Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/4785/23
Провадження №: 1-кп/332/382/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 вересня 2023 р.м. Запоріжжя

Заводський районний суд м.Запоріжжя у складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000549 від 05 липня 2023 року,відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, який народився в м.Запоріжжя, не одруженого, утриманців не має, має базову загальну середню освіту, офіційно не працевлаштованого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

1.16.10.2013 Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч.1 ст.309 КК України до покарання у вигляді обмеження волі на строк 1 рік. На підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробувальним строком 1 рік;

2.26.03.2014 Заводським районним судом м. Запоріжжя за ч.3 ст.15, ч.3 ст.185, ст.69 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 1 рік. На підставі ст.71 КК України частково приєднане покарання за вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 16.10.2013 та остаточно призначено 1 рік 1 місяць позбавлення волі. Звільнився 13.03.2015 у зв`язку з відбуттям строку покарання;

3.11.02.2015 Заводським районним судом м.Запоріжжя за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України до покарання у вигляді обмеження волі на строк 1 рік. На підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробувальним строком 1 рік;

4.12.01.2018р. Ленінським районним судом м.Запоріжжя за ч.2 ст.190 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 2 роки. На підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробувальним строком 1 рік,

5.12.06.2018 Заводським районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст.186 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 роки 1 місяць, звільнився 27.04.2023,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, з угодою про визнання винуватості,

встановив:

Приблизно на початку липня 2023 року, ОСОБА_4 , у невстановлений досудовим розслідуванням час, проходячи у балці між вул.Радіаторною та вул. Історичною у м.Запоріжжі, знайшов гранату зеленого кольору, яку розібрав та перемістив до адреси свого мешкання, де в подальшому зберігав.

В подальшому, 10.07.2023, ОСОБА_4 діючи з прямим умислом, направленим на збут бойових припасів, без передбаченого законом дозволу, зберігаючи при собі, порушуючи «Інструкцію про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженої Наказом МВС України №622 від 21.08.1998 року, в ході телефонної розмови з ОСОБА_6 , якому у встановленому законом порядку доручено проведення оперативної закупівлі бойових припасів, домовився про збут останньому гранати РГД-5, за грошові кошти у сумі 3 500 (три тисячі п`ятсот) гривень, які були попередньо видані для проведення оперативної закупки. Вказані кошти о 14 годині 23 хвилин, ОСОБА_6 в ході особистої зустрічі передав в руки ОСОБА_4 , перебуваючи у дворі, між під`їздами №2 та №3 буд. АДРЕСА_2 , після чого, ОСОБА_4 збув ОСОБА_6 предмети зовні схожі на корпус гранати РГД-5 та підривач до неї.

Після чого ОСОБА_6 переніс вищевказані предмети на відкриту ділянку місцевості заднього двору відділення поліції №1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області, розташовану за адресою: м. Запоріжжя, вул. Посадочна, 4а, де добровільно в ході проведення огляду місця події, видав працівникам поліції, серед іншого:

-предмет зовні схожий на корпус гранати з надписом РГД-5;

-предмет зовні схожий на підривач типу УЗРГМ з маркуванням УЗРГМ 386-П-57-70.

Відповідно до висновку експерта від 25.07.2023 № КСЕ-19/108-23/11490 наданий на дослідження предмет еліпсоїдної форми являється корпусом бойової ручної наступальної осколкової гранати РГД-5 промислового виготовлення, який до бойових припасів та вибухових пристроїв не відноситься, але містить в собі заряд бризантної вибухової речовини - тротил, масою 100-115г.

Наданий на дослідження предмет циліндричної форми являється холостою пробкою гранати просивого виготовлення, яка до бойових припасів не відноситься, вибухову речовину не містить.

Наданий на дослідження предмет циліндричної форми являється бойовим уніфікованим підривачем дистанційної дії УЗРГМ промислового виготовлення, який до бойових припасів не відноситься, але являється самостійним вибуховим пристроєм і відноситься до засобів підриву (ініціювання вибуху).

Наданий на дослідження корпус бойової ручної наступальної осколкової гранати РГД-5 в конструктивному поєднанні з наданими на дослідження бойовим уніфікованим підривачем дистанційно дії УЗРГМ являються вибуховим пристроєм військового призначення, а саме бойовою ручною наступальною осколковою гранатою РГД-5 промислового виготовлення, яка відноситься до бойових припасів.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.1 ст.263 КК України, як придбання, зберігання, носіння та збут бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

28 лютого 2023 року між прокурором Вознесенівської окружної прокуратури міста Запоріжжя ОСОБА_3 , якому на підставі ст.37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0000549 від 05 липня 2023 року, та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участю захисника ОСОБА_7 , відповідно до вимог ст.ст. 468, 469, 472 КПК України укладена угода про визнання винуватості.

Згідно з вказаною угодою, ОСОБА_4 беззастережно визнає свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, вчиненого ним за викладених вище обставин у повному обсязі підозри.

