КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

з участю прокурора ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві матеріали клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні стосовно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бориспіль Київської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , тимчасово проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

за ознаками вчинення суспільно-небезпечних діянь, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 185 КК України, за апеляційною скаргою заступника керівника Київської обласної прокуратури ОСОБА_9 на ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 29 вересня 2022 року,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 29 вересня 2022 року застосовано до ОСОБА_8 примусові заходи медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку.

Також цією ухвалою вирішено питання щодо речових доказів.

Суд визнав доведеним, що ОСОБА_8 вчинив суспільно-небезпечні діяння, які мають ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 185 КК України, за наступних обставин.

_________________________________________________________________

Справа №11-кп/824/1704/2023 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_10

Категорія: ч. 3 ст. 185 КК України Доповідач ОСОБА_1

Відповідно до п. 1 Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою КМУ від 12.10.1992 року № 576 (зі змінами), дозвільна система - це особливий порядок виготовлення, придбання, зберігання, перевезення, обліку і використання спеціально визначених предметів, матеріалів і речовин, а також відкриття та функціонування окремих підприємств, майстерень і лабораторій з метою охорони інтересів держави та безпеки громадян.

Згідно з п. 2 Положення, до предметів, матеріалів і речовин, підприємств, майстерень і лабораторій, на які поширюється дозвільна система, належать: вогнепальна зброя (нарізна воєнних зразків, несучасна стрілецька, спортивна, навчальна, охолощена, мисливська нарізна і гладкоствольна), бойові припаси до неї, холодна зброя (арбалети, мисливські ножі тощо), пневматична зброя калібру понад 4,5 міліметра і швидкістю польоту кулі понад 100 метрів за секунду, пристрої вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначені патрони, вибухові матеріали і речовини, сильнодіючі отруйні речовини І - II класу безпечності, збудники інфекційних захворювань І - II групи патогенності і токсини, сховища, склади і бази, де вони зберігаються, стрілецькі тири і стрільбища, мисливсько-спортивні стенди, а також підприємства і майстерні по виготовленню і ремонту вогнепальної та холодної зброї, піротехнічні майстерні, пункти вивчення матеріальної частини зброї, спеціальних засобів, правил поводження з ними та їх застосування, магазини, в яких здійснюється продаж зброї та бойових припасів до неї, організації, що займаються збутом сильнодіючих отруйних речовин, і лабораторії, що проводять аналізи цих засобів і речовин, працюють із збудниками інфекційних захворювань І - II групи патогенності і токсинами.

Відповідно до п. 3 Положення, міністерства та інші центральні органи державної виконавчої влади, підприємства, установи, організації, господарські об`єднання, а також громадяни мають право у встановленому порядку використовувати, зберігати, перевозити предмети, матеріали і речовини, відкривати підприємства, майстерні та лабораторії, на які поширюється дозвільна система.

Згідно з п. 6 Положення, міністерства та інші центральні органи державної виконавчої влади, підприємства, установи, організації, господарські об`єднання, а також громадяни, яким у встановленому порядку надано право виготовляти, придбавати, зберігати, перевозити і використовувати предмети, матеріали і речовини, відкривати підприємства, майстерні та лабораторії, на які поширюється дозвільна система, повинні забезпечити їх належну охорону і правильне використання у господарській діяльності.

У відповідності до вимог п.п. 2, 3, п. 9 Положення, видача дозволів на виготовлення, придбання, зберігання, обліку, охорону, перевезення і використання предметів, матеріалів і речовин, відкриття підприємств, майстерень і лабораторій здійснюється: на вогнепальну зброю (нарізну воєнних зразків, несучасну стрілецьку, спортивну, навчальну, охолощену, мисливську нарізну і гладкоствольну), бойові припаси до неї, холодну зброю, пристрої вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначені патрони, сховища, склади і бази, де вони зберігаються, стрілецькі тири і стрільбища, мисливсько-спортивні стенди, а також підприємства і майстерні по виготовленню і ремонту вогнепальної та холодної зброї, піротехнічні майстерні, пункти вивчення матеріальної частини зброї, спеціальних засобів, правил поводження з ними та їх застосування, магазини, в яких здійснюється продаж зброї та бойових припасів до неї - у порядку, визначеному МВС; на вибухові матеріали і речовини, їх перевезення, а також сховища та склади, де вони зберігаються, у порядку, визначеному Держнаглядохоронпраці разом з МВС.

