Справа № 521/4463/23
Номер провадження:1-в/521/410/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2023 року м. Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з секретарем ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

представника ДУ «ОВК №14» (в режимі відеоконференції) ОСОБА_4 ,

засудженого (в режимі відеоконференції) ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі в режимі відео конференції (дистанційного судового провадження) клопотання засудженого про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання (УДЗ) відносно нього, а саме:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ларжанки Ізмаїльського району Одеської області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та до засудження проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

засудженого 19.02.2020 року Ізмаїльсьским міськрайонним судом Одеської області за ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ст. 71, ч. 5 ст. 72 КК України до 3 років 9 місяців позбавлення волі. 13.04.2021 року Малиновським районним судом м. Одеси приведено у відповідність вирок Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 19.02.2020 року за ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ст. 71, ч. 5 ст. 72 КК України, а саме визначено остаточне покарання у виді 3 років 7 місяців позбавлення волі, суд

В С Т А Н О В И В:

Засуджений ОСОБА_5 звернувся до Малиновського районного суду м. Одеси з клопотанням про застосування відносно нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання (УДЗ).

В судовому засіданні засуджений (в режимі відеоконференції) клопотання підтримав та просив суд його задовольнити.

Прокурор у судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечувала, оскільки матеріали особової справи засудженого свідчать про те, що останній за час відбування покарання у виді позбавлення волі не довів, що став на шлях виправлення.

Представник колонії, який приймав участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, вирішення питання про можливість застосування відносно засудженого умовно-дострокового звільнення від відбування покарання залишив на розсуд суду.

Суд, заслухавши думку учасників судового розгляду клопотання, дослідивши матеріали клопотання та особової справи, вважає клопотання не обґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Згідно положень ст. 81 КК України вбачається, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим передбаченого ч. 3 ст. 81 КК України відповідної частини строку покарання, при цьому якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

За змістом даної норми умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є правом, а не обов`язком суду.

Частиною 3 статті 81 КК України встановлено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим:

1) не менше половини строку покарання, призначеного судом за кримінальний проступок або нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень або кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також за необережний тяжкий злочин;

2) не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний нетяжкий злочин або кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона засуджена до позбавлення волі;

3) не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, у разі заміни покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавленням волі на певний строк, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисне кримінальне правопорушення протягом невідбутої частини покарання.

Відповідно до положень ст. 6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Ресоціалізація - свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві. Необхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого. Основними засобами виправлення і ресоціалізації засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), пробація, суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Отже, ключовою підставою умовно-дострокового звільнення є виправлення особи, а висновок суду про доведеність виправлення засудженого повинен засновуватись на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у виправно-трудовій установі.

Під час розгляду клопотання судом встановлено, що ОСОБА_5 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Ларжанки Ізмаїльського району Одеської області, з середньо-спеціальною освітою, не одружений, до засудження не був офіційно працевлаштованим, зареєстрований та до засудження проживав за адресою: АДРЕСА_1 , судимого, а саме:

- 15.11.2018 року Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області за ч. 1 ст. 185, ст.75 Кримінального кодексу України (далі КК) до одного року позбавлення волі, з випробуванням строком на 1 рік,

- 19.02.2020 року Ізмаїльсьским міськрайонним судом Одеської області за ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ст. 71, ч. 5 ст. 72 КК України до 3 років 9 місяців позбавлення волі.

- 13.04.2021 року Малиновським районним судом м. Одеси приведено у відповідність вирок Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 19.02.2020 року за ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ст. 71, ч. 5 ст. 72 КК України, а саме визначено остаточне покарання у виді 3 років 7 місяців позбавлення волі.

На теперішній час засуджений відбуває покарання у виді 3 років 7 місяців позбавлення волі в умовах Державної установи «Одеська виправна колонія №14».

Початок строку: 14.11.2019 року, кінець строку: 14.06.2023 року. На момент розгляду клопотання засуджений відбув більш ніж 3/4 строку призначеного покарання.

