перекладу на мову, якою він володіє, негайно вручити обвинуваченому.

Головуючий: