ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.05.2023 Справа №607/2066/23
провадження № 1-кп/607/1083/2023

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

у складі: головуючої судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання: ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника - адвоката ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Тернополі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001777 від 13.11.2022, щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Тернопіль, громадянин України, адреса місця реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 , з середньо спеціальною освітою, не одружений, має на утриманні малолітню дитину, не працює, судимий згідно вироку Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24.03.2023 за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням із іспитовим строком 2 роки,

обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

встановив:

Верховною Радою України 15.08.2022 прийнято Закон України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» № 2500-ІХ, яким затверджено Указ Президента України № 573/2022 від 15.08.2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», відповідно до якого в Україні продовжено строк дії воєнного стану з 05 год. 30 хв. 23.08.2022 строком на 90 діб.

В період дії воєнного стану в Україні, 12.11.2022 приблизно о 21:00 год. у ОСОБА_5 , який перебував у магазині «Сім двадцять три», що за адресою: просп. Степана Бандери, 76, в м. Тернополі, виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 12.11.2022 приблизно о 21:00 год., перебуваючи в магазині «Сім двадцять три», що за адресою: просп. Степана Бандери, 76, в м. Тернополі, діючи умисно, переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає та його дії не будуть помічені сторонніми особами, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та настання суспільно-небезпечних наслідків, шляхом вільного доступу, таємно, з корисливих мотивів, з метою наживи, із торгового стелажа взяв вживаний мобільний телефон торговельної марки «Росо» ХЗ NFC моделі «M2007J20CG», 6/64 GB, вартістю 4 908 грн. 33 коп., який заховав у ліву кишеню куртки. В подальшому. ОСОБА_5 покинув приміщення магазину «Сім двадцать три» із цим мобільним телефоном, таким чином залишив місце вчинення злочину, внаслідок чого завдав ОСОБА_6 матеріальну шкоду на суму 4 908 грн. 33 коп.

Обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні, визнавши свою винуватість у вчиненні інкримінованому йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, за обставин, викладених у обвинувальному акті, повністю погодився зі всіма зібраними в процесі досудового розслідування доказами, що її підтверджують, відмовився від їх дослідження під час судового розгляду.

Надав суду показання про те, що дійсно ввечері він зайшов до магазину за покупками та побачив на прилавку магазину телефон марки «Росо» у зеленому чохлі, який поклав собі в кишеню та пішов із магазину. Телефон видав добровільно та вибачився перед потерпілою. Щиро розкаявся та зазначив, що розуміє, що вчинив не правильно. У судових дебатах та в останньому слові просить суд суворо не карати його, запевнивши, що більше вчиняти такого не буде, кається у вчиненому.

Суд, з`ясувавши думку учасників судового розгляду щодо визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню та порядку їх дослідження, згідно ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, з`ясувавши при цьому, чи правильно розуміють обвинувачений та інші учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку.

Таким чином, суд приходить до переконання про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення та кваліфікує його дії за ч. 4 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

При призначенні покарання ОСОБА_5 суд відповідно до вимог ст. 65-67 КК України, враховує: ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який відноситься до тяжкого злочину; конкретні обставини даного кримінального провадження, зокрема те, що ОСОБА_6 , будучи неодноразово належним чином повідомленою про судовий розгляд, не скористалась своїми правами потерпілої, в т.ч. не висловлювала матеріальних претензій до обвинуваченого та позиції щодо його покарання; обставини, які пом`якшують покарання: щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодування завданого збитку; відсутність обставин, які б обтяжували покарання, відомості про особу обвинуваченого те, що визнав вину, перебуває на диспансерному спостереженні у КНП «ТОМЦСНЗ`ТОР, та вважає за доцільне призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк, наближений до мінімального, що передбачений санкцією статті обвинувачення.

При цьому, доводи сторін про необхідність застосування щодо ОСОБА_5 положень ст. 69 КК України та призначення йому покарання нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією статті, до уваги судом не беруться, оскільки містять посилання на обставини, що пом`якшують покарання, передбачені п.п 1 та 2 ч. 1 ст. 66 КК України, відсутність обставин, що обтяжують покарання та визнання обвинуваченим своєї вини, що в сукупності є підставою для призначення покарання згідно ст. 69-1 КК України, тобто строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку покарання, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, що і дотримано судом у цій справі.

Крім цього, як вбачається із матеріалів провадження, ОСОБА_5 24.03.2023 вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області (справа № 607/12916/22, набрав законної сили 25.04.2023) був засуджений за вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, до покарання у виді 5 років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку 2 роки.

Виходячи з того, що кримінальне правопорушення за даним вироком ОСОБА_5 вчинено до постановлення щодо нього вироку Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області від 24.03.2023, остаточне покарання йому слід призначити за правилами, передбаченими ч. 4 ст. 70 КК України, як за сукупністю злочинів, шляхом поглинення більш суворим покаранням, призначеним даним вироком, менш суворого за вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24.03.2023.

Також, враховуючи те, що: злочин обвинувачений вчинив, будучи не судимим, інші відомості про його особу, а саме те, що має на утриманні малолітню дитину, за місцем проживання характеризується позитивно, суд приходить до висновку про можливість виправлення ОСОБА_5 без відбування покарання, а тому приймає рішення про звільнення його від відбування остаточного покарання з випробуванням.

Відповідно до ст. 76 КК України на ОСОБА_5 слід покласти обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 цієї статті.

Процесуальні витрати за проведення експертиз в кримінальному провадженні слід стягнути з обвинуваченого відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України.

Питання щодо речових доказів вирішити згідно вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись наведеним, а також ст.ст. 370, 373, 374 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді 5 (п`ять) років 1 (один) місяць позбавлення волі.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України призначити покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення більш суворим покаранням, призначеним даним вироком, менш суворого за вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24.03.2023 у виді 5 років позбавлення волі, визначивши ОСОБА_5 остаточне покарання у виді 5 (п`яти) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

Відповідно до ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнити від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку на 2 (два) роки.

Згідно п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 такі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Згідно з ч. 4 ст. 76 КК України нагляд за ОСОБА_5 в період дії іспитового строку покласти на уповноважений орган пробації за місцем його проживання.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави витрати на залучення експерта у сумі 943 (дев`ятсот сорок три) грн. 90 коп.

Речовий доказ: мобільний телефон торговельної марки «Росо» ХЗ NFC моделі «M2007J20CG», 6/64 GB, який переданий на зберігання потерпілій ОСОБА_6 - залишити останній.

Вирок може бути оскаржений до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не подано. У разі її подання вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Головуюча суддяОСОБА_1