Справа №487/5528/23
Провадження №1-кс/487/3120/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.09.2023 Слідчий суддя Заводського районного суду місто Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , адвоката ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого ВРЗСТ СУ Головного управління Національної поліції в Херсонській області ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000226 від 31.01.2023 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 286 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

23.08.2023 слідчий ВРЗСТ СУ Головного управління Національної поліції в Херсонській області ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням погодженим прокурором Херсонської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 .

У клопотанні про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий зазначає, що в провадженні СУ ГУ НП в Херсонській області перебувають матеріали кримінального провадження № 0000226 від 31.01.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України.

Підставою для внесення клопотання стало обґрунтована підозра ОСОБА_5 у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 286 КК України. Також наявність ризиків, передбачених п.п. 1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватись від органів досудового слідства та суду; впливати на свідків у вказаному кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення у якому підозрюється.

В судовому засіданні прокурор, слідчий, підтримали клопотання, посилаючись на неможливість запобігти вказаним ризикам шляхом застосування більш м`якої міри запобіжного заходу ніж тримання під вартою, просили про задоволення клопотання.

В судовому засіданні захисник підозрюваного заперечував проти задоволення клопотання, просив в його задоволенні відмовити. Зазначав, що прокурором не обґрунтовані та недоведені заявлені ризики, яким можливо запобігти більш м`яким запобіжним заходом ніж тримання під вартою. Просив обрати біль м`який запобіжний захід .

В судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_5 просив обрати відносно нього більш м`який запобіжний захід, оскільки на теперішній час проходе лікування після отриманих травм під час проходження військової служби.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, слідчий суддя прийшов до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

З матеріалів клопотання вбачається, що в проваджені СУ ГУ НП в Херсонській області перебувають матеріали кримінального провадження № 0000226 від 31.01.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 31.01.2023, приблизно о 10 годині 00 хвилин, ОСОБА_5 , керуючи автомобілем «ВАЗ-2101», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під час руху по автомобільній дорозі Мар`янське Нововоронцовка Берислав, з боку м. Берислав Бериславського району Херсонської області в напрямку смт. Нововоронцовка Бериславського району Херсонської області, на 22 км + 700 м вказаної автодороги, в порушення вимог п.п. 2.3 б), 10.1, 11.3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306, проявив неуважність до дорожньої обстановки, змінив напрямок руху ліворуч та виїхав на зустрічну смугу, не переконавшись, що це буде безпечним для інших учасників дорожнього руху, в результаті чого відбулось зіткнення з автомобілем «Daewoo Nexia», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_7 , який рухався в зустрічному напрямку в своїй смузі для руху.

Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди:

пасажир автомобіля «ВАЗ-2101», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_8 отримала тяжкі тілесні ушкодження за критерієм небезпеки для життя, від яких настала смерть в результаті множинних переломів кісток скелету, які ускладнились травматичним шоком;

пасажир автомобіля «Daewoo Nexia», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_9 отримала тяжкі тілесні ушкодження за критерієм загрози життю в момент спричинення ушкоджень, від яких настала смерть в результаті переломів ребер з розривами міжреберних м`язів та розривами тканин правої долі печінки та селезінки, що ускладнилася внутрішні плевралними та внутрішньо плевочеревною кровотечею;

водій автомобіля «Daewoo Nexia», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритих переломів 4, 5, 6, 7 ребер з обох сторін, грудини, кісток тазу справа через праву вертлюжну западину, голівки правої стегнової кістки, забій серця, що відносяться до середньої тяжкості тілесних ушкоджень за ознакою тривалого розладу здоров`я;

пасажир автомобіля «Daewoo Nexia», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_10 отримала тілесні ушкодження у вигляді закритих переломів лівої та правої стегнових кісток, струсу головного мозку, забійної рани лобу справа, забою м`яких тканин обличчя справа, закритого перелому 1-го ребра праворуч, що відносяться до середньої тяжкості тілесних ушкоджень за ознакою тривалого розладу здоров`я.

Вказані наслідки перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням водієм автомобіля «ВАЗ-2101», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_5 , Правил дорожнього руху, а саме:

п. 2.3 б), згідно з яким для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

п. 10.1, згідно з яким перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;

п. 11.3, згідно з яким на дорогах із двостороннім рухом, які мають по одній смузі для руху в кожному напрямку, за відсутності суцільної лінії дорожньої розмітки чи відповідних дорожніх знаків виїзд на смугу зустрічного руху можливий лише для обгону та об`їзду перешкоди або зупинки чи стоянки біля лівого краю проїзної частини в населених пунктах у дозволених випадках, при цьому водії зустрічного напрямку мають перевагу.

Органом досудового слідства ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило загибель кількох осіб.

29.06.2023 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України.

16.08.2023 постановою слідчого, ОСОБА_5 оголошено у розшук, досудове розслідування у кримінальному провадженні зупинено.

Ухвалою слідчого судді від 28.08.2023 надано дозвіл на затримання ОСОБА_5 з метою його приводу до суду для розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу.

05.09.2023 ОСОБА_5 затримано.

05.09.2023 постановою слідчого досудове розслідування у кримінальному провадженні відновлено.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 286 КК України підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом огляду місця ДТП від 31.01.2023; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_11 від 15.02.2023; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 09.03.2023; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 02.02.2023; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 від 12.04.2023; висновком СМЕ №69 трупу ОСОБА_9 від 19.04.2023; висновком СМЕ №70 трупу ОСОБА_8 від 08.03.2023; висновком СМЕ №90 ОСОБА_7 від 25.04.2023; висновком МЕ №93 ОСОБА_10 від 25.04.2023; висновком транспортно-трасологічної екпертизи від 11.04.2023; висновком автотехнічної експертизи №23-2012 від 24.04.2023; висновком автотехнічної експертизи №23-2863 від 26.06.2023; висновком автотехнічної експертизи №23-2864 від 26.06.2023; поротоколом допити підозрюваного ОСОБА_5 від 22.07.2023.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Мюррей проти Сполученого Королівства» 14310/88, 28 жовтня 1994 р. наголошено « … Метою допитів під час тримання під вартою відповідно до пункту (с) частини 1 статті 5 … є сприяння кримінальному розслідуванню шляхом підтвердження чи розвіювання конкретної підозри, яка послужила причиною арешту. Тому факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Європейський суд з прав людини у рішенні «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» 12244/86; 12245/86; 12383/86, 30 серпня 1990 р. зазначив «…наявність «обґрунтованої підозри» передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла таки вчинити злочин, однак те, що можна вважати «обґрунтованим», залежить від усіх обставин …».

З урахуванням викладеного, слідчий суддя приходить до переконання, що докази надані стороною обвинувачення доводять обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 цього Кодексу, враховуються обставини, передбачені ст.178 КПК України: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

З матеріалів кримінального провадження та пояснень наданих в судовому засіданні, слідчий суддя приходить до переконання про доведення прокурором існування ризиків, передбачених п.п.1,3 ч.1 ст. 177 КПК України, про що свідчить наступне: ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від п`яти до десяти років, перебував у розшуку, у зв`язку з чим може переховуватися від органів досудового слідства та суду. Крім того будучи військовослужбовцем ОСОБА_5 може узгоджувати свої покази з іншими особами, у тому числі іншими військовослужбовцями, які визнані свідками у справ, схиляти їх до дачі завідомо неправдивих показів.

Ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, на які посилався слідчий у клопотанні і прокурор у судовому засіданні, слідчий суддя вважає недоведеним.

Згідно з положеннями ч.4 ст. 194 КПК України, слідчий суддя, має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, у разі якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті.

Відповідно до положень ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, зазначеним у ст. 177 КПК України.

Вирішуючи питання про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу, слідчий суддя враховує не тільки положення, які передбачені КПК, а й вимоги пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі "Клоот проти Бельгії" (Clootv. Belgium, § 40) серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших порушень. Однак необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід необхідний в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яким запобіжним заходом, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухилення від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

В рішенні Європейського суду з прав людини «Ходорковський проти Роси» зазначено, що при оцінці позбавлення свободи будь-кого суд не обмежується проголошення видимими цілями взяття та тримання під вартою, про які йдеться, але також розглядає істинні наміри та цілі, що стоять за ними.

Згідно п. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав і основних свобод людини, кожен має право на доступ до правосуддя та на справедливий і відкритий розгляд його справи впродовж розумного строку.

У відповідності до ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Враховуючи викладені обставини, дані про особу підозрюваного, який має постійне місце проживання, одружений, раніше не судимий в силу ст. 89 КК України, має поранення, яке належить до тяжких травм, слідчий суддя приходить до переконання, що забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та запобігти зазначеним ризикам, можливо шляхом застосування до ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу у вигляді нічного домашнього арешту, в межах строку досудового слідства, з покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України.

Враховуючи положення ч.4 ст. 194 КПК України, слідчий суддя визначає, що хоча матеріали клопотання і містять дані, які можуть вказувати на обгрунтованість підозри та наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, однак прокурором не доведено недостатності застосування більш м`якого запобіжного заходу, у зв`язку з чим, обрання відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з урахуванням викладених обставин та даних про його особу, є невиправданим.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-178, 181, 183, 186, 193, 194, 309, 370, 372, 376 КПК України,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання слідчого відмовити.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровоград, українця, громадянина України, із середньо спеціальною освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого, головного сержанта 2-го стрілецького взводу 3-ї стрілецької роти військової частини НОМЕР_2 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 286 КК України, запобіжний захід у виді домашнього арешту, заборонивши йому в період часу з 22.00 год. до 06.00 год. залишати житло без дозволу слідчого, прокурора або слідчого судді , яке розташоване за адресою : АДРЕСА_1 .

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 строком до 17.09.2023 наступні обов`язки:

1) прибувати за першим викликом до слідчого, прокурора, суду;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4) утримуватися від спілкування зі свідками, у вказаному кримінальному провадженні;

5) здати на зберіганнясвій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

Запобіжний захід - нічний домашній арешт встановлюється до 17.09.2023 (включно).

Попередити ОСОБА_5 про наслідки невиконання обов`язків, передбачених ст.194 КПК України, роз`яснивши, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_5 .

Відповідно до ч.3 ст. 202 КПК України негайно звільнити ОСОБА_5 з-під варти та зобов`язати ОСОБА_5 невідкладно прибути до місця свого проживання.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали оголошено 07.09.2023 о 11.15 год.

Слідчий суддя: ОСОБА_1