УХВАЛА

27 вересня 2023 року

м. Київ

справа № 638/14421/18

провадження № 51-3909ск20

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Дзержинського районного суду м. Харкова 23 березня 2021 року щодо нього,

встановив:

У касаційній скарзі порушується питання про перегляд вказаного судового рішення у касаційному порядку.

Зазначений вирок було переглянуто апеляційним судом та відповідно до ухвали Харківського апеляційного суду від 30 березня 2023 року його залишено без змін.

Однак, засуджений не вказує, коли він отримав копію ухвали апеляційного суду, а також не ставить питання про поновлення строку на касаційне оскарження, якщо ним він пропущений.

ОСОБА_4 19 вересня 2023 року звертався до Верховного Суду з клопотанням про поновлення строку на касаційне оскарження ухвали апеляційного суду, однак, до клопотання не додав касаційної скарги. У зв`язку з чим вказане клопотання ухвалою Верховного Суду від 21 вересня 2023 рокубуло йому повернуто.

Подавши касаційну скаргу, засуджений клопотання про поновлення строку не подав.

У зв`язку з цим ОСОБА_4 необхідно, у випадку якщо він пропустив строк на оскарження, подати клопотання про поновлення строку на оскарження судових рішень в касаційному порядку з наведенням поважності причин його пропуску.

Крім того, перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), суд касаційної інстанції дійшов висновку, що скаргу подано без додержання вимог цієї статті.

Відповідно до ч.1 ст.438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень судом касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК), невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК), даний перелік є вичерпним.

Верховний Суд звертає увагу, що, відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК, касаційна скарга повинна містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень.

Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, і які, на її думку, були допущені судом при ухваленні судового рішення, навести конкретні аргументи в обґрунтування кожної позиції.

При цьому, слід враховувати, що відповідно до ст. 433 КПК, суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Водночас, засуджений, посилаючись на неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, недостовірність доказів, не враховує, що в силу статей 433, 438 КПК, ці обставини не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.

Враховуючи повноваження Верховного Суду, засуджений посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, приділяє багато уваги аналізу фактичних даних, які містяться в джерелах доказів, не погоджується зі зробленими висновками, однак, не конкретизує, які норми КПК порушив суд та чому вони є істотними.

Крім цього, як вбачається з судових рішень вирок Дзержинського районного суду

м. Харкова 23 березня 2021 року щодо ОСОБА_4 було переглянуто в апеляційному порядку та залишено без змін.

Згідно ст. 433 КПК касаційний розгляд здійснюється в межах касаційної скарги.

Однак, в прохальній частині касаційної скарги засуджений просить скасувати лише вирок районного суду та не висловлює свого відношення до ухвали Харківського апеляційного суду, яка набрала законної сили.

Також, відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 427 КПК у касаційній скарзі, крім іншого, зазначаються: найменування суду касаційної інстанції.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року

№ 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», яким відповідно внесено зміни до КПК і визначено, що судом касаційної інстанції є Верховний Суд.

Однак, засуджений неправильно зазначив у скарзі найменування суду касаційної інстанції, до якого він подає касаційну скаргу.

Вказані недоліки перешкоджають Верховному Суду вирішити питання щодо відкриття касаційного провадження.

Оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК, колегія суддів вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 цього Кодексу залишити скаргу без руху та встановити строк, необхідний для усунення зазначених в ухвалі недоліків.

Також Верховний Суд акцентує увагу, що засуджений може скористатися безоплатною правовою допомогою, звернувшись до відповідного регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги, в порядку ст. 14 Закону України «Про безоплатну правову допомогу» № 3460-VI від 2 червня 2011 року за місцем перебування, у тому числі знаходження установи, в якій особа тримається під вартою або відбуває покарання.

Враховуючи викладене та керуючись ч. 1 ст. 429, ст. 441 КПК, Верховний Суд

постановив:

Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Дзержинського районного суду м. Харкова 23 березня 2021 року щодо нього залишити без руху та надати скаржнику 15 днів для усунення виявлених недоліків - з дня отримання ухвали.

У разі невиконання вимог касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3