ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2023 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8

обвинувачених

(в режимі відеоконференції) ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , діючих в інтересах обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , на ухвалу Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 20 червня 2023 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000055 щодо

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Ніва Гуткашевського району Республіки Азербайджан, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Мирнограда Донецької області, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_4 ,

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м.Краматорська Донецької області, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_5 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_6 ,

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця м.Брянка Луганської області, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_7 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_8 ,

обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст оскарженого судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.

Ухвалою Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 20 червня 2023 року продовжено стосовно обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 18 серпня 2023 року включно.

Мотивуючи ухвалене рішення суд посилався на те, що враховані при застосуванні та подальшому продовженні обвинуваченим ризики, передбачені п.п. 1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України не зменшилися і продовжують існувати, оскільки останні обвинувачуються у вчиненні особливо тяжкого злочину, при цьому враховано особи обвинувачених, а саме, їх вік, стан здоров`я, відомості про соціальні зв`язки, репутацію та майновий стан. Також при постановленні ухвали про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою кожному з обвинувачених, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, суд першої інстанції не визначив розмір застави у кримінальному провадженні, оскільки ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 обвинувачуються у скоєнні злочину, вчиненого із застосуванням насильства.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу суду про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та постановити нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту або визначити мінімальний розмір застави.

Свої вимоги захисник обґрунтовує тим, що прокурором не доведено існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, та також наявності обгрунтованої підозри. Вказує на те, що суд жодним чином не обгрунтував не обрання альтернативного запобіжного заходу. Вважає, що прокурором не обгрунтовано неможливість застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Зазначає, що ОСОБА_10 має міцні соціальні зв`язки, має дружину та неповнолітню дитину, має постійне місце проживання, за місцем мешкання не має негативних характеристик, має поганий стан здоров`я, у лютому 2020 року отримав закриту черепно мозкову травму, ушиблену рану затилочної області, кисту затилочної області лівої гемисфери головного мозку та потребує надання термінової медичної допомоги. Вказує, що ОСОБА_11 має міцні соціальні зв`язки, активно займається спортом, має позитивні характеристики з ДЮСШ Краматорська, має постійне місце проживання, де мешкає разом із сім`єю, за місцем мешкання не має негативних характеристик. Звертає увагу, що ОСОБА_12 має міцні соціальні зв`язки, приймає активну участь в благоустрої території помешкання та громадських справах, має постійне місце проживання, де мешкає разом із сім`єю. Зазначає, що ОСОБА_9 має міцні соціальні зв`язки, позитивні характеристики, має постійне місце проживання, де мешкає разом із сім`єю, при цьому до останнього раніше вже застосувався запобіжний захід у вигляді застави, який останній не порушував. Звертає увагу, що розгляд провадження відбувається вже понад 2 роки 10 місяців, що свідчить про порушення права обвинувачених на справедливий суд та розумність строку розгляду кримінального провадження. Вказує, що обвинувачені висловлюють бажання брати участь у бойових діях з оборони територіальної цілісності України.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу суду про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора або застосувати до ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 запобіжний захід у вигляді застави.

Свої вимоги захисник обґрунтовує тим, що прокурором не доведено існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, та обгрунтованість підозри. Вказує на те, що суд жодним чином не обгрунтував не обрання більш м`якого чи альтернативного запобіжного заходу. Вважає, що прокурором не обгрунтовано неможливість застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Звертає увагу, що розгляд провадження відбувається вже понад 2 роки 10 місяців, що свідчить про порушення права обвинувачених на справедливий суд та розумність строку розгляду кримінального провадження. Вважає, що суд належним чином не обгрунтував неможливість визначення обвинуваченим застави.

Позиції учасників судового провадження.

У судовому засіданні захисники ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , обвинувачені ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 підтримали апеляційні скарги захисників та просили їх задовольнити.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційних скарг та просив ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Мотиви суду.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, перевіривши матеріали провадження та обговоривши наведені в апеляційних скаргах доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

У відповідності з вимогами ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Частиною другою цієї статті визначено те, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.

В силу вимог ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

На переконання апеляційного суду суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.

Як встановлено апеляційним судом у судовому засіданні та що знайшло своє підтвердження і у відповідних матеріалах провадження, 20 червня 2023 року в судовому засіданні Індустріального районного суду м.Дніпропетровська в порядку ст.331 КПК України було розглянуто клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , обвинувачених за ч.4 ст.187 КК України, що виразилось у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаним із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, з погрозою застосування такого насильства (розбою), поєднаному із проникненням у житло, спрямованому на заволодіння майном у особливо великих розмірах, вчиненому організованою групою.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції ретельно перевірив доводи прокурора про доцільність продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 .

Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 судом встановлено, що процесуальні ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, не зменшилися й виправдовують тримання обвинувачених під вартою.

