УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2023 року

м. Київ

справа №127/22067/22

провадження № 51-4594ск23

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду (далі - Суд, колегія суддів) у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 05 травня 2023 року та ухвалу Вінницького апеляційного суду від 10 липня 2023 року щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниця, громадянина України, який проживає в АДРЕСА_1 ,

засудженого за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК, і

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст оскаржуваних судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини

Вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 05 травня 2023 року ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК, та призначено йому покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК з урахуванням вимог ч. 1 ст. 72 КК за сукупністю вироків шляхом повного приєднання невідбутої частини покарання за вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 05 грудня 2019 року призначено ОСОБА_5 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців.

Вирішено інші питання, визначені кримінальним процесуальним законодавством.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 10 липня 2023 року вказаний вирок місцевого суду залишено без змін.

Судовими рішеннями встановлено, що ОСОБА_5 06 вересня 2022 року приблизно о 17:24 під час руху транспортним засобом поблизу заправної станції у м. Вінниця по вул. Костянтина Василенка, 19-А був зупинений працівниками патрульної поліції та пред`явив останнім підроблене водійське посвідчення, заповнене на його ім`я, тобто використав завідомо підроблений документ.

Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

У касаційній скарзі захисник посилається на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через суворість, просить змінити судові рішення, призначити ОСОБА_5 покарання за ч. 4 ст. 358 КК у виді штрафу та зупинити виконання судових рішень. Зазначає, що судами першої та апеляційної інстанцій не було враховано того, що ОСОБА_5 є єдиним годувальником сім`ї, на його утриманні перебувають дружина та неповнолітній син. Вважає, що суди попередніх інстанцій належим чином не врахували обставини, які пом`якшують покарання та відсутність обтяжуючих. Стверджує, що виправлення засудженого можливе без ізоляції від суспільства.

Мотиви Суду

Колегія суддів перевірила доводи касаційної скарги, додані до неї судові рішення та дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з огляду на таке.

Згідно зі ст. 433 КПК суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги. При цьому він перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правову оцінку обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Висновки судів щодо доведеності винуватості ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення та правильність кваліфікації його дій за ч. 4 ст. 358 КК в касаційній скарзі не оспорюються.

Посилання в касаційній скарзі захисника на невідповідність призначеного покарання тяжкості вчиненого ОСОБА_5 кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через суворість є безпідставними з огляду на таке.

Відповідно до статей 50, 65 КК особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання має бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують та обтяжують.

Суд визначає форму реалізації кримінальної відповідальності в кожному конкретному випадку з огляду на суспільну небезпечність і характер кримінального правопорушення, обставини справи, особу винного, а також обставини, що пом`якшують або обтяжують покарання тощо.

Як вбачається з вироку суду першої інстанції під час призначення покарання ОСОБА_5 суд врахував характер, ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, дані про особу винного, який раніше не судимий, перебував на обліку у лікаря-нарколога, на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, позитивно характеризується за місцем проживання, має на утриманні дружину-інваліда ІІІ групи та неповнолітнього сина, з якими проживає.

Обставинами, що пом`якшують покарання, визнано щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. Обставин, що обтяжують покарання, місцевим судом не було встановлено.

Санкція ч. 4 ст. 358 КК передбачає альтернативні покарання у виді штрафу, арешту або обмеження волі.

Місцевий суд з врахуванням ступеня суспільної небезпеки та обставин вчинення кримінального правопорушення, санкції ч. 4 ст. 358 КК, ставлення засудженого до вчиненого дійшов обґрунтованого висновку, що покарання, яке буде достатнім для перевиховання та виправлення, а також запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень, потрібно призначити у виді обмеження волі у найнижчій межі інкримінованої санкції.

Суд першої інстанції не порушив загальних засад призначення покарання, встановлених КК під час вибору та призначення цього виду покарання.

В ході апеляційної перевірки вироку місцевого суду суд апеляційної інстанції вказав, що ОСОБА_5 скоїв умисний злочин під час іспитового строку, призначеного за вироком від 05 грудня 2019 року, що свідчить про те, що засуджений не став на шлях виправлення та продовжив злочинну діяльність.

Сторона захисту мотивує свою незгоду із обраним судом видом покарання тим, що засуджений є єдиним годувальником у сім`ї, звертає увагу на його складне матеріальне становище і водночас просить призначити ОСОБА_5 вид покарання, який пов`язаний із обмеженнями майнового характеру - штраф.

Інформація про те, що ОСОБА_5 має на утриманні дружину-інваліда ІІІ групи та неповнолітнього сина була відома судам попередніх інстанцій та не впливає на висновки судів щодо виду та розміру призначеного ОСОБА_5 покарання.

З огляду на те, що засудженим скоєно нове умисне кримінальне правопорушення у вересні 2021 року під час іспитового строку за попереднім вироком, то остаточне покарання йому призначено з урахуванням положень ч. 1 ст. 71 КК за сукупністю вироків за принципом повного приєднання невідбутої частини покарання, про що детально вказано в ухвалі апеляційного суду під час оцінки доводів апеляційної скарги захисника.

Інші доводи касаційної скарги аналогічні за змістом доводам, які були наведені в апеляційній скарзі захисника та були предметом перевірки суду апеляційної інстанції, за результатами якої визнані безпідставними. Свій висновок апеляційний суд переконливо мотивував в ухвалі і вважати його необґрунтованим чи сумнівним підстав немає.

З огляду на викладене, призначене судами ОСОБА_5 покарання є справедливим, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Підстав вважати його таким, що явно не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого через суворість немає.

Вирок місцевого суду відповідає вимогам ст. ст. 370, 374 КПК, а ухвала апеляційного суду - ст. 419 КПК. Ці судові рішення є законними, обґрунтованими і вмотивованими.

Отже, обґрунтування касаційної скарги не містить переконливих доводів, які викликають необхідність перевірки їх за матеріалами кримінального провадження, а з касаційної скарги та доданих до неї копій судових рішень вбачається, що підстав для задоволення скарги немає, а тому у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК.

Клопотання захисника про зупинення виконання судових рішень не підлягає задоволенню, оскільки означене питання може бути вирішено касаційним судом лише після відкриття касаційного провадження.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 Кримінального процесуального кодексу України, Суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 05 травня 2023 року та ухвалу Вінницького апеляційного суду від 10 липня 2023 року щодо ОСОБА_5 .

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3