Під час тримання в Державній установі «Ізмаїльській слідчий ізолятор» з 18.11.2019 по 11.07.2020 року характеризувався посередньо, заохочень не мав, до дисциплінарної відповідальності не притягувався. 11.07.2020 року прибув до державної установи «Одеська виправна колонія №14», за час відбування покарання характеризується посередньо, заохочень не має, до дисциплінарної відповідальності не притягувався. На виробництві установи не працевлаштований, у взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом. Утримує у чистоті і порядку спальне місце та приліжкову тумбочку, має охайний зовнішній вигляд. Відповідально ставиться до майна установи і предметів. Намагається не допускати порушень вимог пожежної безпеки. Участь в організації виховних заходів, які проводяться в установі не приймає. До підвищення наявного загальноосвітнього рівня не прагне. Приймає участь у реалізації програми диференційованого виховного виливу «Формування життєвих навичок у повнолітніх осіб». З метою виявлення факторів що спричинили протиправну поведінку засудженого формування актуальних цілей соціально-виховної роботи із засудженим проведено оцінку ризиків вчинення ним повторного кримінального правопорушення. В результаті проведеної роботи встановлено середній рівень ймовірності небезпеки для суспільства.

Відповідно до Витягу з протоколу №7 від 13.04.2022 року засідання комісії Державної установи «Одеська виправна колонія №14» з розгляду матеріалів щодо умовно-дострокового звільнення, згідно ст. 81 КК України, вбачається, що комісією прийнято рішення не направляти матеріали до суду з приводу умовно-дострокового звільнення стосовно ОСОБА_5 , який не довів свого виправлення.

Так, при розгляді питання щодо можливості застосування відносно засудженого умовно-дострокового звільнення від відбування покарання суд керується вже сталою правовою позиціє судів вищої інстанції про те, що сумлінна поведінка - це не тільки пасивна форма поведінки, яка полягає у стримуванні від порушень режиму відбування покарання, порушень правил внутрішнього розпорядку, а й активна форма поведінки засудженого, яка полягає у зразковому дотриманні вимог режиму, участі у самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни, товариському ставленні до інших засуджених. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання. Під сумлінним ставленням до праці слід розуміти постійну свідому участь у суспільно корисній праці, систематичне виконання і перевиконання виробничих завдань, сумлінне виконання трудових обов`язків і дорученої роботи, якість її виконання, прагнення до вдосконалення наявного фаху, спеціальності, придбання спеціальності, відсутність трудових порушень, прогулів, відмов від роботи, дбайливе ставлення до довіреного майна, інструментів, суворе додержання правил охорони праці і техніки безпеки тощо.

Таким чином, враховуючи, що основною і достатньою підставою умовно-дострокового звільнення є досягнення однієї з цілей покарання - виправлення засудженого, що підтверджується його сумлінною поведінкою і ставленням до праці в процесі відбування покарання, суд вважає, що поведінка засудженого ОСОБА_5 за час відбування покарання не є сумлінною. Аналіз даних про особу засудженого вказує на те, що засуджений на даний момент не досяг необхідного ступеню виправлення, а лише починає ставати на шлях виправлення.

Таким чином, незважаючи на те, що засуджений відбув встановлену законом частину строку покарання, однак матеріали особової справи не містять відомостей про те, яким чином засуджений своєю поведінкою та сумлінним ставленням до праці довів своє виправлення.

За таких обставив, враховуючи тяжкість та характер вчиненого ОСОБА_5 кримінального правопорушення, дані про особу засудженого, його посередню поведінку під час відбування покарання, суд приходить до висновку, що засуджений не має усіх належних підстав, передбачених ст. 81 КК України, для його умовно-дострокового звільнення. З огляду на це, суд вважає, що підстави для задоволення даного клопотання відсутні.

Враховуючи зазначене, на підставі ст. 81 КК України та керуючись ст. ст. 537-539 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про застосування відносно нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання (УДЗ) - відмовити.

Копію ухвали направити засудженому та до Державної установи «Одеська виправна колонія №14».

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Малиновський районний суд м. Одеси протягом встановленого законом строку з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1