Справа№ 953/5677/23
н/п 1-кп/953/1021/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" серпня 2023 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Харкові кримінальне провадження №0001165 від 18.04.2023, . за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Гути Богодухівського району , громадянина України, з неповною середньою освітою, раніше судимого:

1) 02.03.2004 р. вироком Богодухівського районного суду м. Харкова за ст.ст.185 ч.3, 69 КК України до 1 року позбавлення волі;

2) 17.01.2008 р. вироком Богодухівського районного суду м. Харкова за ст. 395 КК України до 2 місяців арешту;

3) 24.07.2009 р. вироком Київського районного суду м. Харкова за ст.309 ч.1, 297, 263 ч.2, 70 КК України до 6 місяців арешту;

4) 06.07.2011 р. вироком Київського районного суду м. Харкова за ст.309 ч.2 КК України до 2 років позбавлення волі, звільнився по відбутті строку покарання 22.04.2013 р.;

5)05.03.2014р. вироком Київського районного суду м. Харкова за ч.3 ст.15, ч.3 ст.185, ст.395 КК України до 3 років позбавлення волі, звільнився по відбутті строку покарання 16.11.2016р.;

6) 30.09.2022 Київським районним судом м.Харкова за ч.4 ст.185 КК України до п`яти років позбавлення волі, на підставі ст.ст.75, 76 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки,

який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 357, ч.4 ст.185 КК України,-

встановив:

05.05.2023 близько 10:00 год, точного часу не встановлено, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходився на вулиці поряд із будинком №30 по вул. Міськрадівська у м. Харкові, де також була присутня потерпіла ОСОБА_5 , яка є раніше мала знайомою ОСОБА_4 , власноручно передала останньому свою особисту банківську картку «Приват Банк» № НОМЕР_1 , для того, щоб ОСОБА_4 сходив у магазин за алкоголем, при цьому повідомивши йому, що банківською карткою можна розрахуватися через термінал та пароль для оплати не потрібен, на що останній погодився. Далі ОСОБА_4 діючи умисно, з корисливих мотивів, залишив банківську карту при собі, з метою подальшого заволодіння грошовими коштами, тим самим привласнив банківську платіжну карту АТ «Приват Банк» № НОМЕР_1 на ім`я потерпілої ОСОБА_5 , що є офіційним документом так, як згідно до Закону України «Про інформацію» від 02.10.1992 року № 2657 - 12, Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» від 05.04.2001 року № 2346 - 3, п. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» від 22.05.2003 року № 851 - 4, Положення про міжбанківські розрахунки, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 08.10.1998 року № 414, ст. 200 КК України, є електронним платіжним документом, тобто є офіційним документом, так як за своїм юридичним значенням та функціональним призначенням платіжні картки як платіжні інструменти являються засобом доступу до банківських рахунків.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.357 КК України, тобто привласнення офіційних документів, вчинене з корисливих мотивів.

Крім того, 05.05.2022, о 10:01 год, ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою отримання доходу за рахунок чужого майна, повторно, в умовах воєнного стану, введеного в дію Указом Президента України ОСОБА_6 №64/2022 від 24.02.2022 та продовжено Указом Президента України В.О. Зеленського 254/2023 від 02.05.2023 на всій території України, усвідомлюючи суспільно небезпечні наслідки свого діяння у вигляді заподіяння майнової шкоди потерпілому і свідомо бажаючи їх настання, діючи з єдиним умислом, маючи на меті незаконне збагачення, в декілька етапів скористався раніше привласненою банківською картою АТ «Приват Банк» № НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_5 , оплатив покупки на суму 262,50 грн. через касовий термінал за товари у магазині «Продукти», який розташований за адресою: м. Харків, вул. Шевченка, 165. Крім того, оплатив покупки через касові термінали за товари: 05.05.2023, у період часу з 13:47 по 15:19 на загальну суму 476,33 грн. у супермаркеті «Рост», який розташований за адресою: м. Харків, вул. Шевченка, 142-А; 05.05.2023 о 15:22 на суму 30,00 грн. у супермаркеті ФОП ОСОБА_7, за адресою: АДРЕСА_3 ; 06.05.2023 о 08:37 на загальну суму 48,00 грн. у Аптеці 911 за адресою: м. Харків, вул. Матюшенка, 2; 06.05.2023 о 08:39 на суму 18,00 грн. у магазині «Продукти», за адресою: м. Харків, вул.Шевченка, 165; 06.05.2023 о 08:42 на суму 20,00 грн. у магазині, за адресою: вул. Матюшенка, 2; 06.05.2023 у період часу з 09:24 по 09:26 на загальну суму 89,00 грн. у магазині «Продукти», за адресою: м. Харків, вул. Галинська, 33; 06.05.2023 о 10:02 на суму 51,90 грн у магазині «Продукти 1170», за адресою: м.Харків, вул. Завгородня, 68, тим самим заволодів вище вказаними грошовими коштами потерпілої ОСОБА_5 на загальну суму 995,73 грн. та розпорядився ними на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений винуватим себе у скоєні кримінальних правопорушень визнав, підтвердив факти та обставини вчинення кримінальних правопорушень, викладені вище, їх не оспорював.