Згідно з п. 15 Положення, посадові особи та громадяни, які порушили порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, охорони, перевезення і використання предметів, матеріалів і речовин, відкриття і функціонування підприємств, майстерень і лабораторій, на які поширюється дозвільна система, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством України.

Крім цього, у відповідності до п. 2.1. Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 21.08.1998 № 622 (зі змінами), здійснюючи дозвільну систему, органи поліції відповідно до законодавства України видають міністерствам та іншим центральним органам виконавчої влади, підприємствам, установам, організаціям, суб`єктам господарювання, що здійснюють діяльність з виробництва, ремонту, торгівлі вогнепальною зброєю невійськового призначення, боєприпасами до неї, холодною та охолощеною зброєю, пневматичною зброєю калібру понад 4,5 мм і швидкістю польоту кулі понад 100 м/с; виробництва спеціальних засобів, заряджених речовинами сльозоточивої та дратівної дії, індивідуального захисту, активної оборони та їх продажу (далі - суб`єкти господарювання), дозволи на придбання, зберігання, перевезення (через митний кордон України, територією України, транзит через територію України) й використання вогнепальної зброї, боєприпасів до неї, основних частин зброї, холодної зброї, охолощеної зброї, пневматичної зброї; пристроїв та патронів до них; вибухових матеріалів і речовин; на відкриття та функціонування сховищ, складів і баз, де вони зберігаються, стрілецьких тирів і стрільбищ, мисливсько-спортивних стендів, а також підприємств і майстерень з виготовлення і ремонту вогнепальної та холодної зброї, піротехнічних майстерень, пунктів вивчення матеріальної частини зброї, спеціальних засобів, правил поводження з ними та їх застосування, магазинів, у яких здійснюється продаж зброї та бойових припасів до неї, пристроїв та патронів до них (далі - об`єкти дозвільної системи); громадянам - дозволи на придбання, зберігання та носіння вогнепальної мисливської зброї, холодної, охолощеної, пневматичної зброї, пристроїв.

Згідно з п. 2.5 Інструкції, дозволи на придбання, зберігання та носіння мисливської нарізної, нагородної вогнепальної зброї громадянами підписуються Міністром внутрішніх справ України, його першим заступником та заступниками, начальником УП ЦОУП, його заступниками, начальником управління дозвільної системи, ліцензування та державного охоронного нагляду УП ЦОУП, начальником ГУНП, його заступником - начальником міліції громадської безпеки, начальником УП ГУНП.

Відповідно до п. 8.1 Інструкції, дозвільна система, що здійснюється органами поліції, поширюється на бойову нарізну військових зразків зброю або виготовлену за спеціальним замовленням, охолощену, нейтралізовану, несучасну, спортивну, мисливську вогнепальну зброю, бойові припаси до зброї, основні частини зброї, пневматичну, холодну зброю, пристрої та патрони до них, що належать підприємствам, установам, організаціям, суб`єктам господарювання та громадянам.

У відповідності до п. 9.1 Інструкції, вогнепальна, пневматична та холодна зброя і бойові припаси до неї, пристрої та патрони до них міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади, Національним банком України, підприємствами, установами, організаціями можуть придбаватися для: озброєння особового складу охорони, а також окремих осіб, яким за родом служби законом дозволено носіння вогнепальної зброї, пневматичної та холодної зброї, пристроїв; науково-дослідних потреб; навчальних потреб (забезпечення допризовної військової і спеціальної підготовки); спортивних потреб; промислового та любительського полювання; захисту життя, здоров`я та майна громадян; використання на зйомках кінофільмів, у сценічних постановках, циркових виставах; експонування в музеях та виставках; колекціонування.

Згідно з п. 9.2 Інструкції, дозволи на придбання, зберігання та носіння зброї, пристроїв та патронів до них для вказаних потреб видаються тільки за наявності законодавчого або іншого нормативно-правового акта про надання права працівникам міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, Національного банку України, підприємств, установ і організацій користуватися нею при виконанні службових обов`язків лише після вивчення ними матеріальної частини зброї, правил поводження з нею, її застосування та використання, що здійснюється у пунктах вивчення матеріальної частини зброї, спеціальних засобів, правил поводження з ними та їх застосування після здачі заліку та отримання довідки про вивчення матеріальної частини зброї, спеціальних засобів, правил поводження з ними та їх застосування.