При цьому, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, його щире каяття, беззастережне визнання своєї винуватості, сторони узгодили щодо призначення обвинуваченому покарання за вчинення вищезазначеного кримінального правопорушення, за ч.1 ст.263 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки. Також, сторони дійшли висновку про можливість виправлення ОСОБА_4 без відбуття покарання у вигляді позбавлення волі та можливість звільнення ОСОБА_4 , на підставі ст.ст.75,76 КК України, від відбування зазначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 2 роки.

Угодою встановлено наслідки її укладення та затвердження, та наслідки її невиконання.

Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги КПК України та КК України, просив угоду про визнання винуватості затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях визнав повністю, підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті.

Крім цього, обвинувачений та його захисник підтвердили, що вищевказана угода про визнання винуватості укладена добровільно, без застосування будь-якого насильства, примусу, погроз або внаслідок обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, просили затвердити угоду про визнання винуватості.

Захисник ОСОБА_7 підтримала позицію свого підзахисного, та просила призначити йому узгоджену міру покарання.

Враховуючи те, що умови угоди про визнання винуватості між прокурором і обвинуваченим, її форма та зміст відповідають вимогам КПК України та КК України, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для затвердження цієї угоди, виходячи з наступного.

Згідно з п.1 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти, зокрема, рішення про затвердження угоди.

Відповідно п. 2 ч.1 ст.468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з п.1 ч.4 ст.469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Кримінальні правопорушення, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_4 , згідно зі ст.12 КК України є тяжким злочином.

Встановлено, що сторони кримінального провадження уклали угоду про визнання винуватості, зміст якої відповідає вимогам ст. 472 КПК України. При укладенні угоди про визнання винуватості прокурором враховані обставини, визначені ст. 470 КПК України.

При цьому, судом перевірено, що ОСОБА_4 цілком розуміє роз`яснені йому права, визначені ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, суть обвинувачення та вид покарання.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченому, згідно з обвинувальним актом відповідно до ст.67 КК України, відсутні.

Узгоджена міра покарання відповідає вимогам ст.65 КК України та визначена в межах санкцій ч.1 ст.263 КК України, що відповідає загальним засадам призначення покарання, характеру і тяжкості обвинувачення та особі обвинуваченого.

Враховуючи вищевикладене, оскільки умови угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим, її форма та зміст відповідають вимогам КПК України та КК України, суд приходить до висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди.

Заходи забезпечення кримінального провадження в порядку ст.131 КПК України, в тому числі запобіжний захід стосовно обвинуваченого не обирався і підстави для його обрання до вступу вироку в законну силу відсутні.

Питання щодо речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

Обов`язок по відшкодуванню понесених судових витрат за проведення судових експертиз, виходячи з положень ст.124 КПК України, суд вважає необхідним покласти на обвинуваченого.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 373,374, 475 КПК України та главою 35 КПК України, суд,

ухвалив:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 28 лютого 2023 року в м.Запоріжжя між прокурором Вознесенівської окружної прокуратури міста Запоріжжя ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 .

Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України та призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням строком на 2 (два) роки, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені п.п.1,2 ст.76 КК України:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи;

-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_4 не обирався.

Після набрання вироком законної сили речові докази:

-уламки (залишки) корпусної бойової ручної осколкової гранати РГД-5 та підривача типу УЗРГМ, які зберігається камері схову ВП №1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області (квитанція №739)- знищити;

-грошові кошти у розмірі 4000,00 гривень (чотири тисячі гривень 00 коп) номіналом: 1000 (одна тисяча) гривень, серії АЕ, номер 9183807, 2019 року випуску; номіналом 500 (п`ятсот) гривень, серії ХВ, номер 9098076, 2015 року випуску; номіналом 1000 (одна тисяча) гривень, серії БЛ, номер 5550840, 2021 року випуску; номіналом 500 (п`ятсот) гривень, серії ХЖ, номер 4618909, 2015 року випуску; купюра - номіналом 500 (п`ятсот) гривень, серії ХВ, номер 1287761, 2015 року випуску; номіналом 100 (сто) гривень, серії УЄ, номер 9151739, 2014 року випуску; номіналом 200 (двісті) гривень, серії УК, номер 9752428, 2014 року випуску; номіналом 200 (двісті) гривень, серії СИ, номер 8308464, 2014 року випуску, передані на відповідальне зберігання до УФЗБО ГУНП в Запорізькій області (квитанції № 1050, 1051), - залишити в розпорядженні Головного управління Національної поліції в Запорізькій області.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта при проведенні експертиз: комплексної судової трасологічної експертизи за експертною спеціальністю 4.6 «дактилоскопічні дослідження» №КСЕ-19/108-23/10870-Д від 13.07.2023 в розмірі 1434,00 гривень; комплексної судової хіміко-вибухо-технічної експертизи №КСЕ-19/108-23/11490 від 25.07.2023 в розмірі 2390,00 гривень.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що умисне невиконання угоди про визнання винуватості є підставою для притягнення до відповідальності, встановленої законом.

Вирок суду на підставі угоди про визнання винуватості може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Уразі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1