Враховуючи, що обвинувачений визнав себе винним у вчинені кримінальних правопорушень, йому роз`яснені наслідки вимог ч.3 ст. 349 КПК України, інші учасники судового провадження не оспорюють обставини даного кримінального провадження, суд вважає недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Суд вважає доведеною вину ОСОБА_4 у вчинені кримінальних правопорушень та вірну кваліфікацію його дій за ч.1 ст.357 КК України, тобто привласнення офіційних документів, вчинене з корисливих мотивів та за ч.4 ст.185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

Суд не визнає обставиною яка пом`якшує покарання обвинуваченого його каяття, оскільки дії обвинуваченого під час судового розгляду свідчать про відсутня щирості у вказаному каятті, відсутній дійсний осуд обвинуваченим своєї поведінки.

Як особа ОСОБА_4 : працездатний, однак ніде не працює, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше є судимий: 02.03.2004 р. вироком Богодухівського районного суду м. Харкова за ст.ст.185 ч.3, 69 КК України до 1 року позбавлення волі; 17.01.2008 р. вироком Богодухівського районного суду м. Харкова за ст. 395 КК України до 2 місяців арешту; 24.07.2009 р. вироком Київського районного суду м. Харкова за ст.309 ч.1, 297, 263 ч.2, 70 КК України до 6 місяців арешту; 06.07.2011 р. вироком Київського районного суду м. Харкова за ст.309 ч.2 КК України до 2 років позбавлення волі, звільнився по відбутті строку покарання 22.04.2013 р.; 05.03.2014р. вироком Київського районного суду м. Харкова за ч.3 ст.15, ч.3 ст.185, ст.395 КК України до 3 років позбавлення волі, звільнився по відбутті строку покарання 16.11.2016р.; 30.09.2022 Київським районним судом м.Харкова за ч.4 ст.185 КК України до п`яти років позбавлення волі, на підставі ст.ст.75, 76 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки.

При призначенні покарання обвинуваченому суд, згідно з вимогами ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відносяться до кримінального проступку та тяжкого злочину, конкретні обставини за якими вчинені кримінальні правопорушення, особу винного, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого і вважає за необхідне призначити йому покарання в межах санкції встановленої ч.1 ст. 357 КК України у вигляді обмеження волі та в межах санкції встановлено ч.4 ст.185 КК України у вигляді позбавлення волі.

Відповідно до положень ч.1 ст. 70 КК України при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупності кримінальних правопорушень, суд вважає за необхідне призначити покарання шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим.

За ч.1, ч.4 ст. 71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

З урахуванням положень ч.1 ст. 71 КК України, суд вважає за необхідне остаточно визначити покарання ОСОБА_4 у вигляді позбавлення волі за сукупності вироків, шляхом часткового приєднання невідбутого покарання призначеного вироком Київським районним судом м.Харкова від 30.09.2022 до покарання призначеного за цим вироком.

Призначене покарання на думку суду буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Строк відбуття покарання обвинуваченому, суд вважає за необхідне рахувати з 02.06.2023р. коли до ОСОБА_4 був застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою .

З метою забезпечення кримінального провадження, враховуючи призначення покарання ОСОБА_4 у вигляді позбавлення волі, суд вважає за необхідне продовжити йому запобіжних захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили.

Долю речових доказів вирішити на підставі ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.370,371 КПК України, суд,-

ухвалив :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 357, ч.4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання:

за ч.1 ст. 357 КК України- 1 рік обмеження волі;

за ч.4 ст. 185 КК України - 5 років позбавлення волі;

На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання більш суворого покарання менш суворим, призначити ОСОБА_4 покарання у вигляді позбавлення волі строком 5 років .

На підставі ч.1 ст. 71 КК України, шляхом частково приєднання невідбутної частини покарання у вигляді позбавлення волі строком 6 місяців, призначеного вироком Київським районним судом м.Харкова від 30.09.2022р., до покарання призначеного за цим вироком, остаточно до відбуття ОСОБА_4 , призначити покарання у вигляді позбавлення волі стром 5 років 6 місяців.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з 02.06.2023р.

З метою забезпечення кримінального провадження продовжити ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили.

Речові докази: DVD-R диск із записом залишити в матеріалах кримінального провадження.

На вирок може бути подано апеляцію до Харківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення через Київський районний суд м.Харкова.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копія вироку суду негайно вручити прокурору та обвинуваченому.

Суддя ОСОБА_1