Справа № 404/4823/23
Номер провадження 1-кп/404/275/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 червня 2023 року Кіровський районний суд м. Кіровограда у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому кримінальне провадження №0000550 про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Кіровограда, громадянина України, не працюючого, не одруженого, з професійно технічною освітою, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України,

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ :

18.02.2023 року близько 18:40 хв., більш точного часу органом досудового слідства не встановлено, ОСОБА_3 , перебуваючи за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , побачив як навпроти його будинку ОСОБА_7 паркує свій автомобіль «Iveco» д.н.з. « НОМЕР_1 ». В подальшому, ОСОБА_3 вийшов з території свого домоволодіння на вулицю Кременчуцька, де в нього виник словесний конфлікт з ОСОБА_7 з приводу паркування автомобіля. В сварку втрутився ОСОБА_5 . У ході словесного конфлікту у ОСОБА_3 виник умисел на спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_5 .

В подальшому, ОСОБА_3 зайшов до подвір`я свого домоволодіння, звідки взяв дерев`яний предмет зовні схожий на бейсбольну биту та тримаючи його за руків`я обома руками, підійшов до ОСОБА_5 спереду і замахнувся в бік останнього. Потерпілий ОСОБА_5 , намагаючись прикрити голову, підняв перед собою праву руку на рівень свого обличчя в зігнутому в ліктьовому суглобі під прямим кутом, паралельно поверхні землі, при цьому пальці долоні зібрані в кулак, кисть звернута тильною поверхнею догори, а долоня - донизу. В цей час, ОСОБА_3 , реалізовуючи свій протиправний умисел, усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх діянь, діючи умисно та протиправно, передбачаючи та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді тілесних ушкоджень, діючи умисно та цілеспрямовано, наніс ОСОБА_5 один удар вказаним предметом зверху вниз по тильній поверхні правої кисті.

В результаті неправомірних дій ОСОБА_3 у ОСОБА_5 згідно з висновком судово-медичної експертизи № 246 від 23.03.2023 утворилися тілесні ушкодження у вигляді багатоуламкового підголовчатого перелому 5-п`ясної кістки правої кисті зі зміщенням уламків та гематоми по тильній поверхні правої кисті, які відносяться до категорії СЕРЕДНЬОЇ ступені тяжкості, які викликали тривалий розлад здоров`я строком понад 21 добу.

Вказаними діями, ОСОБА_3 спричинив умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю та показав суду, що за часу, обставин, вказаних в обвинуваченні, наніс потерпілому тілесне ушкодження. Шкодує про вчинене, просить суворо не карати.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті та вироку суду, та приймаючи до уваги, що інші учасники, також не оспорюють фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши положення ч.3 ст.349 КПК України, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Суд, розглядаючи кримінальне провадження в межах висунутого обвинувачення, кваліфікує дії ОСОБА_3 за ч.1 ст.122 КК України як спричинення умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

При призначенні ОСОБА_3 покарання суд згідно з вимогами ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, ОСОБА_3 вчинив умисний закінчений не тяжкий злочин.

Як особа ОСОБА_3 на обліках в закладах з надання психіатричної або наркологічної допомоги не перебуває, осудний, не працює, не одружений, не одружений, раніше не судимий.

До визначених ч.1 ст.66 КК України обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому, суд відносить щире каяття.

Визначених ч.1 ст.67 КК України обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, не встановлено.

Крім того, при призначенні покарання суд враховую практику Європейського суду з прав людини (далі - Суд). Так, у справі «Ізмайлов проти Росії» Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий, надмірний тягар для особи» (п.38 рішення від 16.10.2008).

Із врахуванням всіх обставин кримінального провадження, пом`якшуючих покарання обставин та особи обвинуваченого, суд вважає за можливе попередження вчинення нових кримінальних правопорушень та виправлення ОСОБА_3 у разі призначення йому покарання в межах санкції ч.1 ст.122 КК України у виді обмеження волі. Однак, оскільки обвинувачений повністю визнав вину та розкаявся у вчиненому, визнав цивільний позов в частині стягнення матеріальних збитків, суд приходить до висновку про можливість виправлення ОСОБА_3 і попередження нових кримінальних правопорушень без відбування покарання і вважає за можливе, застосувавши ст.75 КК України, звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням із покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.1 ст.76 КК України. Підстави до застосування положень ст.69 КК України при призначенні покарання не встановлені.

При вирішенні цивільного позову потерпілого ОСОБА_5 до обвинуваченого ОСОБА_3 про стягнення з останнього 30 000 грн. на відшкодування моральної шкоди та 1250 грн. на відшкодування матеріальної шкоди, завданої злочином, суд керуються наступним.

Вимоги, вказані в цивільному позові ОСОБА_5 про стягнення із обвинуваченого 1250 грн. на відшкодування майнової шкоди, завданої злочином, пов`язаної із необхідністю проходження ним лікування, внаслідок отриманого тілесного ушкодження, відповідно до ч.1 ст.1166, ч.1 ст.1195 ЦК України підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки повністю визнані обвинуваченим, вина обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення і заподіянні матеріальної шкоди доведена.

Вирішуючи позовні вимоги потерпілого до обвинуваченого про стягнення з останнього 30 000 грн. на відшкодування моральної шкоди, завданої злочином, суд приходить до наступного.

Згідно із ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідного до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, крім іншого, полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї та близьких родичів.

Суд враховує те, що потерпілому ОСОБА_5 дійсно спричинено моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях у зв`язку із вчиненням кримінального правопорушення та заподіянням йому тілесних ушкоджень середньої тяжкості. При цьому було порушено нормальний ритм його життя, він пережив душевні хвилювання та вимушено перебував на лікуванні. Проте, зважаючи на глибину фізичних та душевних страждань потерпілого, із врахуванням принципів розумності і виваженості, суд вважає, що справедливим та доведеним наданими доказами з огляду на всі істотні обставини справи буде часткове задоволення позовних вимог потерпілого, згідно з якими необхідно стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 в рахунок відшкодування моральної шкоди в розмірі 3 000 гривень. Відтак у задоволенні решти позовних вимог слід відмовити.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ :

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

Згідно зі ст.76 КК України протягом іспитового строку покласти на ОСОБА_3 обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

Речові докази: диски зберігати в матеріалах кримінального провадження; медична картка амбулаторного хворого ОСОБА_5 залишити потерпілому ОСОБА_5 ; медична картка амбулаторного хворого ОСОБА_5 залишити в КНП «Міська лікарня швидкої медичної допомоги» КМР».

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 до обвинуваченого ОСОБА_3 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь потерпілого ОСОБА_5 1250 грн.в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням та 3 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до ст. 532 КПК України вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду згідно зі ст.ст. 395, 396 КПК України, з особливостями визначеними ч.2 ст.394 КПК України може бути оскаржений до Кропивницького апеляційного суду через Кіровський районний суд м. Кіровограда протягом 30 діб з моменту його проголошення.

Згідно зі ст.376 КПК України копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в Кіровському районному суді м. Кіровограда копію цього вироку, подавши відповідну заяву.

Суддя ОСОБА_1