КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/824/3133/2023 Головуючий в 1 інст.: ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 25 квітня 2023 року,

за участю:

прокурора ОСОБА_8 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 25 квітня 2023 року задоволено клопотання слідчого слідчої групи Головного слідчого управління Національної поліції України капітана поліції ОСОБА_9 про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного у кримінальному провадженні № 0000035 від 11.01.2022 ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 23.06.2023 включно, в межах строку досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000035 від 11.01.2022.

Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, захисник ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту або особистого зобов`язання.

У випадку неможливості застосування до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_7 обов`язків, передбачених КПК України, у мінімально можливому розмірі.

На обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що оскаржувана ухвала є незаконною, необґрунтованою та невмотивованою.

У порушення вимог ч. 1 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою було подано слідчим за погодженням з прокурором пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою, а саме 25 квітня 2023 року, хоча строк дії попередньої ухвали про тримання під вартою був встановлений до 27.04.2023.

Апелянт звертає увагу також на той факт, що клопотання слідчого датовано 26.04.2023, хоча подане до Печерського районного суду міста Києва було 25.04.2023. Вказана обставина свідчить про порушення слідчим вимог ст.ст. 184, 199 КПК України.

Крім того, в ході розгляду клопотання про продовження строку тримання під вартою слідчим не було доведено, що обставини, зазначені у частині третій ст.199 КПК України, виправдовують подальше тримання підозрюваного ОСОБА_7 під вартою.

У порушення вимог ч. 3 ст. 199 КПК України у клопотанні належним чином також не було зазначено та обґрунтовано обставини, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

В обґрунтування можливості застосування до підозрюваного ОСОБА_7 альтернативного запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, апелянт вказує на те, що ОСОБА_7 є особою молодого віку (22 роки), має постійне місце реєстрації та мешкання за адресою: АДРЕСА_1 . де характеризується виключно з позитивної сторони, має міцні соціальні зв`язки з огляду на те, що мешкає разом із своїми батьками ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , а також неповнолітнім братом ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Факт проживання разом з родиною об`єктивно свідчить про наявність міцних соціальних зав`язків, які очевидно утримають підозрюваного від будь-яких спроб переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

При цьому ОСОБА_7 має постійне місце навчання, а саме навчається у Криворізькому національному університеті за кошти державного бюджету та є студентом групи ГР-20-1ск, має позитивну характеристику за колишнім місцем навчання у КЗШ №112 має численні нагороди за спортивні досягнення, раніше не судимий, на обліку в психоневрологічному диспансері не перебував і не перебуває та під наглядом лікаря-нарколога не перебував і не перебуває.

Отже, характеризуючи особу ОСОБА_7 немає підстав в даний час стверджувати, про існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, на запобігання яким спрямоване застосування виняткового запобіжного заходу - тримання під вартою.

Також апелянт вказує на те, що у порушення вимог ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя при продовженні строку тримання під вартою не визначив розмір застави, достатній для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_7 обов`язків, передбачених КПК України, хоча мав право це зробити враховуючи недоведеність слідчим та прокурором наявність обставин, які б відповідно до вимог ч.4 ст. 183 КПК України виключали можливість визначення застави.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника та підозрюваного, які підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити, прокурора, який заперечував щодо задоволення вказаної апеляційної скарги, вважав оскаржувану ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, вивчивши матеріали провадження і перевіривши наведені у апеляційній скарзі доводи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга, сторони захисту не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження строків тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст. ст. 177, 178, 183, 199 КПК України.

Під час апеляційного розгляду, встановлено, що рішення слідчим суддею прийнято з дотриманням зазначених вимог національного та міжнародного законодавства.

Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України розслідується кримінальне провадження №0000035 від 11.01.2022 за підозрою ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307 КК України, ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , ОСОБА_40 , ОСОБА_41 , ОСОБА_42 , ОСОБА_43 , ОСОБА_7 , ОСОБА_44 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307 КК України, ОСОБА_45 , ОСОБА_46 , ОСОБА_47 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 255 КК України, ОСОБА_48 , ОСОБА_49 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України та за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 369 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 11.01.2022 ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , діючи за попередньою змовою із ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , вирішили утворити та очолити стійке ієрархічне злочинне об`єднання - злочинну організацію, метою діяльності якої має стати протиправне особисте збагачення, шляхом вчинення систематичного, протягом невизначеного терміну часу, незаконного виготовлення, придбання, зберігання, перевезення з метою збуту, а також незаконного збуту психотропної речовини, обіг якої обмежено - метамфетаміну, на території м. Кривий Ріг Дніпропетровської області.

Водночас, ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 розуміючи, що вказана діяльність є протиправною, має високий ступінь суспільної небезпеки, зумовлена тяжкими наслідками не лише для здоров`я конкретної особи, а й для здоров`я населення в цілому, усвідомлюючи, що самостійно реалізувати свій злочинний умисел вони не зможуть, оскільки така протиправна діяльність потребує чітких та узгоджених дій, значної кількості людей, при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , діючи спільно та за взаємною згодою, у різний період часу при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах залучили інших осіб.

З метою утворення злочинної організації ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 визначили мінімально необхідну для досягнення загальної злочинної мети кількість учасників, необхідні особисті якості кожного із них, такі як лідерські якості, здатність керування підлеглими особами, здатність виконувати злочинні вказівки, схильність до вчинення кримінальних правопорушень, а також вузьку злочинну спеціалізацію діяльності вказаної злочинної організації.

Також, з метою забезпечення існування та функціонування злочинної організації ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 спільно розробили єдиний злочинний план, спрямований на безперешкодне, протягом невизначеного проміжку часу, систематичне виготовлення психотропної речовини, її зберігання, перевезення, а також збут, з розподілом ролей та функцій кожного із учасників вказаного злочинного об`єднання на кожному етапі реалізації злочинного умислу.

Відповідно до вказаного спільного плану завданнями і метою існування злочинної організації було налагодження систематичного виготовлення, придбання, зберігання, перевезення з метою збуту, а також незаконний збут через спеціально створену мережу психотропної речовини, обіг якої обмежено - метамфетаміну на території міста Кривий Ріг Дніпропетровської області, з метою незаконного збагачення організаторів та учасників злочинної організації, що у подальшому стало єдиним джерелом їх доходів.

Визначившись з напрямом протиправної діяльності та поклавши на себе функції співорганізаторів та керівників злочинної організації ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 з числа довірених осіб підібрали керівників окремих структурних підрозділів даного злочинного об`єднання та їх учасників, визначивши роль і функції кожного із них на кожному етапі реалізації злочинного умислу.

Ієрархію злочинної організації ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 забезпечували за рахунок її стабільного стійкого та згуртованого складу, централізованого підпорядкування учасників її керівникам, неухильного дотримання єдиних, загально визначених та обов`язкових для всіх правил поведінки, ретельного планування злочинної діяльності, чіткого розподілу ролей на кожному із етапів, визначеного алгоритму дій організаторів та учасників під час можливого викриття протиправної діяльності правоохоронними органами, домовленістю та готовністю до вчинення злочинів всіма членами злочинної організації у будь-який час, розподілом коштів, отриманих від протиправної діяльності між учасниками злочинної організації.

Організоване ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 злочинне об`єднання було ієрархічним та стійким, що знайшло своє вираження у згуртованості та стабільності керівних ланок, підпорядкованості учасників нижніх ланок конкретно визначеним керівникам.

Так, четверту ланку у ієрархії створеної ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , злочинної організації займали особи, які поділяли погляди щодо можливості вчинення злочинів, пов`язаних із незаконним збутом наркотичних засобів та психотропних речовин з метою особистого збагачення, які підпорядковувались особисто керівникам окремих груп, безпосередньо вчиняли злочини відповідно до відведеної їм ролі та розробленого плану вчинення злочинів, зокрема - виготовлення психотропних речовин, перевезення психотропних речовин від місць виготовлення до місць фасування, зберігання психотропних речовин, фасування психотропних речовин, перевезення та передача розфасованих психотропних речовин збувачам, збут психотропних речовин, передача грошових коштів, одержаних від збуту психотропних речовин керівникам окремих груп злочинної організації, звітування перед керівниками окремих груп злочинної організації щодо обсягів реалізованої психотропної речовини та необхідності її поповнення, виявлення на території збуту психотропних речовин конкурентів та повідомлення про вказані факти безпосередніх керівників з метою їх усунення шляхом залучення осіб, які здійснюють фізичний захист учасників злочинної організації.

