ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/75/23 Справа № 932/592/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора на вирок Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 30 листопада 2021 року у кримінальному провадженні № 0000018 стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого за ч.3 ст. 15, ч. 1 ст. 186 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 30 листопада 2021 року ОСОБА_7 визнано винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 15, ч. 1 ст. 186 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік.

На підставі ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання за вироком Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 02.02.2021 більш суворим покаранням за даним вироком, вирішено остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік.

На підставі ст.75 КК України вирішено звільнити ОСОБА_7 від відбування основного покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 року іспитового строку не скоїть нового злочину, з покладенням обов`язків, передбачених п.п. 1,2 ч. 1 ст. 76 КК України.

Вирішено долю речових доказів та процесуальні витрати.

ОСОБА_7 визнано винуватим у тому, що він, 04 січня 2021 року, приблизно о 15 год 30 хв, знаходячись в приміщенні магазину «Джекетс», який розташований за адресою: м. Дніпро вул. Старокозацька, 8-а, реалізуючи раптово виниклий умисел на таємне викрадення чужого майна, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи таємно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, викрав майно потерпілого ОСОБА_8 , а саме:

-брюки чоловічі « ОСОБА_9 », вартістю 1079 грн 00 коп;

-футболку чоловічу «Abercrombier&Fitch», вартістю 780 грн 00 коп;

-куртку чоловічу «Finn Flare», вартістю 4699 грн 00 коп, а всього на загальну суму 6558 грн. 00 коп, чим спричинив потерпілому ОСОБА_8 матеріальний збиток на вказану суму.

Утримуючи при собі викрадені речі, ОСОБА_7 намагався залишити місце вчинення кримінального правопорушення, однак його дії були викриті продавцем магазину.

ОСОБА_7 , усвідомлюючи, що його злочинні дії викрито і вони перестали бути таємними для оточуючих, бажаючи довести свій злочинний намір до кінця, реалізуючи раптово виниклий умисел на відкрите викрадення чужого майна, діючи відкрито, з корисливих мотивів, утримуючи при собі брюки чоловічі «Devid Beckham», вартістю 1079 грн 00 коп; футболку чоловічу «Abercrombier&Fitch», вартістю 780 грн 00 коп; куртку чоловічу «Finn Flare», вартістю 4699 грн 00 коп, які належать потерпілому ОСОБА_8 , намагався зникнути з місця вчинення кримінального правопорушення, але з причин, що не залежали від його волі, не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, оскільки був затриманий співробітниками магазину.

Не погоджуючись з вироком суду першої інстанції, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просив вирок суду першої інстанції скасувати в частині призначеного покарання та постановити в цій частині новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити його від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік. Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, просить зобов`язати ОСОБА_7 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирок Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 02.02.2021 року стосовно ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 125 КК України просить виконувати самостійно.

В іншій частині просив вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Апеляційну скаргу обгрунтовує тим, що ОСОБА_7 засуджений вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 02.02.2021 року за ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у виді громадських робіт строком на 100 годин, тобто до покарання, яке підлягає реальному виконанню.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 186 КК України, за яке ОСОБА_7 засуджено вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 30.11.2021 року, він вчинив 04.01.2021 року, тобто до ухвалення вироку в першій справі.

Тому прокурор вважає, що вирок Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 02.02.2021 року має виконуватись самостійно, оскільки на момент ухвалення оскаржуваного вироку, обвинуваченим не відбуто покарання у виді громадських робіт строком 100 годин.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників апеляційного провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом

За змістом п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є, зокрема неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою зміну судового рішення, є застосування закону, який не підлягає застосуванню (п. 2 ч. 1 ст. 413 КПК України).

Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 80 КК України особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано 2 роки у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі, сплив якого є безумовною підставою для звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання.

Стаття 80 КК України передбачає нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та встановлює імперативні строки, сплив яких є безумовною підставою для звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_7 вироком Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 02 лютого 2021 року було засуджено до покарання у виді громадських робіт на строк 100 годин, які не відбуто, оскільки вироком Бабушкінского районного суду м.Дніпропетровська від 30 листопада 2021 року на підставі ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання за вироком Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 02.02.2021 року більш суворим покаранням за даним вироком, вирішено остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік, тобто вирок Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 02.02.2021 року до теперішнього часу не виконано.

Строки давності, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 80 КК України, не зупинялись, не переривались і сплинули, що унеможливлює його виконання.

Колегія суддів зазначає, що строки виконання вироку Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 02.02.2021 року, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 80 КК України, закінчились, у зв`язку з чим покарання за правилами ст. 70 КК, а саме за сукупністю вироків, не призначалось.

Статтею 80 КК України передбачено, що особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано зокрема у строк 2 років в разі засудження до покарання, менш суворого, ніж обмеження волі. Перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені пунктами 1-3 ч. 1 цієї статті, подвоюються. Перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у частинах 1 та 3 цієї статті, засуджений вчинить новий злочин. Обчислення давності в цьому випадку починається з дня вчинення нового злочину.

Вказана стаття кримінального закону передбачає нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та встановлює імперативні строки, сплив яких є безумовною підставою для звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання.

Правова природа цього виду звільнення від відбування призначеного покарання зумовлюється одностороннім обов`язком держави примусово реалізувати через спеціально уповноважені нею органи призначене особі покарання протягом певних строків. Особа, засуджена до певного виду покарання, не несе правового обов`язку застосовувати правообмеження, які входять до його змісту, сама до себе, це виключна одностороння компетенція спеціальних державних органів, що виконують покарання.

Водночас засуджена до певного виду покарання особа не може перебувати в потенційному очікуванні виконання покарання невизначений проміжок часу, у зв`язку із чим законодавчо встановлюються імперативні строки, сплив яких припиняє наявні між державою і засудженою особою кримінальні правовідносини, а отже, унеможливлює виконання покарання.

Колегія суддів вважає, що лише невідбуття обвинуваченим ОСОБА_7 покарання у виді громадських робіт самі по собі не свідчать про ухилення його від відбування такого виду покарань.

Колегія суддів зазначає, що вирок Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 02.02.2021 року набрав законної сили 04.03.2021 року. Тобто 04.03.2023 року закінчився строк давності виконання обвинувального вироку Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 02.02.2021 року.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 408 КПК України суд апеляційної інстанції змінює вирок в інших випадках, якщо зміна вироку не погіршує становища обвинуваченого.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, а оскаржений вирок підлягає зміні, оскільки строки давності виконання вироку Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 02.02.2021 року закінчились, що унеможливлює його виконання.

Керуючись статтями 404, 405, 407, 408 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора на вирок Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 30 листопада 2021 року у кримінальному провадженні № 0000018 стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого за ч.3 ст. 15 ч. 1 ст. 186 КК України задовольнити частково.

Вирок Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 30 листопада 2021 року у кримінальному провадженні № 0000018 стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого за ч.3 ст. 15 ч. 1 ст. 186 КК України змінити.

Виключити з вироку Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 30 листопада 2021 року стосовно ОСОБА_7 ч.4 ст.70 КК України.

Вважати ОСОБА_7 засудженим за ч.3 ст. 15 ч. 1 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити його від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік.

Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_7 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

В іншій частині вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення. Касаційна скарга може бути подана до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3