Справа № 461/6258/23
Провадження № 1-кс/461/4261/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.08.2023 року. м. Львів.

Слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

підозрюваного ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові погоджене з прокурором клопотання cлідчого ВРзСТ ГУ НП у Львівській області ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0000951 від 02.08.2023 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України

ОСОБА_5 ,ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю села Боложинів, раніше Буського району, Львівської області, українцю, громадянину України, з середньою освітою, працюючого у ТОВ «Львівська варта» на посаді охоронця, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 -

ВСТАНОВИВ:

04.08.2023 року до суду надійшло клопотання cлідчого ВРзСТ ГУ НП у Львівській області ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0000951 від 02.08.2023 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України ОСОБА_5 .

Слідчий клопотання обгрунтовує наступним. Досудовим розслідуванням встановлено, що 02 серпня 2023 року, приблизно о 13 годин 20 хвилин, ОСОБА_5 , керуючи автомобілем марки «BMW 320D», реєстраційний номер НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння та рухаючись ним по автодорозі з с. Боложинів, Золочівського району, Львівської області до автодороги М-06 сполучення «Київ-Чоп», на її ділянці (1500 м. від автодороги М-06), яка має заокруглення, порушив вимоги чинних розділів ПДР України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року зі змінами та доповненнями, а саме: п.п. 1.5; 2.3 «б» і «д»; 2.9 а) та 12.1, які виразилися в тому, що він, керуючи транспортним засобом в стані сп`яніння, не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не відреагував на її зміну, не вибрав безпечної швидкості руху, чим позбавив себе змоги постійно контролювати рух керованого ним автомобіля; без причин технічного характеру виїхав за межі проїзної частини на праве по ходу руху узбіччя де здійснив з`їзд у меліоративний канал з подальшим наїздом на перешкоду (дерево), в результаті чого пасажир керованого ним автомобіля ОСОБА_7 від отриманих тілесних ушкоджень помер на місці пригоди.

Таким чином, ОСОБА_5 , обґрунтовано підозрюється у порушенні правил безпеки дорожнього руху, будучи особою, яка керувала транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, що спричинило смерть потерпілого, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України.

02.08.2023 о 15:40 год. ОСОБА_5 було затримано в порядку ст. 208 КПК України.

03.08.2023 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України.

Враховуючи наведене, з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, слідчий просить клопотання задоволити.

Прокурор у судовому засіданні просив задовольнити подане клопотання. Надав пояснення аналогічні викладеним у клопотанні.

Захисник проти задоволення клопотання заперечував. Зазначив, що ОСОБА_5 позитивно характеризується, одружений, працює, раніше не судимий, має постійне місце проживання, має на утриманні 2 неповнолітніх дітей. Ризики, зазначені в клопотанні, не доведені. Просив у задоволенні клопотання відмовити та обрати підозрюваному більш м`який запобіжний захід.

Підозрюваний підтримав думку захисника.

Заслухавши думку учасників щодо поданого клопотання, дослідивши надані матеріали, суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу відповідає вимогам ст. 184 КПК України і воно отримано підозрюваним 03.08.2023 року. Розгляд клопотання згідно з вимогами ч.2 ст.184 КПК України проведений більш ніж через 3 години після отримання підозрюваним копії клопотання та матеріалів, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання.

Відповідно до ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Запобіжний захід у виді тримання під вартою може бути застосований в т.ч. до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Встановлено, що в провадженні ВРзСТ ГУ НП у Львівській області перебувають матеріали кримінального провадження № 0000951 від 02.08.2023 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.286-1 КК України

В межах даного кримінального провадження, 02.08.2023 о 18 годині 35 хвилин ОСОБА_5 затримано у порядку ст. 208 КПК України, за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286-1 КК України.

03.08.2023 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України.

