Провадження № 1-кс/947/6329/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.05.2023 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0000001 від 24.03.2023 року відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Лозова Харківської області, громадянина України, українця, із вищою освітою, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, помічника командира з правової роботи начальника юридичної групи зенітно-ракетного полку військової частини НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з клопотання СУ ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування в рамках кримінального провадження № 0000001 від 24.03.2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених, ч. 3 ст. 368, ч. 3 ст. 369-2 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 №134 від 08.06.2021 ОСОБА_4 призначено на посаду помічника командира з правової роботи начальника юридичної групи зенітно-ракетного полку (військова частина НОМЕР_1 ).

Як зазначає у клопотанні сторона обвинувачення ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи умисно, вчинив злочин у сфері службової діяльності та професійної діяльності, пов`язаної з наданням публічних послуг за наступних обставин.

Так, 10.03.2022 року на виконання Указу Президента України №69 від 24.02.2022 року «Про загальну мобілізацію», громадянин ОСОБА_7 призваний на військову службу за мобілізацією до військової частини НОМЕР_2 та станом на березень - травень 2023 року фактично проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_3 , у військовому званні «солдат».

У третій декаді березня 2023 року солдат ОСОБА_7 спитав у своїх співслужбовців щодо наявності контактів військового юриста, із яким можливо проконсультуватися з приводу правових підстав для звільнення з військової служби. Як наслідок, один із співслужбовців повідомив ОСОБА_7 , що помічник командира з правової роботи начальник юридичної групи зенітно-ракетного полку капітан ОСОБА_4 , у зв`язку із своєю службовою діяльністю у повній мірі обізнаний із законодавством щодо порядку проходження військової служби та звільнення з військової служби та надав ОСОБА_7 його контактні дані.

25.03.2023 року близько 15 год. 00 хв. ОСОБА_7 зустрівся із помічником командира з правової роботи начальником юридичної групи військової частини ОСОБА_4 на майданчику для паркування транспортних засобів біля магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 .

Під час вказаної зустрічі ОСОБА_4 повідомив ОСОБА_7 , що на цей час в останнього не має правових підстав для звільнення з військової служби, разом з цим, ОСОБА_4 повідомив, що ОСОБА_7 повинен надати йому на ознайомлення свою медичну картку, а також медичну картку своєї матері, після чого ОСОБА_4 зможе здійснити вплив на прийняття позитивного рішення особами, уповноваженими на виконання функцій держави - лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_3 про надання матері військовослужбовця ОСОБА_7 ОСОБА_8 статусу інваліда, що стало б підставою для звільнення ОСОБА_7 з військової служби на підставі абз. 4 підп. ґ) ч. 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», тобто у зв`язку із необхідністю постійного догляду за хворою матір`ю, яка за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду.

При цьому, ОСОБА_4 повідомив, що за вказані дії ОСОБА_7 повинен надати йому грошові кошти у сумі 6000 доларів США.

В подальшому, 05.04.2023 року ОСОБА_7 повідомив своєму знайомому - громадянину ОСОБА_9 , що хоче звільнитись у встановленому законом порядку з військової служби та йому порадили звернутись до помічника командира з правової роботи начальника юридичної групи зенітно-ракетного полку капітана ОСОБА_4 , який може надати відповідні консультації з цього приводу.

В свою чергу, ОСОБА_9 повідомив, що особисто знайомий із ОСОБА_4 та домовився із ОСОБА_7 разом пійти на зустріч із ОСОБА_4 з приводу зазначених консультацій.

05.04.2023 року ОСОБА_9 , разом із ОСОБА_7 зустрілися із ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_4 (на майданчику для паркування транспортних засобів біля торгової галереї «Kadorr»).

Під час вказаної зустрічі ОСОБА_4 знову наголосив ОСОБА_7 , що на цей час в останнього не має правових підстав для звільнення з військової служби, разом з цим, ОСОБА_4 повторно наголосив ОСОБА_7 про необхідність надання йому на ознайомлення медичної картки його матері, після чого ОСОБА_4 зможе здійснити вплив на прийняття позитивного рішення особами, уповноваженими на виконання функцій держави, - лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_3 про надання матері військовослужбовця ОСОБА_7 статусу інваліда, що стало б підставою для звільнення ОСОБА_7 з військової служби на підставі абз. 4 підп. ґ) ч. 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», тобто у зв`язку із необхідністю постійного догляду за хворим родичем, який за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду.

При цьому, ОСОБА_4 знову висунув вимогу ОСОБА_7 щодо надання останнім грошових коштів у сумі 6000 доларів США. Крім того, останній наголосив про необхідність надання йому першої частини неправомірної вигоди у сумі 3000 доларів США, а також висунув вимогу, що грошові кошти та відповідні документи він буде отримувати від громадянина ОСОБА_9 , оскільки вони знайомі тривалий час.

Цього ж дня, на виконання вимог ОСОБА_4 , ОСОБА_7 надіслав ОСОБА_9 на месенджер «Whatsap» зазначені ОСОБА_4 документи, які ОСОБА_9 , в свою чергу, переслав ОСОБА_4 також на месенджер «Whatsap».

13.04.2023 року ОСОБА_4 зателефонував ОСОБА_9 та домовився про зустріч. Того ж дня, під час зустрічі ОСОБА_4 ще раз наголосив на необхідності передання копій відповідних документів, оскільки фотокопії документів, що ОСОБА_9 пересилав на месенджер «Whatsap» поганої якості. Разом з цим, ОСОБА_4 наголосив ОСОБА_9 про необхідність надання йому частини неправомірної вигоди, про яку він зазначав раніше.

17.04.2023 року ОСОБА_9 зустрівся з ОСОБА_7 , в ході зустрічі, останній передав ОСОБА_9 копії своїх та його матері медичних документів для передачі ОСОБА_4 . Пізніше, цього ж дня, ОСОБА_9 зустрівся з ОСОБА_4 та передав йому документи ОСОБА_7

18.05.2023 року в ході зустрічі між ОСОБА_9 та ОСОБА_4 , останній запропонував зустрітись наступного дня та передати копії медичних документів ОСОБА_7 та його матері, оскільки загубив копії раніше отриманих документів від ОСОБА_9 , а також першу частину неправомірної вигоди у сумі 2000 доларів США.

19.05.2023 року близько 14 год. 10 хв. за попередньою домовленістю ОСОБА_4 та ОСОБА_9 зустрілись на майданчику для паркування транспортних засобів біля торгової галереї «Kadorr», що знаходиться за адресою: Одеська область, Одеський район, с. Крижанівка, вул. Марсельська, 35б, де ОСОБА_9 передав ОСОБА_4 копії медичних документів ОСОБА_7 та його матері, а також першу частину неправомірної вигоди у сумі 2000 доларів США. Після чого, протиправні дії ОСОБА_4 було припинено співробітниками правоохоронних органів

Таким чином, капітан ОСОБА_4 , підозрюється у тому, що він, будучи помічником командира з правової роботи начальником юридичної групи зенітно-ракетного полку (військова частина НОМЕР_1 ), діючи всупереч вимог ст.ст. 19, 68 Конституції України, ст. ст. 9, 11, 16. 99, 100 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1 - 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, умисно та протиправно, з корисливих мотивів та з метою особистого незаконного збагачення, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, близько 15 год. 00 хв. 25.03.2023 року, перебуваючи біля магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , вимагав від громадянина ОСОБА_7 для себе неправомірну вигоду в сумі 6000 (шість тисяч) доларів США, що відповідно до офіційного курсу Національного банку України станом на 25.03.2023 року складало 228 600 (двісті двадцять вісім тисяч шістсот) грн. за вплив на прийняття позитивного рішення особами, уповноваженими на виконання функцій держави - лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_3 про надання матері військовослужбовця ОСОБА_7 ОСОБА_8 статусу інваліда, що стало б підставою для звільнення ОСОБА_7 з військової служби на підставі абз. 4 підп. ґ) ч. 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», тобто у зв`язку із необхідністю постійного догляду за хворою матір`ю, яка за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду.

Надалі, він же, капітан ОСОБА_4 , будучи помічником командира з правової роботи начальником юридичної групи зенітно-ракетного полку (військова частина НОМЕР_1 ), діючи всупереч вимог ст.ст. 19, 68 Конституції України, ст. ст. 9, 11, 16. 99, 100 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1 - 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, умисно та протиправно, з корисливих мотивів та з метою особистого незаконного збагачення, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, близько 14 год. 10 хв. 19.05.2023, перебуваючи в транспортному засобі «Ford», військовий номерний знак НОМЕР_4 , за адресою: Одеська область, Одеський район, с. Крижанівка, вул. Марсельська, 35б (на майданчику для паркування транспортних засобів біля торгової галереї «Kadorr»), вимагав та одержав від громадянина ОСОБА_9 в інтересах солдата ОСОБА_7 для себе частину раніше обумовленої неправомірної вигоди, а саме грошові кошти в сумі 2000 (дві тисячі) доларів США, що відповідно до офіційного курсу Національного банку України станом на 19.05.2023 року складало 73 137 (сімдесят три тисячі сто тридцять сім) грн. за вплив на прийняття позитивного рішення особами, уповноваженими на виконання функцій держави, - лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_3 про надання матері військовослужбовця ОСОБА_7 ОСОБА_8 статусу інваліда, що стало б підставою для звільнення ОСОБА_7 з військової служби на підставі абз. 4 підп. ґ) ч. 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», тобто у зв`язку із необхідністю постійного догляду за хворою матір`ю, яка за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду.

Враховуючи викладене 20 травня 2023 року слідчим відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 за погодженням з прокурором ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України за кваліфікуючими ознаками - одержання неправомірної вигоди для себе чи третьої особи за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, поєднане з вимаганням такої вигоди.

Вважаючи, що в рамках даного кримінального провадження ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, в цілях запобігання ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, про які стороною обвинувачення зазначається в рамках даного клопотання, слідчий за погодженням з прокурором звертаються до слідчого судді з клопотанням про застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді триманні під вартою.

У судовому засіданні -

Прокурор оголосив подане клопотання, його вимоги підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити.

Захисник підозрюваного заперечував проти задоволення поданого клопотання сторони обвинувачення, зазначивши, що підозра є необґрунтованою. Ризикі зазначені у клопотанні не відповідають дійсності та є формально зазначеними. Стороною обвинувачення не доведено будь яких підстав щодо неможливості обрання більш м`якого запобіжного заходу. У ОСОБА_4 незадовільний стан здоров`я (долучає медични довідки), дружина та малолітня дитина на утриманні. Розмір застави є непомірним для його підзахисного. У зв`язку з чим він, долучивши до клопотання письмове заперечення, просить відмовити у задоволенні клопотання та застосувати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту або будь-який інший запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою.

Підозрюваний з пред`явленою йому підозрюваною не погодився та щодо обрання йому запобіжного заходу підримав думку свого захисника.

Слідчий суддя, вислухавши думку учасників судового засідання, дослідивши матеріали клопотання та додані в його обґрунтування матеріали, письмове заперечення захисника підозрюваного, приходить до наступного переконання.

Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України, повинна враховуватися тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Як вбачається з матеріалів клопотання, 20 травня 2023 року слідчим відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Одеській області за погодженням з прокурором ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України за кваліфікуючими ознаками - одержання неправомірної вигоди для себе чи третьої особи за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, поєднане з вимаганням такої вигоди.

У справі «Мироненко і Мартенко проти України» від 10.12.2009 року ЄСПЛ зазначив, що компетентний суд повинен перевірити не лише дотримання процесуальних вимог національного законодавства, а й обґрунтованість підозри, на підставі якої буде здійснено затримання, та законність мети цього затримання й подальшого тримання під вартою.

Згідно з рішеннями Європейського суду з прав людини у справах «Фокс, Камбел і Харлі проти Об`єднаного Королівства» від 30.08.1990, «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994, вимога розумності підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування.

Відповідно до п. 32 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фокс, Кембелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 року, термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Так, обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України підтверджується: протоколами проведення негласних слідчих розшукових дій, показаннями свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , протоколом обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 та протоколом обшуку транспортного засобу «Ford», військовий номерний знак НОМЕР_4 , за результатами якого виявлено та вилучено предмет неправомірної вигоди грошові кошти у сумі 2000 доларів США.

На підставі зазначеного, слідчий суддя суд вважає, що надані прокурором матеріали, які долучені до клопотання, на даній стадії досудового розслідування доводять обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України та відхиляє заперечення сторони захисту в частині зазначення про необгрунтовансть підозри.

Вирішуючи питання наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, про які в своєму клопотанні зазначає сторона обвинувачення, слідчий суддя дійшов таких висновків.

Так, враховуючи обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у його вчиненні, а також враховуючи те, що підозрюваний з пред`явленою йому підозрою не погоджується, слідчий суддя вважає доведеним прокурором існування ризику передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ризику можливого переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду.

Також, оскільки підозрюваному ОСОБА_4 відомі анкетні дані свідків, на показання яких сторона обвинувачення посилається в обґрунтування підозри пред`явленої ОСОБА_4 та які в подальшому будуть допитуватися безпосередньо судом, у випадку направлення обвинувального акту до суду, слідчий суддя приходить до переконання про існування ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ризику можливого незаконного впливу підозрюваним ОСОБА_4 на свідків, схиляючи їх до надання неправдивих показань з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Проте, в частині посилання сторони обвинувачення на існування в рамках кримінального провадження ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя погоджується із стороною захисту та вважає, що стороною обвинувачення він необґрунтований.

У справі «Третьяков проти України» від 29.09.2011 року ЄСПЛ констатував «порушення ст. 5 КЗПЛ, зокрема, з огляду на те, що судом не було розглянуто можливість застосування до заявника будь-яких альтернативних запобіжних заходів замість тримання під вартою», у зв`язку із чим слідчий суддя вважає за необхідне розглянути можливість застосування інших більш м`яких запобіжних заходів відносно підозрюваного ОСОБА_10 .

Слідчий суддя враховує, що згідно ч. 1 ст. 176 КПК України, тримання під вартою є найсуворішим запобіжним заходом, при цьому більш м`якими запобіжними заходами по відношенню до нього є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт. Метою ж застосування того чи іншого запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання встановленим в ході розгляду клопотання ризикам (ч. 1 ст. 177 КПК України).

Підстав для застосування інших більш м`яких запобіжних заходів відносно підозрюваного ОСОБА_4 у судовому засіданні встановлено не було, зокрема, застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, особистого зобов`язання та особистої поруки, з огляду на м`якість, а також встановлені в судовому засіданні ризики, не забезпечать належне виконання підозрюваним обов`язків.

Надані стороною захисту у судовому засіданні медичні документи відносно підозрюваного ОСОБА_4 не доводять критичний стан здоров`я підозрюваного на момент розгляду клопотання слідчим суддею та неможливість утримання його під вартою.

Встановлені під час судового засідання ризики свідчать, що менш суворий запобіжний захід, не пов`язаний з тимчасовою ізоляцією, може негативно відобразитися на здійсненні досудового розслідування і руху кримінального провадження. Слідчий суддя враховує суспільний інтерес у швидкому, повному і об`єктивному досудовому розслідуванні цього кримінального провадження, яке можливе за умов нівелювання ризиків кримінального провадження.

З огляду на фактичні обставини даного кримінального провадження, встановлені в ході розгляду даного клопотання відомості, в тому числі які стосуються наявності обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення підозрюваним ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України, а також наявних в рамках даного кримінального провадження ризиків, зокрема ризику можливого переховування підозрюваного, забезпечити належну процесуальну поведінку останнього можливо шляхом застосування відносно такої особи виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а відтак підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу слідчим суддею встановлено не було.

При цьому, слідчий суддя звертає увагу, що міра запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для підозрюваного ОСОБА_4 не буде безальтернативною, оскільки передбачатиме можливість внесення останнім відповідного розміру застави.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Так, у рішенні Європейського Суду з прав людини у справі «Мангурас проти Іспанії» від 20.11.2010р., суд зазначив: «п.78. Гарантії передбачені п. 3 статті 5 Конвенції покликані забезпечить не компенсацію втрат, а зокрема явку обвинуваченого на судове засідання. Таким чином, вказана сума (застави) повинна бути оцінена враховуючи самого обвинуваченого, його активи та його взаємовідносини з особами які мають забезпечить його безпеку, іншими словами, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри (впевненості) при якому перспектива втрати застави, чи дій проти поручителів, у випадку його відсутності появи на суді, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні. П. 80. Більше того, сума застави повинна бути належним чином обґрунтована в рішенні суду, а також повинно бути враховано наявність грошових засобів у обвинуваченого».

Така ж позиція щодо помірності розміру грошової застави міститься і в рішенні по справі «Єлоєв проти України»: «Закон визначає сукупність обставин, а також критерії, якими повинен керуватись слідчий суддя, суд при визначенні у кожному конкретному випадку розміру застави. Такими обставинами зокрема є майновий та сімейний стан підозрюваного. Європейський суд з прав людини, неодноразово наголошував на тому, що непомірний розмір застави з статками (майновим станом) підозрюваного, є лише формальним виконанням вимог Європейської конвенції з прав людини, тому у своїх рішення суди повинні керуватись також розмірами прибутків підозрюваного. Це означає, що, з одного боку, розмір застави повинен бути таким, що загроза її втрати утримувало підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язків, а з іншого - її внесення не призвело до втрати ним та його утриманцями засобів для гідного людяного проживання».

Як вбачається з наявних у слідчого судді матеріалів, які долучені стороною обвинувачення в обґрунтування поданого клопотання, ОСОБА_4 інкримінується можливе вчинення в умовах воєнного стану корупційного кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких кримінальних правопорушень.

Так, згідно п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину визначається від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, між тим згідно зазначеної статті у виключних випадках, якщо слідчий суддя встановить що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину та покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вказані розміри прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Також, щоб розмір застави можна було вважати таким, який здатен забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, слідчий суддя повинен враховувати положення ст. ст. 177, 178 КПК України, та раціонально співставити його з доведеними у справі ризиками, даними про особу підозрюваного, тяжкістю вчиненого злочину. При цьому судді слід мати на увазі, що, виходячи з практики ЄСПЛ, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Сторона обвинувачення у клопотанні просить визначити підозрюваному ОСОБА_4 заставу у розмірі 150 (ста п`ятдесяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 402 600 (чотириста дві тисячі шістсот) гривень, посилаючись на те, що в ході досудового розслідування у ОСОБА_4 виявлені значні грошові кошти, а протиправні діяльність останнього може носити системний характер, він міг накопичити значні грошові кошти, які використаються для сплати застави та не вплинуть на добросовісність виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Слідчий суддя при визначенні розміру застави, враховує посилання сторони обвинувачення на майновий стан підозрюваного, а також те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, яке створило в суспільстві негативне враження безладдя, безкарності та отримання військовослужбовцями з корисливих мотивів в умовах воєнного стану грошових коштів злочинним шляхом, та вважає даний випадок виключним.

Слідчим суддею було встановлено, що дійсно обставини імовірного вчинення кримінального правопорушення у своїй сукупності та непогодження підозрюваного з підозрою обумовлюють необхідність виходу слідчого судді за межі застави, передбаченої абзацом п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України з огляду на характер інкримінованого підозрюваному кримінального правопорушення та майновий стан підозрюваного (є працездатною особою та має значні грошові накопичення).

У звязку із чим, слідчий суддя прийшов до висновку, що відносно підозрюваного ОСОБА_4 доцільним буде визначити заставу у розмірі зазначеному стороною обвинувачення у клопотанні, сума якої, на думку слідчого судді, в повній мірі забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного у випадку її внесення під загрозою звернення застави в дохід держави, у випадку порушення покладених на нього процесуальних обов`язків.

Таким чином, надавши правову оцінку всім доводам, як сторони обвинувачення, так і сторони захисту, слідчий суддя приходить до переконання про необхідність задоволення поданого стороною обвинувачення клопотання.

Керуючись ст. ст. 176-178, 182-184, 193, 194-196, 376 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

Клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0000001 від 24.03.2023 року відносно підозрюваного ОСОБА_4 задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Одеський слідчий ізолятор» строком до 17.07.2023 року, включно, в межах строку досудового розслідування.

Визначити розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_4 обов`язків, передбачених КПК України у розмірі 150 (ста п`ятдесяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 402 600 (чотириста дві тисячі шістсот) гривень.

Роз`яснити підозрюваному, що підозрюваний або заставодавець мають право у будь який момент внести заставу на розрахунковий рахунок UA0005435, код отримувача (ЄДРПОУ) - 26302945, банк отримувача ДКСУ м. Київ, МФО 820172, отримувач - Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Одеській області.

У разі внесення застави, покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком до 17.07.2023 року, включно, в межах строку досудового розслідування, наступні процесуальні обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме:

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування із свідками у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- носити електронний засіб контролю.

Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч. ч. 8, 10, 11 ст. 182 КПК України, у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч. 7 ст. 194 КПК України. Застава внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Одеського апеляційного суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Подання апеляційної скарги зупиняє набрання ухвалою законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1