Так, ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 обвинувачуються у вчиненні злочину із застосуванням насильства та у складі організованої групи, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років із конфіскацією майна, а отже, будучи обізнаними про ступінь тяжкості інкримінованого ним злочину та покарання, яке загрожує їм у разі визнання їх винуватими, існує реальний ризик того, що вони можуть здійснити спроби переховування від суду, незаконно впливати на недопитаних потерпілих та свідків, знищити або сховати речі чи документи, які мають істотне значення для встановлення обставин справи чи вчинити інші кримінальні правопорушення.

Крім того, розгляд провадження ще триває, не допитані всі потерпілі та свідки, анкетні дані яких та місце їх проживання відомі обвинуваченим, а отже, перебуваючи на свободі ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 можуть незаконно впливати на потерпілих та свідків шляхом вмовлянь або погроз з метою зміни показів на їх користь та уникнення покарання за скоєний злочин.

Також, обвинувачені офіційно не працевлаштовані та не мають офіційного джерела доходу, при цьому обвинувачені ОСОБА_12 та ОСОБА_10 раніше вже були засуджені за злочини проти власності, що вказує на те, що обвинувачені можуть вчинити інше кримінальне правопорушення.

В контексті практики ЄСПЛ ризик втечі обвинуваченого оцінюється не лише на основі суворості можливого вироку, а має досліджуватися з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі, або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня. Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню.

На підставі наведеного апеляційний суд погоджується з рішенням суду щодо необхідності задоволення клопотання прокурора, оскільки він довів обставини, які виправдовують подальше обмеження права обвинувачених перебувати на волі. Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та цілком відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Відтак, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою має забезпечити виконання обвинуваченими процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.

Матеріали провадження не містять інших переконливих даних про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 під вартою, та обвинуваченими і їх захисниками в судовому засіданні апеляційного суду не доведені.

Доводи захисників про відсутність доказів щодо наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України, апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки при розгляді клопотання прокурором доведено об`єктивне існування обставин, які виправдовують подальше тримання під вартою ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , та встановлена наявність ризиків, визначених ч.1 ст.177 КПК України, а будь-яких об`єктивних даних, які б безумовно свідчили про зміну або відсутність обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, які раніше слугували підставою для обрання обвинуваченим запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, стороною захисту та обвинуваченими не наведено.

Щодо посилання захисників на те, що ОСОБА_10 має міцні соціальні зв`язки, має на утриманні дружину та неповнолітню дитину, постійне місце проживання, за місцем мешкання не має негативних характеристик, має поганий стан здоров`я, ОСОБА_11 має міцні соціальні зв`язки, активно займається спортом, має позитивні характеристики з ДЮСШ м.Краматорська, має постійне місце проживання, де мешкає разом із сім`єю, за місцем мешкання не має негативних характеристик, ОСОБА_12 має міцні соціальні зв`язки, приймає активну участь в благоустрої території помешкання та громадських справах, має постійне місце проживання, де мешкає разом із сім`єю, а ОСОБА_9 має міцні соціальні зв`язки, позитивні характеристики, має постійне місце проживання, де мешкає разом із сім`єю, слід зазначити, що дані обставини не можуть бути підставою для зміни обвинуваченим запобіжного заходу, так як з урахуванням обставин інкримінованого їм кримінального правопорушення, репутації обвинувачених вищезазначені доводи не свідчать про наявність у них перешкод або інших стримуючих факторів належної процесуальної поведінки.

Доводи захисників про незадовільний стан здоров`я обвинуваченого ОСОБА_10 , який унеможливлює його тримання під вартою, суд не приймає до уваги, оскільки останнє не підтверджуються жодними доказами.

Також апеляційний суд зважає на тривалість строку застосування щодо обвинувачених запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в той же час, на думку апеляційного суду, у цьому провадженні продовжують існувати реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступлення від принципу поваги до особистої свободи, а також забезпечує не тільки права обвинувачених, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Інші доводи, на які посилаються в апеляційних скаргах захисники, не свідчать про прийняття судом необґрунтованого рішення.

Також, апеляційний суд зазначає, що Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях підкреслив, що суд не мусить надавати відповіді на кожне порушене питання, проте з рішення має бути ясно зрозуміло, що головні проблеми, порушені в даній справі, були вивчені і була надана конкретна чітка відповідь на аргументи, які є вирішальними для вирішення справи (справи «Ван де Хурк проти Нідерландів», §61, «Болдеа проти Румунії», §30, «Морейра Феррейра проти Португалії», § 84).

Жодних нових обставин, які б впливали на обґрунтованість поданих апеляційних скарг, апеляційним переглядом не встановлено.

Приймаючи рішення про продовження обвинуваченим ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 строку тримання під вартою, суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врахував ступінь тяжкості інкримінованого обвинуваченим кримінального правопорушення, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, дані про особи обвинувачених, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

Разом з цим, апеляційний суд не погоджується з висновком суду першої інстанції в частині не визначення розміру застави, як альтернативного запобіжного заходу, та вважає доводи апеляційних скарг сторони захисту щодо безпідставного не визначення розміру застави обґрунтованими, виходячи з такого.

Суд апеляційної інстанції акцентує увагу на тому, що визначення застави є обов`язком слідчого судді при постановлені ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Натомість утримання від визначення такої застави є правом слідчого судді або суду, що може бути використане в обмеженому переліку випадків, і таке рішення приймається з урахуванням фактичних обставин справи, характеру, обсягу і вагомості встановлених ризиків, відомостей про особу і процесуальну поведінку підозрюваного та сукупності всіх обставини, визначених ст. 178 КПК України. Крім того, рішення слідчого судді або суду в частині не визначення застави як альтернативного запобіжного заходу повинно бути належним чином вмотивоване.

Аналізуючи зміст оскаржуваного судового рішення апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції не наведено обгрунтування підстав, передбачених ч. 4 ст. 183 КПК України, які б давали право суду не визначати розмір застави, як не містять таких відомостей і матеріали провадження.

Разом з цим, автоматична відмова в застосуванні застави без здійснення судового контролю є несумісною з вимогами пункту 3 статті 5 Конвенції (рішення у справі "Piruzyan v. Armenia" п. п. 104-105).

У всіх випадках, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних запобіжних заходів (рішення у справі "Буров проти України" п. 51).

З огляду на викладені вище обставини даного кримінального провадження апеляційний суд вважає, що застосування застави як альтернативного запобіжного заходу в даному випадку є обов`язковим відповідно до вимог процесуального закону, а утримання від її встановлення належить вважати помилковим.

Положеннями п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України встановлено, що розмір застави визначається у межах щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від 80 до 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. При цьому відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Приписи ч. 4 ст. 182 КПК України встановлюють, що розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Зважаючи на вищенаведені обставини, враховуючи фактичні обставини провадження, майновий стан обвинувачених, дані про особу ОСОБА_10 , який має міцні соціальні зв`язки, має на утриманні дружину та неповнолітню дитину, постійне місце проживання, за місцем мешкання не має негативних характеристик, має поганий стан здоров`я, особу ОСОБА_11 , який має міцні соціальні зв`язки, активно займається спортом, має позитивні характеристики з ДЮСШ м.Краматорська, має постійне місце проживання, де мешкає разом із сім`єю, за місцем мешкання не має негативних характеристик, особу ОСОБА_12 , який має міцні соціальні зв`язки, приймає активну участь в благоустрої території помешкання та громадських справах, має постійне місце проживання, де мешкає разом із сім`єю, а також особу ОСОБА_9 , який має міцні соціальні зв`язки, позитивні характеристики, має постійне місце проживання, де мешкає разом із сім`єю, з урахуванням характеру, обставин та наслідків інкримінованого їм кримінального правопорушення, суд апеляційної інстанції вважає, що альтернативний запобіжний захід у вигляді застави у мінімальному розмірі, який дорівнює 80 прожитковим мінімумам для працездатних осіб, у даному випадку буде достатнім і необхідним для забезпечення виконання обвинуваченими покладених на них обов`язків та досягненню завдань кримінального провадження, а перспектива втрати такого грошового забезпечення у випадку порушення встановлених обмежень буде достатнім фактором, що виключає зі сторони обвинувачених будь-які спроби переховуватися від органів досудового розслідування та суду або іншим чином перешкоджати досудовому розслідуванню.

Такий розмір застави відповідає й практиці ЄСПЛ, зокрема у рішенні від 20 листопада 2010 року у справі «Мангурас проти Іспанії» суд зазначив, що перспектива втрати застави чи дій проти поручителів у випадку відсутності появи на суді буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

За наведених обставин, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційні скарги захисників слід задовольнити частково, ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою обрати ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, виходячи з положень ч. 5 ст. 182 КПК України, у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , діючих в інтересах обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , задовольнити частково.

Ухвалу Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 20 червня 2023 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 скасувати.

Постановити нову ухвалу апеляційного суду, якою клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 задовольнити частково.

Продовжити щодо обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , кожного окремо, строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк до 18 серпня 2023 року включно.

Визначити обвинуваченим ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , кожному окремо, альтернативний запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 214 720 гривень, у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самими підозрюваними, так й іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем).

У разі внесення застави у визначеному судом розмірі покласти на ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , кожного окремо, на період дії цього запобіжного заходу, процесуальні обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме:

- не відлучатися за межі населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора, суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та роботи;

- утримуватися від спілкування зі свідками та потерпілим у кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , що у разі невиконання покладених на них обов`язків застава звертається в дохід держави.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ ________________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4