В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.07.2023 р. м. Жмеринка

Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000011 від 13.01.2023, відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Новополтавка Новобузького району Миколаївської області, жителя АДРЕСА_1 , непрацюючого, із вищою освітою, не одруженого, військовозобов`язаного, раніше неодноразово судимого: - 30.08.2006 Бершадським районним судом Вінницької області за ч.2 ст. 185 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки;

- 16.03.2007 Брусилівським районним судом Житомирської області за ч. 2 ст. 263 КК України, на підставі ч.4 ст.70 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки 4 місяці;

- 17.06.2008 Бершадським районним судом Вінницької області за ч. 2 ст. 289 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, звільнено від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим на строк 3 роки;

- 19.10.2009 Бершадським районним судом Вінницької області за ч.2 ст. 185 КК України, на підставі ст. 71 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 років 3 місяці;

- 16.01.2017 Ставищенським районним судом Київської області за ч.2 ст. 185 КК України, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки, звільнено від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим на строк 1 рік;

- 21.02.2017 Ставищенським районним судом Київської області за ч.2 ст. 185 КК України, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, звільнено від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим на строк 1 рік;

-14.11.2017 Ставищенським районним судом Київської області за ч.2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, звільнено від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим на строк 1 рік;

- 25.02.2019 Ставищенським районним судом Київської області за ч.2 ст. 185 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки, звільнено від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим на строк 1 рік,

за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

також за участі прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7

В С Т А Н О В И В:

I. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

ОСОБА_3 маючи не зняту та не погашену судимості у встановленому законом порядку за ч. 2 ст. 185 КК України, вчинив новий умисний злочин проти власності за наступних обставин.

Так, ОСОБА_3 під час перебування в період з 30.12.2022 по 02.01.2023 в будинку ОСОБА_8 , що розташований в АДРЕСА_2 , у нього виник злочинний умисел на вчинення крадіжки, а саме ОСОБА_3 , 02.01.2023 в ранкову пору доби, більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, реалізуючи свій злочинний умисел направлений на заволодіння чужим майном, перебуваючи в будинку за вказаною адресою, де переслідуючи мету на таємне викрадення чужого майна, підбурений жагою до легкої наживи, усвідомлюючи явну протиправність своїх дій, діючи умисно, таємно, повторно, з корисливих мотивів, в період дії воєнного стану в Україні (введеного на підставі Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 64/2022, який затверджено Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-ІХ, та востаннє продовжений Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 16.11.2022 № 2738-ІХ, який затверджено Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» № 2739-IX від 16.11.2022), із столу, який знаходився в одній із кімнат вищевказаного будинку, викрав належні ОСОБА_7 , чоловічу куртку та штани, які матеріальної шкоди для останнього не становлять, а також викрав належний йому мобільний телефон марки «Xiaomi» моделі «Redmi 9A», вартість якого відповідно до висновку експерта №102/23-21 від 06.01.2023 складала 2170, 00 грн.

Далі ОСОБА_3 , разом із викраденим майном залишив місце вчинення злочину, та розпорядився викраденим на власний розсуд, тим самим завдав потерпілому ОСОБА_7 майнової шкоди на загальну суму 2170,00 грн.

II. Стаття (частина) закону України про кримінальну відповідальність.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_3 визнається судом винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно в умовах воєнного стану.

III. Позиція обвинуваченого.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 хоч і заявив, що вину визнає, однак із фактичними обставинами обвинувачення не погодився. Пояснив, що з 28.12.2022 перебував на запрошення ОСОБА_7 у нього в гостях в смт Браїлів. Той проживає в будинку з мамою ОСОБА_8 . Вони разом святкували з 31.12.22 на 01.01.2023 новий рік. Потім вранці 02.01.2023, коли всі спали, він взяв телефон ОСОБА_3 що б сходити в магазин. Потім так сталося, що він поїхав до м. Вінниці, де на вокзалі випив та заснув. Проснувшись виявив, що телефон у нього вкрали. Наміру красти телефон ОСОБА_3 він не мав.

Суд такі показання ОСОБА_3 сприймає як невизнання вини.

IV. Позиція потерпілого.

Потерпілий ОСОБА_7 пояснив, що ОСОБА_3 він запросив до себе до дому в смт Браїлів 28.12.2022. Він перебував в нього до 02.01.2023. Після святкування нового року, він пішов спати в кімнату до матері, а ОСОБА_3 спав у його кімнаті, там він залишив свій мобільний телефон, який поставив на зарядку.

Вранці 02.01.2023, приблизно о 06:30, його розбудила мати ОСОБА_7 , яка повідомила, що ОСОБА_3 немає, а також пропали деякі йог речі, серед них мобільний телефон. Він набрав з мобільного телефону матері на свій номер, ОСОБА_3 підняв слухавку та повідомив, що він на вулиці біля дому. Потім відключив телефон і зв`язок з ним був втрачений. Після цього він його більше не бачив. Телефону ОСОБА_3 він не давав, телефон у нього ОСОБА_3 викрав. При призначенні покарання покладається на розсуд суду. ОСОБА_3 з ним не розрахувався і навіть не намагався, більше того, пробачення за вчинене не просив.

V. Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

Свідок ОСОБА_8 дала показання, що 28.12.2022 її син ОСОБА_7 привів до дому в смт Браїлів ОСОБА_3 . Оскільки той був побитий, а одяг його замащений, вони дали йому переодягтись. Син запросив ОСОБА_3 залишитись та відсвяткувати новий рік. ОСОБА_3 жив в них до 02.01.2023. Вранці 02.01.2023, приблизно о 06:30 вона виявила, що ОСОБА_3 немає, з ним пропали деякі речі сина, серед них мобільний телефон. Розбудивши сина, вона пояснила, що напередодні ОСОБА_3 з`ясовував в неї коли йде перша та друга електричка до м. Вінниці. Тому вирішила бігти на вокзал. На вокзал вона ОСОБА_3 не виявила. Син з її телефону один раз набрав на свій номер, ОСОБА_3 взяв слухавку, а потім відключив телефон. З того часу ОСОБА_3 вона більше не бачила. ОСОБА_3 викрай телефон у її сина.

Винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, за обставин встановлених судом, також підтверджується дослідженими у судовому засіданні документами:

- рапортом від 03.01.2023 №43 інспектора ЧЧ СМ Жмеринського РВП ГУНП у Вінницької області про прийняття повідомлення про викрадення ОСОБА_3 мобільного телефону у ОСОБА_7 та протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення (а.с.113-115);

- протоколом огляду від 03.01.2023 з фототаблицею, згідно з яким за добровільною згодою власника ОСОБА_8 було оглянуто територію домоволодіння в АДРЕСА_2 . В ході огляду в одній із кімнат, яка зайнята ОСОБА_7 , було виявлено зарядний пристрій до мобільного телефону марки «Xiaomi» моделі «Redmi 9A». Будинок належить ОСОБА_8 в цілому на підставі свідоцтва про спадщину після смерті чоловіка, що підтверджується копією свідоцтва про паво на спадщину та Витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі (а.с.116-123, 124-126);

- заявою ОСОБА_7 , згідно якої він просив долучити до матеріалв кримінального провадження копію його пас протру Громадянина України та копію коробки від викраденого мобільного телефону марки «Xiaomi» моделі «Redmi 9A» (а.с.127-129);

- висновком експерта №102/23-21 від 06.01.2023, яким визначена вартість мобільного телефону марки «Xiaomi» моделі «Redmi 9A», об`ємом пам`яті 2/32GB, без мережевого адаптеру та кабелю живлення, при умові робочого стану та збереженні всіх функцій, станом на момент вчинення злочину, а саме на 02.01.2023 складала 2170, 00 грн. (а.с. 131-134);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 22.01.2023 та довідкою доданою до протоколу, відповідно до якого потерпілий ОСОБА_7 впізнала особу зображену на фото №3, який викрав у нього мобільний телефон. На фото №3 зображений ОСОБА_3 (а.с.155-157);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 22.01.2023 та довідкою доданою до протоколу, відповідно до якого свідок ОСОБА_8 впізнала особу зображену на фото №3, який викрав у її сина мобільний телефон. На фото №3 зображений ОСОБА_3 (а.с.1585-160);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 23.01.2023 та доданим до нього DVD-R диском, на якому наявний файл з слідчим експериментом, з обвинуваченим ОСОБА_3 , який розповів, а потім показав, як він 02.01.2023 вранці з будинку в АДРЕСА_2 викрав мобільний телефон «Xiaomi» моделі «Redmi 9A», належний ОСОБА_7 (а.с. 161-163).

Дотримуючись принципу, передбаченого ст. 22 КПК України, дослідивши безпосередньо та оцінивши всі вищезазначені докази відповідно до вимог статті 94 КПК України, суд визнає зазначені докази достовірними, допустимими, а в сукупності достатніми, для обґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_3 у вчиненні ним злочину, відповідальність за який передбачена ч. 4 ст. 185 КК України за обставин встановлених судом.

VІ.Мотиви не врахування окремих доказів.

Суд не надає віри показання обвинуваченого ОСОБА_3 , де він вказує, що не мав наміру на викрадення телефону, оскільки це спростовано фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, а це показаннями потерпілого, свідка, протоколами пред`явлення особи для впізнання та слідчим експериментом з ОСОБА_3 . Тому єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням за ч. 4 ст. 185 КК України.

VIІ. Обставини які пом`якшують або обтяжують покарання.

Щире розкаяння характеризується суб`єктивним ставленням винної особи до вчиненого злочину, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася. Сама по собі заява обвинуваченого, що він розкаюється у вчиненому, визнає вину, хоча заперечує фактичні обставини, не є обставиною, яка свідчить про його каяття, адже він жодним чином не намагався виправити ситуацію, що склалася, до даного часу не відшкодував шкоду потерпілому, і навіть не намагався. Тому суд не має підстав для визнання пом`якшувальної обставини - щирого каяття, яка вказана в обвинувальному акті. Також судом не встановлено і інших обставин, які б пом`якшували вину обвинуваченого.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, суд визнає рецидив злочинів, оскільки у нього не знята та не погашена у встановленому законом порядку судимість за кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 263 КК України та ч. 2 ст. 289 КК України.