Так, у невстановлений дату та час ОСОБА_8 , перебуваючи біля сміттєзвалища, що знаходиться по вулиці Момота в м. Бориспіль Київської області (точного місця не встановлено) побачив паперовий згорток, при відкритті якого виявив - один предмет схожий на гранату типу РГД-5 та предмет зовні схожий на бойовий запал до ручних гранат типу УЗРГМ.

В цей час у ОСОБА_8 виник умисел, направлений на придбання, носіння та зберігання вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу.

У подальшому ОСОБА_8 , діючи умисно, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, перемістив придбаний без передбаченого законом дозволу бойовий припас, а саме: вибуховий пристрій, гранату «РГД-5» із запалом до неї, який він зберігав без передбаченого законом дозволу при собі, в адміністративних межах міста Бориспіль.

20.09.2018 приблизно о 18 годин 03 хвилин слідчим Бориспільського ВП ГУ НП в Київській області, на земельній ділянці, що знаходиться біля подвір`я № 25 по вулиці Франка в м. Бориспіль Київської області, у присутності двох понятих, проведено огляд особистих речей ОСОБА_8 , в ході якого у останнього було виявлено та в подальшому вилучено предмет, схожий на корпус бойової наступальної осколкової гранати типу «РГД-5» з маркуванням на копусі «Д-16-75 Т» та предмет схожий на запал до ручних гранат типу «УЗРГМ», який має на важелі маркування «283-74-УЗРГМ 583».

Згідно висновку експерта № 14-322 від 04.10.2018 року, надані на експертизу предмети являються: - наданий на дослідження об`єкт № 1 є стандартним, промислово виготовленим корпусом наступальної осколкової ручної гранати РГД-5; - наданий на дослідження об`єкт № 2 є стандартним, промислово виготовленим уніфікованим запалом дистанційної дії типу УЗРГМ. При поєднанні в єдину конструкцію наданого на дослідження об`єкта № 1 корпус гранати РГД-5) з наданим на дослідження об`єктом № 2 (запал УЗРГМ), що передбачено їх конструктивними особливостями, вони будуть представляти собою споряджену наступальну осколкову ручну гранату РГД-5, яка є вибуховим пристроєм промислового виготовлення та відноситься до бойових припасів.

Тобто своїми умисними протиправними діями, які виразились у незаконному придбанні, носінні та зберіганні без передбаченого законом дозволу бойових припасів, ОСОБА_8 вчинив суспільно небезпечне діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Крім того, 27.07.2018 року, у вечірній час доби, точного часу не встановлено, у ОСОБА_8 , який перебував неподалік домоволодіння АДРЕСА_3 , завідомо знаючи, що зазначене домоволодіння перебуває без нагляду, виник злочинний умисел на таємне викрадення майна із даного будинку.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_8 , діючи умисно та з корисливих мотивів, усвідомлюючи, що його дії носять незаконний та протиправний характер, переконався, що за його діями ніхто не спостерігає, та будучи впевненим, що дії залишились не поміченими для оточуючих, переліз через паркан домоволодіння, що за адресою: АДРЕСА_3 , і таким чином проник на територію вказаного домоволодіння. Перебуваючи на території зазначеного домоволодіння, за допомогою цеглини, розбив в будинку скло вікна вітальні з дерев`яною рамою, відкрив його та через нього проник до будинку. Перебуваючи в середині будинку, ОСОБА_8 побачив в коридорі велосипед «Kellys Viper 19,5», номер рами НОМЕР_1 , вартістю 5666 грн. 33 коп., належний ОСОБА_6 , який ОСОБА_8 через вікно виніс за межі будинку, після чого зник з місця вчинення злочину, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_6 матеріальну шкоду на суму 5666 грн. 33 коп.

