У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 червня 2023 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_4

розглянувши в судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 01.06.2023 року, якою щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кізомис Білозерського району Херсонської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого в силу ст. 89 КК України,

- підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України,

- обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 30 липня 2023 року включно

учасники судового провадження:

прокурор: ОСОБА_7

захисник: ОСОБА_5

В с т а н о в и в :

Короткий зміст вимог апеляційних скарг.

В апеляційній скарзі захисник просить ухвалу слідчого судді скасувати. Постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного більш м`який запобіжний захід.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції:

Задоволено клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 .

Застосовано до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 30 липня 2023 року включно.

Узагальнені доводи осіб, які подали апеляційні скарги.

Захисник вважає, що оскаржувана ухвала є необґрунтованою.

Стверджує, що слідчим суддею належним чином не обгрунтовано висновків щодо наявності достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Також захисник зазначає, що слідчим не були виконані вимоги ч.1 ст. 52 КПК України під час вручення письмового повідомлення про підозру в порядку ст. 278 КПК України, а отже фактично підозра ОСОБА_6 вручена не була і за такого слідчий суддя не міг розглядати клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 .

Встановлені судом першої інстанції обставини.

Під час розгляду клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , слідчим суддею встановлені наступні обставини.

СВ Відділення поліції №1 Херсонського РУП ГУНП в Херсонській області проводиться досудове розслідування у кримінальному №0000004 від 14.03.2023 за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 111 КК України.

За версією органу досудового розслідування ОСОБА_6 , підозрюється в тому, що він будучи громадянином України, усвідомлюючи злочинність своїх дій, перебуваючи у с. Кізомис Херсонського району Херсонської області, перейшов на бік ворога - збройних сил російської федерації, будучи обізнаним про здійснення російською федерацією збройної агресії проти України, керуючись як ідеологічними так і особистими мотивами, діючи умисно на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, надавав інформацію представникам військових підрозділів російської федерації про осіб з числа місцевих мешканців, які висловлювали підтримку української влади та Збройних Сил України та місця їх мешкання. Зокрема, 15 серпня 2022 року, ОСОБА_6 привів до подвір`я будинку, що розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , де проживає ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 разом зі своєю дружиною ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які з початку повномасштабного вторгнення зс рф на територію України, підтримували українську владу та Збройні Сили України, військовослужбовців збройних сил рф, які спричинили тілесні ушкодження ОСОБА_8 , провели обшук у його домоволодінні та на прибудинковій території, що супроводжувалось погрозами вбивством, позбавленням волі, згвалтуванням у разі приховування інформації щодо місцезнаходження вогнепальної зброї та заволоділи грошовими коштами та особистим майном ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

31.05.2023 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

Слідчим подано клопотання про застосування до ОСОБА_6 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою вказуючи, що останній підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України. Прокурор в судовому засіданні зазначав, що неможливо запобігти вказаним ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя врахував обґрунтованість підозри ОСОБА_6 , у вчиненні вищевказаного злочину, вагомість наявних доказів на підтвердження обґрунтованості підозри, а також тяжкість покарання, що йому загрожує в разі визнання винуватим, послався на наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України. Врахував дані про особу, ступінь встановлених ризиків, обставини кримінального правопорушення і дійшов висновку, що застосування запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, не зможе запобігти встановленим при розгляді клопотання ризикам. Прийшов до висновку про необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового та кримінального проваджень, апеляційний суд дійшов наступного.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст. ст. 177, 178, 183, 194 КПК України.

Під час апеляційного розгляду, встановлено, що рішення слідчим суддею прийнято з дотриманням зазначених вимог національного та міжнародного законодавства.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні зазначених кримінальних правопорушень підтверджується наявними в матеріалах кримінального провадження доказами.

Задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя вірно зазначив, що є наявними ризики, передбачені п.1, 4 ч.1 ст.177 КПК України, так, існує значна ймовірність того, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду та може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

На наявність зазначених ризиків, вказує те, що кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 віднесене до категорії особливо тяжких злочинів, за вчинення якого передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років, підозрюваний, знаючи про те, що на даний час частина території України знаходиться під тимчасовою окупацією та не знаходиться під контролем правоохоронних органів України, може переховуватись на цих територіях.

Також, зважаючи на те, що запровадження воєнного стану та збройна агресія щодо України самі по собі є ризиками, існує значна імовірність того, що підозрюваний буде затягувати повне, всебічне та неупереджене розслідування кримінального провадження шляхом не виконання належної процесуальної поведінки або іншим чином.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі "Ілійков проти Болгарії" №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що "суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів".

П. 48 рішення "Чеботарь проти Молдови" № 35615/06 від 13.11.07 р. - Європейський Суд з прав людини зазначив "Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання".

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Враховуючи фактичні обставини та суспільну небезпечність кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , те, що кримінальне правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється, вчинено в умовах воєнного стану, запровадженого у зв`язку із широкомасштабною збройною агресією російської федерації проти Української Держави та Українського Народу, що тим самим підвищує ступінь суспільної небезпечності кримінального правопорушення, відомості щодо особи підозрюваного, апеляційний суд погоджується з рішенням суду першої інстанції, що більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано прийняв рішення про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 , оскільки інший запобіжний захід не зможе запобігти встановленим при розгляді клопотання ризикам, передбаченим п. п. 1,4 ч.1 ст.177 КПК України.

Твердження захисника, що слідчим під час вручення повідомлення про підозру ОСОБА_6 було порушено процедуру вручення повідомлення про підозру, не є предметом перевірки в цьому апеляційному розгляді, оскільки стороною захисту не оскаржується повідомлення про підозру під час досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні.

Істотних порушень вимог КПК України, які б перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.

Зважаючи на викладене, рішення слідчого судді є законним і обґрунтованим, оскільки постановлене згідно норм матеріального права з ретельним дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України та ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та об`єктивно оціненими судом, в порядку та в межах, передбачених на даній стадії кримінального провадження, натомість доводи та твердження захисника, про які йдеться в апеляційній скарзі, колегія суддів апеляційної інстанції вважає безпідставними, в зв`язку з чим приходить до остаточного висновку про залишення поданої апеляційної скарги без задоволення.

Керуючись ст. 376, 405, 407, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 01.06.2023 року, щодо ОСОБА_6 ,- залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді