Справа №293/1835/20
Провадження №1-кп/293/123/2023
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2023 рокусмт Черняхів

Черняхівський районний суд Житомирської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до ЄРДР 23.07.2020 за №0000014 по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Мирне, Червоноармійського району Житомирської області, громадянина України, українця, освіта середня, не одруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст.89 КК України раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.389 КК України

ВСТАНОВИВ:

І. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінальних правопорушень, форми вини і мотивів кримінальних правопорушень.

Вироком Черняхівського районного суду Житомирської області від 10.04.2020 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджений за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.186 КК України до покарання у виді 120 годин громадських робіт.

19.05.2020 вказаний вирок надійшов на виконання до Черняхівського районного сектору Державної установи «Центр пробації» у Житомирській області. ОСОБА_4 був поставлений на облік та повідомлений про необхідність з`явитись до відділу пробації.

Так, 25.05.2020 ОСОБА_4 начальником Черняхівського районного сектору Державної установи «Центр пробації» у Житомирській області, роз`яснені права та обов`язки, пов`язані з відбуванням покарання у виді громадських робіт та попереджено про те, що в разі ухилення від відбування покарання на підставі ч.2 ст.389 КК України він може бути притягнутий до кримінальної відповідальності. Окрім цього ОСОБА_4 роз`яснено, що згідно зі ст.37 КВК України він зобов`язаний: додержуватись встановлених законодавством порядку і умов відбування покарання, сумлінно ставитись до праці, працювати на визначеному об`єкті і відпрацьовувати встановлений судом строк громадських робіт, з`являтись за викликом до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, без погодження уповноваженого органу з питань пробації не виїжджати з межі України. Також ОСОБА_4 роз`яснено, що час щорічної відпустки за основним місцем роботи не зупиняє виконання покарання, а також те, що поважними причинами неявки до уповноваженого органу з питань пробації у визначений строк визначаються: несвоєчасне одержання виклику, хвороба та інші обставини, які фактично унеможливлюють своєчасне прибуття за викликом і які документально підтверджені, про що від ОСОБА_4 відібрано письмову підписку.

25.05.2020 начальником Черняхівського районного сектору Державної установи Центр пробації» у Житомирській області для відбуття покарання у вигляді громадських робіт надіслано направлення до Високівської сільської ради Черняхівського району в Житомирській області.

25.05.2020 сільським головою Високівської сільської ради винесено розпорядження №40, яким направлено засудженого ОСОБА_4 для відбування покарання у виді 120 годин громадських робіт на території Високівської сільської ради, а також його ознайомлено з правилами техніки безпеки під час виконання громадських робіт.

Так, 12.06.2020 з Високівської сільської ради надійшло повідомлення до Черняхівського районного сектору Державної установи «Центр пробації» у Житомирській області про те, що засуджений ОСОБА_4 , з метою ухилення від відбуття покарання, призначеного йому Черняхівським районним судом, без поважних причин 05.06.2020, 09.06.2020, 10.06.2020, 11.06.2020 до Високівської сільської ради на відпрацювання громадських робіт не з`являвся.

ОСОБА_4 , 12.06.2020 було викликано до Черняхівського районного сектору Державної установи «Центр пробації» у Житомирській області, де у останнього відібрано письмове пояснення та встановлено, що жодних поважних причин невиходу на відпрацювання громадських робіт в призначені дні у нього не було.

Водночас, 12.06.2020 ОСОБА_4 , працівниками органу пробації було винесено застереження у виді письмового попередження про притягнення до кримінальної відповідальності та повторно роз`яснено умови та порядок відбування покарання.

Продовжуючи ухилятися від відбування покарання, засуджений ОСОБА_4 , 02.07.2020, 03.07.2020, 06.07.2020, 07.07.2020, 08.07.2020, 09.07.2020, 10.07.2020, 13.07.2020, 14.07.2020, 15.07.2020, 16.07.2020, 17.07.2020, 20.07.2020 включно не повідомивши про поважні причини голові сільської ради та персоналу органу пробації не з`явився на відпрацювання громадських робіт.

20.07.2020 працівниками Черняхівського районного сектору Державної установи «Центр пробації» у Житомирській області здійснено перевірку виконання громадських робіт засудженим ОСОБА_4 за місцем відбування покарання. Під час перевірки було встановлено, що засуджений був відсутній на робочому місці без поважних причин. Зі слів сільського голови ОСОБА_5 , засуджений до роботи відноситься не добросовісно, поставлені завдання не виконує.

20.07.2020 працівниками Черняхівського районного сектору Державної установи «Центр пробації» у Житомирській області здійснено виїзд за місцем проживання засудженого ОСОБА_4 , під час якого встановлено, що останній не відбував громадські роботи, а перебував за місцем проживання своєї співмешканки, де вживав алкогольні напої. У нього відібрано письмове пояснення та встановлено, що жодних причин невиходу на відпрацювання громадських робіт в призначені дні у нього не було.

Таким чином, засуджений ОСОБА_4 переслідуючи умисел, спрямований на порушення нормальної діяльності органів правосуддя по забезпеченню виконання вироку суду, з метою ухилення від відбування кримінального покарання, без поважних причин, якими є: несвоєчасне одержання виклику, хвороба та інші обставини, які фактично позбавляють засудженого можливості своєчасно прибути за викликом і які документально підтверджені, став свідомо допускати грубі порушення встановленого порядку виконання покарання у виді громадських робіт, відпрацювавши лише 84 години громадських робіт та допустивши 17 неявок без поважних причин, маючи невідпрацьованими 36 годин громадських робіт.

Своїми умисними діями, що виразились в ухиленні від відбування громадських робіт особою, засудженою до цього покарання, ОСОБА_4 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч.2 ст.389 КК України.

II. Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні вказаного кримінального правопорушення визнав повністю, щиро розкаявся і надав показання, які за своїм змістом відповідають викладеним вище обставинам вчинення кримінального правопорушення. Вказав, що дійсно був засуджений до 120 годин громадських робіт. Під час відрубування покарання без поважних причин не вийшов на їх відпрацювання. Підтвердив, що йому були роз`яснені умови та порядок відбування покарання, а також був попереджений, що у разі ухилення від відбування покарання може бути притягнутий до кримінальної відповідальності. Вказав, що на час розгляду справи в суді він відбув (відпрацював) повністю призначене покарання.

При визначенні обсягу та порядку дослідження доказів, прокурор висловив думку про недоцільність дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, вказав, що слід обмежитися допитом обвинуваченого та дослідженням доказів, що характеризують особу обвинуваченого.

Обвинувачений погодився з думкою прокурора.

Ураховуючи те, що обвинувачений у судовому засіданні свою вину визнав повністю, фактичні обставини справи ніхто з учасників судового розгляду не оспорював, суд у відповідності до ч.3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів у судовому засіданні щодо до тих обставин, які ніким не оспорюються. Суд також роз`яснив, що у такому випадку сторони кримінального провадження будуть позбавлені права оскаржити в апеляційному порядку судове рішення з підстав заперечення цих обставин. Суд обмежив дослідження фактичних обставин справи допитом обвинуваченого та дослідженням доказів, що характеризують особу обвинуваченого.

Такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи "Відносно спрощеного кримінального правосуддя" та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Суд вважає, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.389 КК України доведена повністю.

Своїми діями ОСОБА_4 скоїв кримінальне правопорушення передбачене за ч.2 ст.389 КК України, тобто ухилення засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт.

ІІІ. Мотиви призначення покарання.

Суд, призначаючи обвинуваченому покарання, враховує, що покарання, як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації.

Застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч.1 ст.368 КПК України, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила.

Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому призначення необхідного і достатнього покарання певною мірою забезпечує відчуття справедливості як у потерпілих, так і суспільства.

За змістом статей 50, 65 КК України особі, яка скоїла злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен враховувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості злочину.