VII. Мотиви призначення покарання.

Кримінальне правопорушення у вчиненні якого визнається винним обвинувачений, згідно ст. 12 КК України кваліфікується як тяжкий злочини.

Щодо особи обвинуваченого, ОСОБА_3 громадянин України, за місцем проживання характеризується позитивно, однак зареєстрованого місця проживання немає, у лікаря психіатра та нарколога на обліку не перебуває, за лікуванням не звертався (а.с.140-145)

Раніше неодноразово судимий: - 30.08.2006 Бершадським районним судом Вінницької області за ч.2 ст. 185 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки; - 16.03.2007 Брусилівським районним судом Житомирської області за ч. 2 ст. 263 КК України, на підставі ч.4 ст.70 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки 4 місяці; - 17.06.2008 Бершадським районним судом Вінницької області за ч. 2 ст. 289 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, звільнено від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим на строк 3 роки; - 19.10.2009 Бершадським районним судом Вінницької області за ч.2 ст. 185 КК України, на підставі ст. 71 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 років 3 місяці; - 16.01.2017 Ставищенським районним судом Київської області за ч.2 ст. 185 КК України, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки, звільнено від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим на строк 1 рік; - 21.02.2017 Ставищенським районним судом Київської області за ч.2 ст. 185 КК України, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, звільнено від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим на строк 1 рік; -14.11.2017 Ставищенським районним судом Київської області за ч.2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, звільнено від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим на строк 1 рік; - 25.02.2019 Ставищенським районним судом Київської області за ч.2 ст. 185 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки, звільнено від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим на строк 1 рік. Судимість у встановленому законом порядку не знята і не погашена (а.с.137-139, 146-154).

Як вбачається із досудової доповіді Жмеринського РВ з питань пробації, виправлення ОСОБА_3 без обмеження або позбавлення волі на певний строк може становити високу небезпеку для суспільства (у т.ч. окремих осіб) (а.с.66-67).

Також при призначені покарання суд звертає увагу на поведінку обвинуваченого, який ухилявся від до суду, в зв`язку з чим ухвалою цього суду від 12.04.2023 був оголошений у розшук, та виконавцю розшуку було дозволено його затримання з метою приводу до суду. На виконання ухвали суду 16.05.2023 ОСОБА_3 було затримано, а 17.05.2023 ухвалою цього суду відносно ОСОБА_3 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Отже суд, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення обвинуваченим, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання, а також беручи до уваги те, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність, а тому суд прийшов до висновку призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції інкримінованої статті. Оскільки, на думку суду, за встановлених обставин, таке покарання буде відповідати його загальній меті та справедливим, а застосування більш м`якшого покарання, або відбування покарання не пов`язаного з ізоляцією від суспільства, буде не достатнім для його виправлення.

VIII. Рішення щодо речових доказів.

Речові докази відсутні.

IX. Рішення про відшкодування процесуальних витрат.

На підставі ст. 124 КПК України з обвинуваченого на користь держави слід стягнути документально підстережені процесуальні витрати на залучення експерта в розмірі 377 грн.54 коп. (а.с.135).

X.Рішення щодо заходів забезпечення кримінального провадження.

Ухвалою цього суду від 17.05.2023 року відносно ОСОБА_3 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Враховуючи позицію прокурора запобіжний захід обвинуваченому у виді тримання під вартою слід продовжити до набрання вироком законної сили, але не довше а ніж на 60 днів. При цьому, суд враховує особу обвинуваченого, тяжкість покарання за злочин, у вчиненні якого він визнається судом винним, а також те, що він під час судового розгляду ухилявся від суду, раніше не одноразово судимий за тотожні злочини протягом короткого часу, а тому вважає, що існує ризик, що обвинувачений може, перебуваючи на волі, переховуватись від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності та вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Цивільний позов не заявлявся. Речові докази у справі відсутні.

Керуючись статтями 369, 373, 374 КПК України, Суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, відповідальність за який передбачена ч.4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 6 (шість ) років.

Строк покарання ОСОБА_3 відраховувати з часу набрання вироком законної сили.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта в розмірі 377 гривень 54 копійок.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід ОСОБА_3 у виді тримання під вартою продовжити на шістдесят днів - з 26.07.2023 до 23.09.2023.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України попереднє ув`язнення ОСОБА_3 з 16.05.2023 (а.с.36-39, 55-56, 164-167) по день набрання вироком законної сили включно зарахувати в строк покарання, де один день арешту відповідає одному дню позбавлення волі.

Вирок суду, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок суду може бути подана апеляція до Вінницького апеляційного суду через Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Андрій ЗАЯРНИЙ