Тобтосвоїми умисними протиправними діями, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), поєднаному з проникненням у житло, ОСОБА_8 вчинив суспільно небезпечне діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

В ході судового розгляду суд, дослідивши обставини кримінального провадження та докази, дійшов висновку, що ОСОБА_8 своїми умисними протиправними діями, які виразились у незаконному придбанні, носінні та зберіганні без передбаченого законом дозволу бойових припасів, та у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), поєднані з проникненням у житло, вчинив суспільно-небезпечні діяння, які мають ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 185 КК України, у стані неосудності, оскільки ОСОБА_8 , згідно висновку судово-психіатричної експертизи № 197 від 20.07.2022, під час вчинення суспільно небезпечного діяння не міг в період інкримінованих йому дій усвідомлювати свої дії та керувати ними; станом на липень 2022 року ОСОБА_8 не здатний в повній мірі усвідомлювати свої дії та керувати ними; поведінка ОСОБА_8 має ознаки незначної суспільної небезпеки, та за своїм психічним станом потребує застосування до нього примусових заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку, тому визнав за необхідне застосувати до ОСОБА_8 примусові заходи медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку.

В апеляційній скарзі заступник керівника Київської обласної прокуратури ОСОБА_11 , вважаючи ухвалу суду незаконною у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, просить її змінити та виключити з мотивувальної частини ухвали посилання суду на спрямованість умислу, мети і мотиву дій ОСОБА_8 при вчиненні суспільно небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 185 КК України.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що, виходячи із передбачених ст. 19 КК України критеріїв, осудною є особа, яка під час вчинення злочину могла усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними, тоді як неосудна особа позбавлена такої здатності внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливо стану психіки. При цьому, згідно ст.ст. 23, 24 КК України, умисел є однією із форм вини, яка включає в себе інтелектуальну та вольову ознаки, та умисна форма вини передбачає правильне відображення у свідомості суб`єкта як фактичних, так і юридичних ознак злочину, обов`язковою передумовою чого є осудність.

Тож особа, яка вчинила суспільно-небезпечне діяння у стані неосудності, не підлягає кримінальній відповідальності, а може бути піддана за рішенням суду примусовим заходам медичного характеру.

Як слідує з матеріалів кримінального провадження, зокрема, з висновку судово-психіатричного експерта № 197 від 20.07.2022, ОСОБА_8 під час скоєння інкримінованих йому дій страждав і страждає в даний час на стійке хронічне психічне захворювання - легку розумову відсталість, та під час скоєння інкримінованих йому дій не міг та не може в повній мірі усвідомлювати свої дії та керувати ними, і за своїм психічним станом потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку.

Разом з цим, суд не врахував того факту, що здатність особи усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними, є невід`ємною ознакою, що характеризує суб`єкт злочину лише за критерієм осудності.

При цьому у випадку вчинення суспільно-небезпечного діяння у стані неосудності можливо вести мову лише про те, чи мало воно місце. В такому разі, умисел, мотив та мета, як вольові ознаки суб`єктивної сторони складу злочину, виключаються, й мають місце лише тоді, коли особа здатна усвідомлювати свої дії та керувати ними.

Таким чином, вважає, що ухвала суду першої інстанції в частині зазначення наявності умислу та його спрямованості, мети і мотиву в діях ОСОБА_8 при вчиненні суспільно-небезпечного діяння підлягає зміні у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора на підтримку доводів поданої апеляційної скарги, а також потерпілу та захисника, які не заперечували проти таких апеляційних вимог, перевіривши матеріали провадження з розгляду клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру стосовно ОСОБА_8 та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги прокурора щодо неправильного застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність, колегія суддів вважає їх обґрунтованими з таких підстав.

Положення ч. 2 ст. 19 КК України регламентують, що не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Відповідно до ст. 93 КК України, примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані до осіб: які вчинили суспільно небезпечне діяння у стані неосудності; які вчинили у стані обмеженої осудності кримінальні правопорушення; які вчинили кримінальне правопорушення у стані осудності, але захворіли на психічну хворобу до постановлення вироку або під час відбування покарання.

Залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння з урахуванням ступеня небезпечності психічного хворого для себе або інших осіб, судом, відповідно до ст. 94 КК України, зокрема може бути застосований такий вид примусового заходу як надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку. Такий вид допомоги застосовується щодо особи, яка страждає на психічні розлади і вчинила суспільно небезпечне діяння, якщо особа за станом свого психічного здоров`я не потребує госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги.

Згідно зі ст. 503 КПК України, кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється за наявності достатніх підстав вважати, що: особа вчинила суспільно небезпечне діяння, передбачене законом України про кримінальну відповідальність, у стані неосудності; особа вчинила кримінальне правопорушення у стані осудності, але захворіла на психічну хворобу до постановлення вироку.

Під час постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру суд, відповідно до ст. 513 КПК України, з`ясовує такі питання: чи мало місце суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення; чи вчинено це суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення особою; чи вчинила ця особа суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення у стані неосудності; чи не захворіла ця особа після вчинення кримінального правопорушення на психічну хворобу, яка виключає застосування покарання; чи слід застосовувати до цієї особи примусові заходи медичного характеру і якщо слід, то які.

Визнавши доведеним, що ця особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.

Як вбачається з висновку судово-психіатричного експерта № 197 від 20.07.2022, ОСОБА_8 під час скоєння інкримінованих йому дій страждав та на даний час страждає на стійке хронічне психічне захворювання - легку розумову відсталість, та в період інкримінованих йому дій не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними, а на даний час не здатний у повній мірі усвідомлювати свої дії та керувати ними. Поведінка ОСОБА_8 має ознаки незначної суспільної небезпеки та засвоїм психічним станом ОСОБА_8 потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку.(т. 3 а.п. 23-24).

Отже, місцевим судом встановлено, що суспільно небезпечні діяння, передбачені ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 185 КК України, вчинені ОСОБА_8 у стані неосудності, і на даний час ОСОБА_8 перебуває у стані, що потребує надання примусових заходів медичного характеру, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.

Однак, на переконання апеляційного суду, доводи апеляційної скарги прокурора про те, що місцевий суд неправильно здійснив виклад формулювання суспільно небезпечного діяння, яке визнав доведеним, заслуговують на увагу.

Як вбачається з мотивувальної частини судового рішення суд встановив, що у невстановлений дату та час ОСОБА_8 , перебуваючи біля сміттєзвалища, що знаходиться по вулиці Момота в м. Бориспіль Київської області (точного місця не встановлено) побачив паперовий згорток, при відкритті якого виявив - один предмет схожий на гранату типу РГД-5 та предмет зовні схожий на бойовий запал до ручних гранат типу УЗРГМ.

В цей час у ОСОБА_8 виник умисел, направлений на придбання, носіння та зберігання вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу.

У подальшому ОСОБА_8 , діючи умисно, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, перемістив придбаний без передбаченого законом дозволу бойовий припас, а саме: вибуховий пристрій, гранату «РГД-5» із запалом до неї, який він зберігав без передбаченого законом дозволу при собі, в адміністративних межах міста Бориспіль.

20.09.2018 приблизно о 18 годин 03 хвилин слідчим Бориспільського ВП ГУ НП в Київській області, на земельній ділянці, що знаходиться біля подвір`я № 25 по вулиці Франка в м. Бориспіль Київської області, у присутності двох понятих, проведено огляд особистих речей ОСОБА_8 , в ході якого у останнього було виявлено та в подальшому вилучено предмет, схожий на корпус бойової наступальної осколкової гранати типу «РГД-5» з маркуванням на копусі «Д-16-75 Т» та предмет схожий на запал до ручних гранат типу «УЗРГМ», який має на важелі маркування «283-74-УЗРГМ 583».

Згідно висновку експерта № 14-322 від 04.10.2018 року, надані на експертизу предмети являються: - наданий на дослідження об`єкт № 1 є стандартним, промислово виготовленим корпусом наступальної осколкової ручної гранати РГД-5; - наданий на дослідження об`єкт № 2 є стандартним, промислово виготовленим уніфікованим запалом дистанційної дії типу УЗРГМ. При поєднанні в єдину конструкцію наданого на дослідження об`єкта № 1 корпус гранати РГД-5) з наданим на дослідження об`єктом № 2 (запал УЗРГМ), що передбачено їх конструктивними особливостями, вони будуть представляти собою споряджену наступальну осколкову ручну гранату РГД-5, яка є вибуховим пристроєм промислового виготовлення та відноситься до бойових припасів.