Також, під час формування четвертої ланки злочинної організації ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , діючи з відома ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , умисно, відповідно до відведеної безпосередньо їм ролі у спільному злочинному плані при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах запропонували ОСОБА_50 , ІНФОРМАЦІЯ_7 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 прийняти участь у запланованих злочинах, пов`язаних з незаконним виготовленням, придбанням, зберіганням, перевезенням з метою збуту та незаконним збутом психотропної речовини, обіг якої обмежено - метамфетамін, повідомивши останнім свої наміри щодо механізму їх вчинення.

Отримавши від ОСОБА_44 та ОСОБА_7 добровільну згоду на спільну протиправну діяльність у складі злочинної організації, ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , діючи з відома ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , за покладеними на себе функціями керівників структурної частини злочинної організації, з метою підготовки до вчинення вказаних злочинів та дотримання співучасниками заходів конспірації для протидії викриттю, на етапі створення довели ОСОБА_50 та ОСОБА_7 загальний план вчинення злочинів. При цьому, ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , діючи з відома ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 визначили ОСОБА_44 та ОСОБА_7 , як осіб, відповідальних за придбання партій психотропної речовини, її перевезення, зберігання та подальший збут іншим учасникам злочинної організації для фасування.

27.02.2023 ОСОБА_7 в порядку і з підстав, передбачених ст.ст. 276, 277, 278 КПК України повідомлено про те, що він підозрюється в участі у злочинній організації, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 255 КК України, незаконному придбанні, зберіганні, перевезенні з метою збуту психотропних речовин, вчиненому у складі злочинної організації, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307 КК України.

Цього ж дня, ОСОБА_7 затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307 КК України.

28.02.2023 ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва до підозрюваного ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без права внесення застави строком до 27.04.2023.

29.03.2023 постановою заступника Генерального прокурора ОСОБА_51 в порядку ст. 294, 295 КПК України продовжено строк досудового розслідування до 3 місяців, тобто до 27.05.2023.

19.04.2023 слідчим суддею Печерського районного суду м. Києва строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000035 від 11.01.2022 продовжено до дванадцяти місяців, тобто до 27.02.2024

25.04.2023 слідчий слідчої групи Головного слідчого управління Національної поліції України капітан поліції ОСОБА_9 за погодженням з прокурором відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_52 звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва із клопотанням про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного у кримінальному провадженні № 0000035 від 11.01.2022 ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На обґрунтування вимог даного клопотання сторона обвинувачення послалась на те, що у даному кримінальному провадженні виконано значний обсяг слідчих (розшукових) та процесуальних дій, спрямованих на отримання та перевірку здобутих доказів у ньому, проте, закінчити розслідування у строк до закінчення дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_7 немає можливості, оскільки з метою повного, всебічного та неупередженого розслідування кримінального провадження, необхідно провести ряд слідчих та процесуальних дій.

Зокрема слідчий зазначає, що на даний час у вищезазначеному кримінальному провадженні продовжують проводитися слідчі (розшукові) дії, направлені на забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування. Однак, для закінчення досудового розслідування та звернення до суду з обвинувальним актом, необхідно провести ще ряд слідчих (розшукових) та процесуальних дій, а саме:

- закінчити проведення тимчасових доступів до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю та знаходяться у володінні операторів мобільного зв`язку, а саме інформацію щодо телефонних з`єднань між всіма особами причетними до вищевказаної злочинної діяльності. Зазначена інформація надасть змогу органу досудового розслідування довести факти тісного зв`язку між учасниками злочинної організації, місце їх знаходження під час вчинення кримінальних правопорушень, факти телефонних з`єднань між фігурантами, встановити інших осіб, причетних до вчинення вищевказаних злочинів, встановити причетність зазначених осіб до інших кримінальних правопорушень;

- в повному обсязі провести огляд речей та документів, вилучених під час проведення обшуків (огляд речей та документів займає значний час, оскільки під час проведення досудового розслідування було проведено понад 200 обшуків, в ході яких вилучено велику кількість мобільних телефонів, комп`ютерної техніки, флеш накопичувачів, банківських карток, документів, чорнових записів та ін., що потребує детального огляду та аналізу);

- провести огляд речей та документів, отриманих в результаті тимчасового доступу;

- долучити до матеріалів кримінального провадження висновки призначених судових експертиз матеріалів речовин та виробів, судових комп`ютерно-технічних експертиз, судових балістичних експертиз, судових експертиз холодної зброї, судових молекулярно-генетичних експертиз, судових почеркознавчих експертиз (На теперішній час до ДНДЕКЦ та КНДЕКЦ МВС України призначено понад 250 експертиз за різними напрямками дослідження, в тому числі комплексних експертиз, що займає значний час для їх виконання);

- закінчити проведення криміналістичних експертиз звукозаписів та отримати їх висновки з метою ідентифікації осіб, причетних до вчинення кримінальних правопорушень;

- за результатами отриманих судових експертиз визначитись із необхідністю проведення додаткових чи повторних експертних досліджень;

- провести огляд об`єктів дослідження після проведення судових експертиз;

- розсекретити в повному обсязі та долучити до матеріалів кримінального провадження матеріали проведених негласних слідчих (розшукових) дій, клопотання щодо надання дозволу на їх проведення, ухвали суду, винесені за результатами розгляду вказаних клопотань, постанови прокурора про проведення негласних слідчих (розшукових) дій та відповідні доручення оперативному підрозділу;

- провести слідчі (розшукові) дії, спрямовані на встановлення інших осіб, причетних до вчинення вказаних кримінальних правопорушень, які на даний час не встановлені;

- за результатами опрацювання результатів негласних слідчих (розшукових) дій та матеріалів, отриманих від операторів та провайдерів транспортних телекомунікаційних мереж, додатково допитати підозрюваних у кримінальному провадженні та інших свідків;

- повідомити ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_53 , ОСОБА_54 , ОСОБА_55 , ОСОБА_56 , ОСОБА_57 , ОСОБА_58 , ОСОБА_59 , ОСОБА_60 , ОСОБА_61 , ОСОБА_62 , ОСОБА_63 , ОСОБА_64 , ОСОБА_65 , ОСОБА_66 , ОСОБА_7 , ОСОБА_50 , ОСОБА_67 , ОСОБА_68 , ОСОБА_69 , ОСОБА_70 , ОСОБА_49 про зміну раніше повідомленої підозри у кримінальному провадженні;

- відпрацювати підозрюваних на причетність до вчинення інших злочинів, інформацію щодо яких здобуто в ході досудового розслідування кримінального провадження;

- визначити можливість використання отриманих під час досудового розслідування речей та документів речовими доказами, а також визначитись з місцем їх зберігання;

- долучити матеріали виконання всіх доручень, направлених для виконання оперативним підрозділам в порядку ст. 40 КПК України;

- провести інші необхідні слідчі та негласні слідчі (розшукові) дії, у яких виникне необхідність;

- скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів.

При цьому у органу досудового розслідування є достатні підстави вважати, що будь-який інший запобіжний захід, не пов`язаний із позбавленням волі, не може забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_7 , оскільки органом досудового розслідування хоча зібрано докази винуватості ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованихкримінальних правопорушень, проте для завершення досудового розслідування необхідно виконати значний обсяг слідчих та процесуальних дій на проведення яких потрібен додатковий час, тому з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та для виконання завдань кримінального провадження, виникла необхідність у продовженні дії запобіжного заходу.

25.04.2023 ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва вказане клопотання слідчого задоволено та продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,до 23.06.2023 включно, в межах строку досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000035 від 11.01.2022.

Приймаючи таке рішення слідчий суддя виходив з того, що прокурором доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307 КК України та встановив, що у даному кримінальному провадженні триває досудове розслідування та існує потреба в проведенні ряду слідчих та процесуальних дій.

Даних про наявність підстав для скасування ОСОБА_7 запобіжного заходу або його зміни на менш м`який, ніж тримання під вартою, слідчим суддею при розгляді клопотання не встановлено та стороною захисту не доведено наявність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу, оскільки не спростовано існування в кримінальному провадженні ризиків, визначених ч. 1 ст. 177 КПК України.

При застосуванні до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, встановлені слідчим суддею ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, не зменшились та продовжують існувати.

Слідчий суддя звернув увагу на те, що застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою є пропорційним легітимній меті, яка ставиться до застосування запобіжних заходів, а відтак прийшов до висновку про задоволення вказаного клопотання, та не прийняв доводи сторони захисту з підстав, викладених в мотивувальній частині ухвали.

З урахуванням обставин справи та враховуючи те, що підозрюваний ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів та у вчиненні злочину передбаченого статтею 255 Кримінального кодексу України, слідчий суддя вважав за можливе не визначати підозрюваному розмір застави у кримінальному провадженні.

Розглядаючи клопотання органу досудового розслідування про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення, в порядку ст. 199 КПК України, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Як встановлено колегією суддів, зазначені вимоги закону слідчим суддею дотримані в повному обсязі.

З ухвали суду та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні слідчого підстави для продовження ОСОБА_7 строку тримання під вартою перевірялись судом при розгляді клопотання. При цьому був вислуханий підозрюваний ОСОБА_7 , доводи прокурора в підтримку поданого клопотання та заперечення сторони захисту щодо поданого клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання, з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою.

При судовому розгляді клопотання про продовження строку тримання під вартою, суд з`ясував питання про те, чи підтверджується наявність зазначених у клопотанні слідчого підстав застосування запобіжного заходу, передбачених статтею 177 КПК України.

Перевіряючи доводи та обставини, на які посилається слідчий у клопотанні, слідчим суддею з`ясовано, що наведені у клопотанні дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 , кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307 КК України.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, зокрема рішення у справах «Фокс, Камбел і Харлі проти Об`єднаного Королівства» від 30 серпня 1990 року, «Мюррей Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

У даному кримінальному провадженні зв`язок підозрюваного ОСОБА_7 , з вчиненнимикримінальнимиправопорушеннями підтверджується наявними у кримінальному провадженні доказами. Сукупність цих доказів дають підстави вважати, що причетність ОСОБА_7 , до вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307 КК України є вірогідною, що дає підстави для продовження йому строку тримання під вартою з метою запобіганню ризикам, встановленим стороною обвинувачення.

При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів. Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідчий суддя у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно ОСОБА_7 , чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив. Не виявлено таких обставин і колегією суддів.

Під час судового розгляду слідчий суддя з`ясував, що наявні докази в достатній мірі підтверджують існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України у кримінальному провадженні, в якому підозрюється ОСОБА_7 , оцінив, відповідно до ст. 178 КПК України, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

Також слідчий суддя дослідив доводи викладені в клопотанні та з урахуванням, тяжкості та суспільної небезпечності кримінальних правопорушень, в яких підозрюється ОСОБА_7 , а також з урахуванням того, що при застосуванні до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, встановлені слідчим суддею ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, не зменшились та продовжують існувати, а тому слідчий суддя обґрунтовано дійшов висновку, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти зазначеним ризикам.

Колегією суддів встановлено, що прокурором у судовому засіданні доведено наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, які дають підстави для продовження ОСОБА_7 , строку тримання під вартою та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання зазначеним ризикам, які на момент розгляду клопотання не зменшилися та продовжували існувати.

В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Panchenko v. Russia (Панченко проти Росії)). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev v. Moldova (Бекчиєв проти Молдови)).

На підставі вище викладеного, враховуючи характеризуючі дані про особу підозрюваного, а також враховуючи усвідомлення підозрюваним тяжкості вчинення кримінальних правопорушень, у вчиненні яких він підозрюється, колегія суддів приходить до висновку про доведеність органом досудового розслідування у клопотанні ризику можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне в матеріалах справи відсутні.

Матеріали судового провадження містять докази про існування інших ризиків, зокрема можливості ОСОБА_7 , перебуваючи на волі, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливатиме на свідків, інших підозрюваних, експертів, спеціалістів у кримінальному провадженні, продовжить злочинну діяльність, які поряд із ризиком можливості переховуватися від органів досудового розслідування та суду теж залишалися існувати.

Оскільки заявлені ризики, передбачені ст. 177 КПК України не зменшились та виправдовували тримання підозрюваного під вартою, клопотання слідчого задоволено слідчим суддею обґрунтовано та продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_7 .

Враховуючи викладені обставини, колегія суддів вважає, що ухвала суду відповідає вище вказаним вимогам, а слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для продовження підозрюваному ОСОБА_7 строку тримання під вартою.

Перевіряючи доводи клопотання органу досудового розслідування на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про їх наявність з огляду на конкретні обставини кримінального провадження.

Доводи захисника про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та не можуть бути прийняті до уваги, оскільки не ґрунтуються на матеріалах судового провадження. Слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

При цьому, колегією суддів враховуються дані, які характеризують особу підозрюваного, зокрема і ті, на які посилаються в апеляційній скарзі захисник, тобто передбачені ч. 1 ст. 178 КПК України обставини. Однак з урахуванням обставин кримінального провадження, наявності обґрунтованої підозри та існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, погоджується із висновками слідчого судді щодо необхідності продовження застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а тому підстав для застосування щодо останнього більш м`яких запобіжних заходів не вбачається.

Посилання сторони захисту на дані, що характеризують особу підозрюваного, не спростовують висновки суду про те, що ОСОБА_7 може вчинити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України і не є підставою для скасування ухвали слідчого судді.

Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Відтак, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до сталого висновку, що саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою має забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.

Також, при розгляді клопотання відповідно до вимог ч. 3 ст. 199 КПК Українидосліджені обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування, оскільки як вбачається з матеріалів клопотання на даний час у вищезазначеному кримінальному провадженні продовжують проводитися слідчі (розшукові) дії, направлені на забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування. Однак, для закінчення досудового розслідування та звернення до суду з обвинувальним актом, необхідно провести ще ряд слідчих (розшукових) та процесуальних дій.

Проте є слушними доводи апеляційної скарги в частині, що клопотання про продовження строку тримання під вартою, подано з недотриманням вимог ч. 1 ст. 199 КПК України, а саме за два дні до закінчення строку дії попередньої ухвали, тобто з недотриманням строку подачі такого виду клопотань, однак колегія суддів вважає, дану обставину не істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, що потягло б скасування оскаржуваної ухвали. Враховуючи, що строк дії попередньої ухвали про продовження строку тримання під вартою на день подання зазначеного клопотання не закінчився, а дана обставина відповідно до вимог КПК України, не є підставою у відмові у задоволенні клопотання про продовження строку тримання під вартою.

Посилання апелянта на те, що клопотання слідчого датовано 26.04.2023, хоча подане до Печерського районного суду міста Києва було 25.04.2023, спростовуються матеріалами клопотання /т. 1 а.с. 1/, з яких вбачається, що клопотання датоване 24.04.2023 року.

Крім того всупереч твердженням апелянта, слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності з вимогами ч. 4 ст. 183 КПК України, при продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не визначив розмір застави в даному кримінальному провадженні

З урахуванням того, що відповідно до вимог ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177та 178цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні:

1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування;

2) щодо злочину, який спричинив загибель людини;

3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею;

4) щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України;

5) щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Враховуючи викладені обставини, колегія суддів вважає, що ухвала суду відповідає вище вказаним вимогам, а слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для продовження підозрюваному ОСОБА_71 строку тримання під вартою, без визначення розміру застави.

Істотних порушень вимог КПК України, які б перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді місцевого суду постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції - не виявлено.

Зважаючи на викладене, рішення слідчого судді є законним, обґрунтованим і вмотивованим, оскільки постановлене згідно норм матеріального права з ретельним дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України, та ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та об`єктивно оціненими судом, в порядку та в межах, передбачених на даній стадії кримінального провадження, натомість доводи та твердження захисника, про які йшлося під час апеляційного розгляду, колегія суддів апеляційної інстанції вважає - безпідставними, в зв`язку з чим приходить до остаточного висновку про залишення поданої апеляційної скарги без задоволення.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194, 199, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду, -

п о с т а н о в и л а:

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 25 квітня 2023 року, - залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

______________ ________________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4