Поняття "обґрунтована підозра" визначена в рішенні Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі "Нечипорук і Йонкало проти України", відповідно до якої цей термін означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, № 182). Мета затримання для допиту полягає в сприянні розслідуванню злочину через підтвердження або спростування підозр, які стали підставою для затримання (див. рішення у справі "Мюррей проти Сполученого Королівства" від 28 жовтня 1994 року, п. 55, Series A, № 300-A).

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 стверджується зібраними доказами, а саме: протоколом огляду місця пригоди від 02.08.2023 з додатками до нього, де зафіксована слідова інформація; результатом тестування на алкоголь, показаннями свідка ОСОБА_8 , а також іншими доказами, які містяться у матеріалах кримінального провадження.

Проаналізувавши та оцінивши досліджені докази, суд вважає, що всі вищезазначені докази є належними та допустимими. Вищеперелічені докази є достатніми для висновку суду про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 , оскільки існують факти, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг вчинити дане кримінальне правопорушення.

Питання щодо наявності чи відсутності в діях підозрюваного складу кримінального правопорушення, а також більш вагомі докази причетності до кримінального правопорушення, належність та допустимість цих доказів, можуть бути більш ретельно досліджені в подальшому органами досудового розслідування та/або судом при розгляді кримінального провадження в судовому засіданні.

Слідчим доведено, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Cлідчий суддя враховує позицію Європейського Суду з прав людини у справі «В. проти Швейцарії», зокрема те, що небезпеку переховування не можна вимірювати тільки залежно від суворості можливого покарання, її треба визначати з урахуванням характеру підозрюваного, його моральних якостей, наявності у нього коштів.

Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (рішення «Бекчиєв проти Молдови»).

Суд прийшов до висновку, що існують підстави вважати про наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3 ст. 177 КПК України, зокрема:

1)неможливість запобігання у межах кримінального провадження ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України - переховування підозрюваного ОСОБА_5 від органу досудового розслідування та/або суду.

Даний ризик підтверджується тим, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено безальтернативне покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк від 5 до 10 років , що вже само по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваного до втечі.

Водночас, слід зазначити, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.

2)неможливість запобігання ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України - незаконно впливати на потерпілих, свідків, експертів у цьому ж кримінальному провадженні шляхом їх переконання, залякування чи схиляння їх до зміни, наданих ними показань, узгодження своїх показань з показаннями вказаних осіб.

Про неможливість запобігти такому ризику свідчить той факт, що з урахуванням принципу безпосередності дослідження показань, речей і документів (ст. 23 КПК України) такі ще судом не допитані та надані ними під час досудового розслідування показання не можуть лягти в основу обвинувального вироку відносно нього.

ОСОБА_5 позитивно характеризується, одружений, працює, раніше не судимий, має постійне місце проживання, має на утриманні 2 неповнолітніх дітей. Проте, він підозрюється у вчиненні в стані алкогольного сп`яніння кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, внаслідок чого загинула людина. У разі визнання винуватим йому загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк від п`яти до десяти років, і це може стимулювати підозрюваного до втечі. Вищезазначене в сукупності підтверджує ризик переховування ОСОБА_5 від органів досудового розслідування та суду.

Суд вважає, що існують обставини, які свідчать про обґрунтовану підозру у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, про достатність підстав вважати, що існують ризики, передбачені статтею 177 цього Кодексу, про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризиків, зазначеним у клопотанні. Тому жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, який спричинив загибель людини.

Відповідно до клопотання, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, який спричинив загибель людини. Тому, суд вважає за необхідне не визначати ОСОБА_5 заставу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 369, 376 КПК України, слідчий суддя -

УХВАЛИВ:

Застосувати до підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою у Державній установі «Львівська установа виконання покарань (№ 19)» на строк до 30.09.2023 року, без визначення розміру застави.

Контроль за виконанням даної ухвали покласти на cлідчого ВРзСТ ГУ НП у Львівській області ОСОБА_6 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня проголошення ухвали, а підозрюваним, який перебуває під вартою, з моменту вручення йому копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1