СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
ун. № 759/7386/23
пр. № 1-кп/759/1078/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2023 року м. Київ

Святошинський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві кримінальне провадження за № 0003555, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.12.2022, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Києва, українця, громадянина України, неодруженого, з середньою освітою, офіційно непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 20.02.2023 Святошинським районним судом міста Києва за ч. 1 ст. 186 КК України до покарання у вигляді 160 годин громадських робіт, покарання відбуто повністю

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , 19.12.2022 приблизно о 23 годині 00 хвилин, прибув з метою вирішення особистого конфлікту до квартири АДРЕСА_2 , де проживав раніше не знайомий йому ОСОБА_5 , який в цей час знаходився за місцем свого проживання в стані алкогольного сп`яніння. Перебуваючи в квартирі ОСОБА_5 між ним та ОСОБА_3 на грунті раптово виниклих неприязних відносин розпочалась сварка, в ході якої ОСОБА_3 побачив у потерпілого мобільний телефон «SАМSUNG Galaxy A 12», з сім - картою мобільного оператору «Київстар» НОМЕР_1 , імеі: НОМЕР_2 , імеі: НОМЕР_3 , s/n: НОМЕР_4 , який знаходився на столі в кухні вказаної квартири. Після чого, ОСОБА_3 , розуміючи, що ОСОБА_5 перебуває в стані алкогольного сп`яніння, та не може адекватно сприймати його дії, прийняв рішення, щодо таємного викрадення чужого майна, а саме мобільного телефону ОСОБА_5 , що в той час залишився без нагляду його власника.

З метою виконання свого злочинного умислу, направленого на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_3 продовжуючи знаходитись в квартирі АДРЕСА_2 , керуючись корисливим мотивом, усвідомлюючи що в країні введено воєнний стан, розуміючи протиправний характер своїх дій та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків у виді заподіяння майнової шкоди, таємно, скориставшись станом алкогольного сп`яніння потерпілого, викрав зі столу в кухонній кімнаті, чуже майно, яке належить ОСОБА_5 , а саме мобільний телефон «SАМSUNG Galaxy A 12», з сім -картою мобільного оператору «Київстар» НОМЕР_1 , імеі: НОМЕР_2 , імеі: НОМЕР_3 , s/n: НОМЕР_4 , вартістю 3400 гривень 00 копійок.

В подальшому, ОСОБА_3 з викраденим майном, яке належить ОСОБА_5 , покинув приміщення квартири та зник у невідомому напрямку, розпорядившись чужим майном на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_3 , здійснив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене в умовах воєнного стану, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України .

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненому злочині визнав повністю, пояснив, що приблизно в середині грудня 2022 року по АДРЕСА_3 у нього стався словесний конфлікт з потерпілим ОСОБА_5 . Після словесної перепалки він таємно від потерпілого забрав його мобільний телефон «SАМSUNG Galaxy A 12» та залишив квартиру. Після чого пішов відпочивати до своїх друзів, які жили на два поверхи нижче, залишивши телефон у себе. Наступного дня до нього приїхали працівники поліції з приводу вказаних подій, яким він добровільно видав викрадений мобільний телефон.

У вчиненому щиро розкаявся, просив суд суворо не карати та визначити йому іспитовий строк.

Потерпілий ОСОБА_5 будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання до суду не з`явився.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ч. 3 ст. 349 КПК України, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, провів судове слідство у справі щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження в цій частині інших доказів по справі, окрім допиту обвинуваченого та вивчення доказів, які характеризують його особу.

Суд вважає, що обвинувачення, пред`явлене ОСОБА_3 знайшло своє підтвердження в судовому засіданні в повному обсязі, а його дії органами досудового розслідування за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна, вчинене в умовах воєнного стану, кваліфіковано правильно.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» з послідуючими змінами та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

У ході кримінального провадження суд вважає за можливим визнати у відповідності до ст. 66 КК України - щире каяття обвинуваченого у вчиненому злочині, активне сприяння у розкритті злочину, повне визнання своєї вини, обставинами, що пом`якшують покарання за скоєне.

Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого: його молодий вік, стан здоров`я, соціальне становище, відсутність даних про перебування на профілактичному обліку у лікаря психіатра та нарколога, а також враховує, що врезультаті кримінального правопорушення потерпілому збитків завдано не було.

Під час судового розгляду детально проаналізовано поведінку обвинуваченого після вчинення злочину, його щире каяття, наслідки суспільно-небезпечного діяння, зваживши на всі обставини кримінального провадження в їх сукупності, зважаючи на те, що існують обставини, які пом`якшують покарання та відсутні обставини, які його обтяжують, суд приходить до переконання, що необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень буде призначення покарання в межах санкцій ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на певний строк, із звільненням від відбування покарання з випробуванням в силу ст. 75 КК України, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нових кримінальних правопорушень і виконає покладені на нього обов`язки.

Таке покарання, на переконання суду, є достатнім для виправлення ОСОБА_3 , попередження вчинення ним кримінальних правопорушень та відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

Суд також констатує, що згідно довіки Подільського районного відділу Філії ДУ «Центр Пробації» у м. Києві та Київській області Міністерства юстиції України від 13.09.2023 №32/26/4419-23 на час розгляду даного кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_3 повністю відбув покарання за вироком Святошинського районного суду міста Києва від 20.02.2023 за ч. 1 ст. 186 КК України у виді 160 годин громадських робіт у повному обсязі та знятий з обліку. Таким чином, підстави для застосування положень ч. 4 ст. 70 КК України для призначення покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, у суду відсутні.

Питання про речові докази слід вирішити у відповідності до ч. 9 ст. 100 КПК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженню не заявлено.

Відповідно до ст. 124 КПК України процесуальні витрати у кримінальному провадженні слід стягнути з обвинуваченого.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 349, 369, 373, 374, 376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, і призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання, якщо він протягом іспитового строку у 3 (три) роки не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід обвинуваченій не обирався.

Речові докази:

Мобільний телефон «SАМSUNG Galaxy A 12», з сім -картою мобільного оператору «Київстар» НОМЕР_1 , імеі: НОМЕР_2 , імеі: НОМЕР_3 , s/n: НОМЕР_4 - переданий на зберігання до камери схову речових доказі Святошинського УП ГУНП у м. Києві - повернути потерпілому ОСОБА_5

-DVD- R диск визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні - зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Судові витрати у кримінальному провадженні не заявлялися.

Арешт майна, у кримінальному провадженні не накладався.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору, обвинуваченому, надіслати потерпілому.

Вирок може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду через Святошинський районний суд міста Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Згідно з частиною другою ст. 394 КПК України вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення зазначеного строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано; у разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1