Тобто своїми умисними протиправними діями, які виразились у незаконному придбанні, носінні та зберіганні без передбаченого законом дозволу бойових припасів, ОСОБА_8 вчинив суспільно небезпечне діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Крім того, 27.07.2018 року, у вечірній час доби, точного часу не встановлено, у ОСОБА_8 , який перебував неподалік домоволодіння АДРЕСА_3 , завідомо знаючи, що зазначене домоволодіння перебуває без нагляду, виник злочинний умисел на таємне викрадення майна із даного будинку.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_8 , діючи умисно та з корисливих мотивів, усвідомлюючи, що його дії носять незаконний та протиправний характер, переконався, що за його діями ніхто не спостерігає, та будучи впевненим, що дії залишились не поміченими для оточуючих, переліз через паркан домоволодіння, що за адресою: АДРЕСА_3 , і таким чином проник на територію вказаного домоволодіння. Перебуваючи на території зазначеного домоволодіння, за допомогою цеглини, розбив в будинку скло вікна вітальні з дерев`яною рамою, відкрив його та через нього проник до будинку. Перебуваючи в середині будинку, ОСОБА_8 побачив в коридорі велосипед «Kellys Viper 19,5», номер рами НОМЕР_1 , вартістю 5666 грн. 33 коп., належний ОСОБА_6 , який ОСОБА_8 через вікно виніс за межі будинку, після чого зник з місця вчинення злочину, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_6 матеріальну шкоду на суму 5666 грн. 33 коп.

Тобтосвоїми умисними протиправними діями, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), поєднаному з проникненням у житло, ОСОБА_8 вчинив суспільно небезпечне діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

Осудність є однією із загальних ознак суб`єкта кримінального правопорушення, юридичною підставою вини та кримінальної відповідальності.

Виходячи з передбачених ст. 19 КК України критеріїв, відповідний стан особи характеризується здатністю усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними. Неосудна особа позбавлена такої здатності унаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки.

Згідно з положеннями статей 23, 24 КК України, умисел є однією з форм вини, яка включає в себе інтелектуальну та вольову ознаки: усвідомлення означає розуміння не лише фактичних обставин вчиненого діяння, які стосуються об`єкта, предмета, об`єктивної сторони складу конкретного кримінального правопорушення, а і його негативного соціального значення у виді суспільної небезпеки.

Умисна форма вини передбачає правильне відображення у свідомості суб`єкта як фактичних, так і юридичних ознак кримінального правопорушення, обов`язковою передумовою чого є осудність.

Мотив кримінального правопорушення- це усвідомлене особою внутрішнє спонукання, яке викликає намір діяти певним чином.

Мету становить конкретно сформульоване уявлення про бажаний наслідок свого діяння та спрямованість на його досягнення в обраний спосіб. Мотивованість та цілеспрямованість є ознаками усвідомленої вольової діяльності людини.

Прояв таких ознак є неможливим у разі порушень психічних функцій, за яких особа нездатна усвідомлювати характер і значення своїх діянь та керувати ними.

Тобто предмет доказування у кримінальному проваджені щодо застосування примусових заходів медичного характеру має низку особливостей, де не ставиться питання про винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, а йдеться про вчинення певною особою суспільно небезпечного діяння, а умисел, мета і мотив є елементами суб`єктивної сторони саме кримінального правопорушення та встановлюються лише щодо осудної особи, на що суд першої інстанції не звернув уваги, у зв`язку з чим помилково зазначив в мотивувальній частині ухвали, що ОСОБА_8 в кожному випадку вчиняв дії умисно, а щодо викрадення майна й керуючись корисливим мотивом, та метою - отримання можливості здійснення дій щодо бойових припасів без передбаченого законом дозволу і викрадення майна для його подальшого власного використання.

За таких обставин, апеляційна скарга заступника керівника Київської обласної прокуратури ОСОБА_9 підлягає задоволенню, а ухвала суду зміні з виключенням з її мотивувальної частини посилання на спрямованість умислу, мету і мотив дій ОСОБА_8 при вчиненні ним суспільно небезпечних діянь, які підпадають під ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 185 КК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу заступника керівника Київської обласної прокуратури ОСОБА_9 задовольнити.

Ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 29 вересня 2022 року, якою застосовано до ОСОБА_8 примусові заходи медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку, - змінити.

Виключити з мотивувальної частини ухвали посилання суду на спрямованість умислу, мету і мотив дій ОСОБА_8 при вчиненні суспільно небезпечних діянь, які підпадають під ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 185 КК України.

В решті ухвалу суду залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

____________________ _____________________ ____________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3