Згідно із ст.12 КК України злочин передбачений ч.2 ст.389 КК України, є кримінальним проступком.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно ст.66 КК України є щире каяття та добровільне відпрацювання раніше призначеного покарання.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 згідно ст.67 КК України судом не встановленою.

Варто відмітити, що колегія суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду у своїй постанові від 09 жовтня 2018 року у справі №756/4830/17-к вказала про те, що визначені у ст.65 КК загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Призначаючи ОСОБА_4 покарання, суд враховує особу обвинуваченого, який на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває; офіційно не працевлаштований, в силу ст.89 КК України раніше не судимий; відношення обвинуваченого до вчиненого, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення за ч.2 ст.389 КК України, яке згідно ст.12 КК України є кримінальним проступком; поведінку під час та після вчинення протиправних дій. ОСОБА_4 усвідомлюючи свою провину, зробив належні висновки, в судовому засіданні надав змістовні, повні та правдиві показання про обставини вчиненого ним кримінального правопорушення, які повністю викривають його, дав критичну оцінку своїм діям, на час постановлення даного вироку суду відбув покарання у виді громадських робіт за вироком Черняхівського районного суду Житомирської області від 10.04.2020, виказав готовність нести кримінальну відповідальність.

З урахуванням вище викладеного, суд дійшов висновку, що для виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 , попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, йому слід призначити покарання у виді обмеження волі, в межах санкції ч.2 ст.389 КК України. При цьому суд дійшов переконання, що саме таке покарання є необхідним та буде достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень. Разом з тим, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства, тому вважає за можливе звільнити його від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України із встановленням іспитового строку, з покладенням на нього обов`язків передбачених ст.76 КК України.

Суд не знаходить підстав для застосування ст.71 КК України та призначення покарання за сукупністю вироків, оскільки ОСОБА_4 хоч і вчинив кримінальне правопорушення за даним вироком під час відбування покарання за вироком Черняхівського районного суду Житомирської області від 10.04.2020, однак станом на момент постановлення даного вироку він не має невідбутої частини покарання за попереднім вироком, що підтверджується повідомленням Житомирського районного сектору №9 філії Державної установи «Центр пробації» у Житомирській області від 06.06.2023 №33/25/753-23, згідно якого, ОСОБА_4 перебував на обліку Житомирського РС №9 філії ДУ «Центр пробації» у Житомирській області на підставі вироку Черняхівського районного суду Житомирської області від 10.04.2020, відповідно до якого був засуджений за ч.1 ст.186 КК України до 120 годин громадських робіт. 09.02.2021 ОСОБА_4 знятий з обліку Житомирського РС №9 у зв`язку з відбуттям призначеного судом покарання у виді 120 годин громадських робіт.

Призначене обвинуваченому покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України, адже ефективність покарання залежить не лише і не в першу чергу від суворості санкції кримінально-правової норми, а й від спроможності не допустити безкарності злочинних діянь.

Підстав для призначення покарання в порядку передбаченому ст. 69, 69-1 КК України, судом не встановлено.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 під час досудового розслідування не обирався. Підстав, передбачених ст.177, 178 КПК України для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу до набрання вироком законної сили суд не вбачає.

Цивільний позов не заявлявся.

Речових доказів та процесуальних витрат немає.

Керуючись ст. 2,7, 100, 124, 349, 368-370, 373, 374, 376, 394, 395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.389 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку 1 (один) рік.

На підставі ст.76 КК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи; не виїжджати за межі України без дозволу уповноваженого органу з питань пробації.

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу не обирати.

Згідно ч.15 ст. 615 КПК України в умовах дії воєнного стану після складання та підписання повного тексту вироку суд має право обмежитися проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

Вирок набирає законної сили після спливу закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ч.2 ст.395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Житомирського апеляційного суду через Черняхівський районний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до ч.2 ст.394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору в порядку, визначеному ст. 376 КПК України.

Головуючий суддя ОСОБА_1