УХВАЛА

26 червня 2023 року

м. Київ

справа № 288/445/19

провадження № 51-3782ск23

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Андрушівського районного суду Житомирської області від 26 квітня 2021 року та ухвалу Житомирського апеляційного суду від 20 квітня 2023 року щодо останнього,

встановив:

Захисник звернувся до суду з касаційною скаргою на указані вище судові рішення щодозасудженого ОСОБА_5 , де ставить питання про їх скасування та закриття кримінального провадження.

Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), колегія суддів дійшла висновку, що її необхідно залишити без руху, встановивши строк для усунення недоліків.

Згідноз п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК в касаційній скарзі має бути наведено обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи в обґрунтування кожної позиції.

При цьому, за приписами ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Зі змісту поданої касаційної скарги та оскарженої ухвали апеляційного суду вбачається, що переважна більшість доводів касаційної скарги захисника є аналогічними за змістом доводам його апеляційної скарги та були предметом оцінки суду апеляційної інстанції, який за результатами перегляду надав на них відповіді в частині, що пов`язана із обґрунтуванням висновку про винуватість ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого злочину. Водночас, касаційна скарга не містить обґрунтування того, яких порушень приписів кримінального процесуального закону було допущено цим судом при апеляційному перегляді вироку Андрушівського районного суду Житомирської області від 26 квітня 2021 року, з огляду його на межі та порядок, передбачені статтями 404, 405 КПК.

В касаційній скарзі, серед іншого, йдеться про те, що протокол проведення слідчого експерименту від 31 грудня 2018 року є недопустимим доказом, оскільки ця слідча дія була проведена в помешканні засудженого ОСОБА_5 без згоди останнього, а про написання ним письмової згоди на її проведення в суді апеляційної інстанції засуджений заперечував, що за своїм змістом зводиться до тверджень про вчинення службовими особами органу досудового розслідування неправомірних дій. Проте в касаційній скарзі не йдеться про те, чи були з цього приводу відповідні звернення сторони захисту в порядку ст. 214 КПК до уповноважених органів, враховуючи, що чинним кримінальним процесуальним законом не встановлено будь-якого іншого порядку, ніж визначений у ст. 214 цього Кодексу, що має застосовуватися для розгляду і перевірки заяв про вчинення кримінального правопорушення, де визначено повноважних суб`єктів для здійснення провадження за такими заявами, до яких суди будь-якої інстанції не належать. Захисник також не указує, чому указані ним обставини не можуть бути перевіреними в порядку, передбаченому Главою 34 КПК.

Крім того, захисник звертається до суду касаційної інстанції з вимогою про скасування оскаржених судових рішень та закриття кримінального провадження, проте в мотивах касаційної скарги наводить твердження про необхідність перекваліфікації дій засудженого на ст. 124 цього Кодексу, що не узгоджується з твердженнями про необхідність закриття кримінального провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК та позбавляє суд касаційної інстанції належним чином визначити предмет касаційного розгляду.

З огляду на те, що відповідно до приписів ч. 2 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги, викладене вище перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.

Відповідно до ст. 429 КПК суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу було подано без додержання вимог, передбачених ст. 427 КПК, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки скарги і встановлюється строк, необхідний для їх усунення, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів із дня отримання ухвали особою, котра подала касаційну скаргу.

Врахувавши вищенаведене, керуючись положеннями ст. 429 КПК, з огляду на те, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених ст. 427 КПК, колегія суддів дійшла висновку, що скаргу необхідно залишити без руху і надати строк на усунення недоліків.

Недоліки касаційної скарги, пов`язані з її змістом, можуть бути усунуті шляхом подання нової касаційної скарги.

Керуючись ст. 429 КПК, Суд

постановив:

Касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 залишити без руху та встановити строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків касаційної скарги - п`ятнадцять днів із дня її отримання.

Роз`яснити, що касаційна скарга повертається в разі, якщо особа в установлений строк не усунула недоліків касаційної скарги, залишеної без руху.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3