ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2338/23 Справа № 175/1193/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження кримінального провадження №0000121 за апеляційною скаргою прокурора Слобожанської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_8 на вирок Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 27 квітня 2023 року, ухвалений щодо

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Обухівка Дніпровського району Дніпропетровської області, громадянина України, мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 246 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції, короткий зміст оскарженого рішення.

Вироком Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 27 квітня 2023 року ОСОБА_9 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 246 КК України та, із застосуванням положень ст. 71 КК України, призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 1 місяць. Вирішено питання про долю речових доказів, в порядку ст. 100 КПК України.

Цим вироком дії обвинуваченого ОСОБА_9 кваліфіковано за ч. 3 ст. 246 КК України, як незаконна порубка дерев, вчинена на території та об`єкті природно-заповідного фонду.

Так, 18 березня 2022 року, в період часу приблизно з 13 години 00 хвилин до 16 години 00 хвилин, обвинувачений ОСОБА_9 , знаходячись у лісовому масиві кварталу 2 виділу 1 Обухівського лісництва ДП «Дніпровське лісове господарство», що знаходиться поблизу с. Партизанське Дніпровського району Дніпропетровської області, за координатами 48.587878, 34.843130, відноситься до об`єкта природно-заповідного фонду місцевого значення Регіонального ландшафтного парку «Дніпровські ліси» та належить до категорії лісів природоохоронного, наукового, історико-культурного призначення, діючи з умислом, спрямованим на незаконну порубку дерев, незаконно, порушуючи встановлений порядок охорони, раціонального використання та відтворення лісу, без спеціального дозволу (лісорубного квитка, ордера на здійснення лісорубних робіт, чи іншого дозвільного документу), за допомогою належної йому ручної бензопили марки «ИЖ МАШ БП 450», шляхом повного відокремлення стовбура від кореня у спосіб спилювання, здійснив незаконну порубку семи дерев породи «Акація біла», діаметром пеньків у корі: 30,1 34 см 1 деревина, 34,1 38 см 4 деревини, 42,1 46 см 1 деревина, 46,1 50 см 1 деревина. Тим самим обвинувачений ОСОБА_9 заподіяв ДП «Дніпровське лісове господарство» матеріальну шкоду на загальну суму 31135 гривень 00 копійок.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка їх подала.

В апеляційній скарзі прокурор, не заперечуючи доведеність винуватості обвинуваченого у вчиненні ним інкримінованого злочину, фактичні обставини, місце, час та спосіб вчинення, ставить питання про скасування вироку суду в частині незастосування спеціальної конфіскації, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та просить ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_9 покарання за ч. 3 ст. 246 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки, й остаточне покарання, із застосуванням положень ст. 71 КК України, за сукупністю вироків у виді позбавлення волі строком на 3 роки 1 місяць. На підставі статей 96-1, 96-2 КК України конфіскувати у власність держави бензопилу марки «ИЖ МАШ БП 450».

Обгрунтовуючи заявлені вимоги, прокурор зазначає, що суд першої інстанції під час ухвалення вироку не взяв до уваги вимоги статей 96-1, 96-2 КК України, не застосував спеціальну конфіскацію до бензопили марки «ИЖ МАШ БП 450», як предмету вчинення злочину, тобто неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність.

Позиції учасників судового провадження.

В судовому засіданні прокурор підтримав апеляційну скаргу та з підстав, викладених у ній, просив її задовольнити, а вирок суду скасувати та ухвалити новий вирок.

Захисник в судовому засіданні не заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора.

Мотиви апеляційного суду.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_9 кримінального правопорушення за обставин, викладених у вироку суду, та кваліфікація його дій за ч. 3 ст. 246 КК України, а також вид та розмір призначеного судом покарання, в апеляційній скарзі не оскаржуються, а тому відповідно до ст. 404 КПК України апеляційним судом не переглядаються.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги прокурора про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, колегія суддів вважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 96-1 КК України спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян ….

Спеціальна конфіскація застосовується на підставі обвинувального вироку суду.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 96-2 КК спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.

Крім того, за змістом п. 12 ч. 1 ст. 368, п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити такі питання, що належить вчинити з майном, на яке накладено арешт, речовими доказами і документами. У разі визнання особи винуватою у резолютивній частині вироку зазначаються рішення щодо речових доказів і документів та спеціальної конфіскації.

Цих вимог закону України про кримінальну відповідальність, при ухваленні вироку, суд першої інстанції дотримався не в повній мірі.

Так, за обставин, встановлених судом першої інстанції, ОСОБА_9 , вчинив інкримінований йому злочин за допомогою належної йому ручної бензопили марки «ИЖ МАШ БП 450», тобто вказане майно відповідає ознакам, визначеним п. 4 ч. 1 ст. 96-2 КК України, та, на підставі ст. 96-1 КК України, підлягає спеціальній конфіскації у власність держави.

Між тим, суд, вказану бензопилу, яка була визнана речовим доказом, конфіскував у власність держави під час вирішення питання про долю речових доказів в порядку, передбаченому ст. 100 КПК України та не застосував положення закону України про кримінальну відповідальність про спеціальну конфіскацію.

Разом з цим, пунктом 4 частини 1 статті 409 КПК України передбачено, що підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції, крім іншого, є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 413 КПК України неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є незастосування судом закону, який підлягає застосуванню.

Враховуючи те, що суд першої інстанції допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, через незастосування положень ст.ст. 96-1, 96-2 КК України, і зважаючи на те, що спеціальна конфіскація не входить до переліку кримінальних покарань, визначених ст. 51 КК України, та рішення про неї згідно з ч. 4 ст. 374 КПК України приймається разом з рішеннями щодо речових доказів і документів, у зв`язку з чим її належить вважати спеціальною формою розпорядження грошима, цінностями та іншим майном, які відповідають ознакам ч. 1 ст. 96-2 КК України, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що зміна правової підстави вилучення в обвинуваченого ОСОБА_9 майна на спеціальну конфіскацію його процесуального становища не погіршує.

При цьому, виходячи з того, що суд першої інстанції прийняв рішення про конфіскацію зазначеної бензопили у власність держави, майнові інтереси обвинуваченого ОСОБА_9 не зазнають змін порівнянно з оскаржуваним вироком, а сторона обвинувачення у своїй апеляційній скарзі не наводить інших підстав для скасування вироку, визначених ст. 420 КПК України, апеляційний суд вважає безпідставними доводи прокурор щодо необхідності застосування спеціальної конфіскації шляхом скасування вироку суду першої інстанції у відповідній частині та ухвалення нового вироку.

Аналогічна правова позиція сформульована Касаційним кримінальним судом Верховного Суду в постанові від 17 грудня 2019 року у справі № 185/6228/18.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає часткову задоволенню, а вирок зміні із застосування до обвинуваченого заходів кримінально-правового характеру у вигляді спеціальної конфіскації, яка полягає в конфіскації у обвинуваченого ОСОБА_9 у власність держави знаряддя вчинення кримінального правопорушення бензопили марки «ИЖ МАШ БП 450».

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора Слобожанської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 27 квітня 2023 року, ухвалений щодо ОСОБА_9 змінити.

На підставі ст. 96-1, п. 4 ч. 1 ст. 96-2 КК України застосувати спеціальну конфіскацію щодо бензопили марки «ИЖ МАШ БП 450», яка належить ОСОБА_9 та знаходиться на зберіганні в камері зберігання речових доказів відділення поліції № 8 Дніпровського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, конфіскувавши її у власність держави.

В решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4