Справа № 195/886/22
Провадження № 1-і/333/144/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2023 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд міста Запоріжжя у складі: судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду м. Запоріжжі, в режимі відеоконференції,

клопотання прокурора Мелітопольської окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Данило-Іванівка Мелітопольського району Запорізької області, громадянина України, маючого середню освіту, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

за участі:

прокурора: ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого адвоката: ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області знаходиться кримінальне провадження №0001778 від 13.11.2021 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України і кримінальне провадження №0001023 від 22.07.2021 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України .

Згідно Указу Президента України в Україні з 24.02.2022 р. і до теперішнього часу діє воєнний стан, під час якого було окуповано м. Мелітополь російською федерацією та призупинено діяльність Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області.

Відповідно до розпорядження Голови Верховного Суду від 14 вересня 2022 року №49/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану судів Запорізької області», визначено територіальну підсудність Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області за Комунарським районним судом м.Запоріжжя.

В межах своєї компетенції Комунарський районний суд м.Запоріжжя має повноваження на прийняття та розгляд судових справ за територіальною підсудністю Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області, а у справах, по яких Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області ухвалене судове рішення, яке набрало законної сили вирішувати питання стосовно видачі копії судового рішення; видачі виконавчого документа; а також питання пов`язані із виконанням судового рішення, та інші питання, згідно з процесуальними нормами., в якому перебували матеріали даного кримінального провадження, що також стало підставою для вирішення питання про відновлення цього втраченого кримінального провадження та уповільнило апеляційне провадження з розгляду апеляційної скарги обвинуваченого на вищевказаний вирок суду.

11.09.2023 р. прокурор у даному кримінальному провадженні звернувся до суду із клопотанням про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, який закінчується 18.09.2023 р., посилаючись на те, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України не зникли, і залишаються досить високими.

В судовому засіданні прокурор підтримала своє клопотання та просила його задовольнити з підстав, зазначених в ньому.

Сторона захисту: обвинувачений та його захисник просили відмовити в задоволенні клопотання прокурора з огляду на його необґрунтованість. Обвинувачений також зазначив, що через тиждень буде заявляти клопотання про зміну запобіжного заходу на домашній арешт та надасть документи на підтвердження можливості проживати у м. Запоріжжі.

Суд, вислухавши пояснення сторони обвинувачення та сторони захисту, дослідивши клопотання та додані до нього документи, дійшов наступного висновку.

За обвинувальним актом ОСОБА_4 , який раніше був 10 разів судимий, в тому числі неодноразово за корисливі злочини, в межах цього кримінального провадження обвинувачується у вчиненні тяжких корисливих злочинів, в тому числі із застосуванням насилля до потерпілого. За інкриміновані ОСОБА_4 злочини законодавством передбачене покарання у вигляді лише у вигляді позбавлення волі в межах від трьох до шести років.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У рішенні по справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року, Європейський суд з прав людини зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів. У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки він свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє «прогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства».

У ОСОБА_4 стабільні соціальні зв`язки відсутні: неодружений, неповнолітніх дітей чи інших непрацездатних осіб на утриманні не має, непрацевлаштований, неодноразово судимий. Враховуючи дані обставини, а також те, що обвинувачений має постійне місце проживання на тимчасово окупованій території, зокрема, у Мелітопольському районі Запорізької області, відсутність родичів, знайомих на території, підконтрольній Україні, в яких він би міг мешкати, чи які б могли організувати оренду житлового приміщення для його проживання, у разі обрання більш м`якого запобіжного заходу, суд вважає, що вищевказані обставини можуть спонукати його переховуватися на такій території, яка на даний час тимчасово не підконтрольна органам державної влади України. Ризик переховування обвинуваченого ОСОБА_4 від суду не зник та не зменшився.

З урахуванням особи обвинуваченого суд погоджується зі стороною обвинувачення щодо існування ризику вчинення обвинуваченим нових злочинів.

Заявлений ризик незаконного впливу обвинуваченого на свідків та потерпілого стороною обвинувачення не обґрунтований.

В умовах воєнного стану в Україні існуючі вищевказані ризики є високими та досить вагомими.

Обґрунтованих підстав для зміни даного запобіжного заходу, який є найефективнішим, з урахуванням вищевказаних обставин, на більш м`який, стороною захисту не наведено. Гарантії, які б забезпечили дотримання обвинуваченим процесуальних обов`язків та запобігли існуючим вищевказаним ризикам, суду не зазначені.

Відомості про те, що обвинувачений за станом здоров`я не може утримуватися в умовах СІЗО, в матеріалах провадження відсутні.

З огляду на вищевказане, враховуючи характер висунутого обвинувачення, відомості, які характеризують особу обвинуваченого, вагомість встановлених судом ризиків, передбачених ст. 177 КПК, суд приходить до висновку, що більш м`які запобіжні заходи, не зможуть запобігти цим ризикам та забезпечити виконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків. При цьому суд виходить також з підстав та мети продовження запобіжного заходу на стадії судового розгляду, де вирішальним є попередження небажаних з точки зору права дій з метою забезпечення нормального руху кримінального судочинства.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

В даному випадку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 не виходить за межі розумного строку та не суперечить ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод, оскільки кореспондується з характером суспільного інтересу, який полягає в справедливому розгляді, протягом розумного строку, цієї справи, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить виснує, що клопотання прокурора підлягає задоволенню.

При цьому, враховуючи, що ухвалою суду від 21.07.2023 про продовження запобіжного заходу обвинуваченому визначено розмір застави, суд вважає за необхідне продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із визначенням застави на умовах, викладених у вказаній ухвалі суду.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 187, 199, 331, 369-372 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора Мелітопольської окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 по кримінальному провадженню за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185, ч.2 ст.186 КК України задовольнити.

Продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 13 листопада 2023 року включно з визначенням розміру та порядку внесення застави відповідно до ухвали Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 21 липня 2023 року.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Виконання ухвали доручити Державній установі «Запорізький слідчий ізолятор».

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя, протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_1