Провадження № 1-кс/752/6953/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2023 року слідчий суддя Голосіївського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання слідчого слідчого управління Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_3 , погоджене прокурором Дарницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_4 про накладення арешту на майно у кримінальному проваджені № 40000211, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.08.2023року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 3 ст. 369-2 КК України ,-

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва надійшло клопотання слідчогослідчого управління Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_3 про арешт майна, подане в рамках кримінального провадження № 0000211 від 15.08.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України. Клопотання погодив прокурор Дарницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_5 .

У клопотанні слідчий просить накласти арешт на майно, яке було вилучено в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: предмети зовні схожі на набої (серія 324), які знаходяться в картонних коробках: коробка № 1 -20 шт., коробка № 2 -19 шт., коробка № 3 19 шт., коробка № 4 30 шт., коробка № 5 31 шт.

Клопотання обґрунтоване тим, що слідчим управлінням Головного управління Національної поліції у місті Києві проводиться досудове розслідування у кримінальному проваджені за № 0000211 від 15.08.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що відповідно до наказу № 42-к від 02.04.2003 ОСОБА_6 прийнято на посаду медичної сестри медичної комісії районного військового комісаріату.

Згідно наказу директора НКП « ІНФОРМАЦІЯ_1 » Деснянського району м. Києва» №115-а від 05.05.2023 та додатку №1 до наказу ОСОБА_7 входить до складу позаштатної постійно діючої військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Слідством встановлено, що 15 серпня 2023 року точний час у ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_8 , перебуваючи за адресою: вул. вулиця Космонавта Волкова, 2а, м. Київ, звернувся до медичної сестри Комунального некомерційного підприємства «Консультативно-діагностичний центр» Деснянського району м. Києва ОСОБА_7 , з метою отримання консультації щодо підтвердження діагнозу, який встановлює обмеження придатності до проходження військової служби. В цей час у ОСОБА_7 виник умисел, направлений на прийняття пропозиції та одержання неправомірної вигоди для себе за вчинення дій щодо затягування процесу призову на військову службу за мобілізацією ОСОБА_8 , поєднане з вимаганням неправомірної вигоди.

Під час зустрічі та отримання консультацій стосовно підтвердження діагнозу, який встановлює обмеження придатності до проходження військової служби, ОСОБА_7 висловила вимогу про передачу їй неправомірної вигоди в сумі 2 тисячі доларів США для затягування процесу призову на військову службу за мобілізацією ОСОБА_8 та побоюючись негативного вирішення його питання, змушений був погодитися та повідомив про вказану подію свою тещу ОСОБА_9 .

У цей же час ОСОБА_7 зазначила, що у зв`язку із активізацією правоохоронних органів щодо виявлення корупційних правопорушень, які вчиняються співробітниками районних центрів комплектування та соціальної підтримки, свої зобов`язання в частині закриття питання щодо затягування процесу призову на військову службу за мобілізацією ОСОБА_8 , необхідно вирішити якнайшвидше та, відповідно, передати кошти.

23.08.2023, о 14 о 35 хв, ОСОБА_7 , діючи умисно , з метою одержання неправомірної вигоди, у ході телефонної розмови з ОСОБА_9 , повідомила останній про необхідність прибути 25.08.2023 до місця виконання обов`язків ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_2 , та надати неправомірну вигоду у розмірі 2 тисяч доларів США.

25.08.2023 о 13 год 30 хв, ОСОБА_7 , діючи умисно для одержання неправомірної вигоди для себе за вчинення дій щодо затягування процесу призову на військову службу за мобілізацією ОСОБА_8 , перебуваючи поряд із своєю квартирою АДРЕСА_3 , усвідомлюючи суспільно небезпечний та протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, повідомила ОСОБА_9 про передачу грошових коштів їй, тобто ОСОБА_7 які в подальшому передано неповнолітній дочці ОСОБА_10 , 2009 р.н., в сумі 2 тис доларів США.

Після чого, о 13 год 52 хв, 25.08.2023 протиправна діяльність ОСОБА_7 припинена правоохоронними органами, а предмет неправомірної вигоди у розмірі 2 тисяч доларів США вилучено.

25.08.2023 в період часу з 12 год. 28 хв. по 13 год. 56 хв. у порядку ч.3 ст. 233, ст. 234 КПК України у зв`язку із невідкладним випадком, до постановлення ухвали слідчого судді, проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого слідчим вилучено наступне: предмети зовні схожі на набої (серія 324), які знаходяться в картонних коробках: коробка № 1 - 20 шт., коробка № 2 - 19 шт., коробка № 3 19 шт., коробка № 4 30 шт., коробка № 5 31 шт.

25.08.2023 винесено постанову про визнання речовим доказом у кримінальному провадженні.

Слідчий у клопотанні зазначає, що у органу досудового розслідування наявні підстави вважати, що тимчасово вилучені речі та предмети підпадають під ст. 98 та ч. 1 ст. 170, ч. 2 ст. 170, ч. 3 ст. 170, ч. 4 ст.170 KПK України, в зв`язку з чим на них необхідно накласти арешт з метою забезпечення їх збереження як речового доказу та недопущення подальшого відчуження.

Незастосування арешту майна може призвести до знищення, відчуження відповідного майна, уникнення конфіскації або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, знищення, перетворення, відчуження.

На підставі зазначеного слідчий просить про задоволення клопотання.

Слідчий в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд клопотання у його відсутність, клопотання підтримав, просив задовольнити.

Від захисника підозрюваної ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_11 надійшла заява про розгляд клопотання про арешт майна без участі підозрюваної та її захисника, при вирішенні питання про арешт майна захисник підозрюваної покладався на розсуд суду.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалося.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до висновку про відмову у його задоволенні з таких підстав.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим управлінням Головного управління Національної поліції у місті Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному проваджені за № 0000211 від 15.08.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України.

25.08.2023 в період часу з 12 год. 28 хв. по 13 год. 56 хв. у порядку ч.3 ст. 233, ст. 234 КПК України у зв`язку із невідкладним випадком, до постановлення ухвали слідчого судді, проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого слідчим вилучено наступне: предмети зовні схожі на набої (серія 324), які знаходяться в картонних коробках: коробка № 1 - 20 шт., коробка № 2 - 19 шт., коробка № 3 19 шт., коробка № 4 30 шт., коробка № 5 31 шт.

Постановою слідчого від 25.08.2023 зазначені речі визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000211 від 15.08.2023.

У клопотанні ставиться питання накладення арешту на вилучені під час обшуку речі з метою збереження речових доказів.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Правовою підставою арешту майна є положення ст. 170 КПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів, що передбачено п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України. У цьому випадку за правилами ч. 3 ст. 170 КПК України арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

У статті 98 КПК України визначені такі критерії щодо речових доказів: матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

У відповідності до ч. 1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Слід зазначити, що слідчий у клопотанні не обґрунтував підстав невідкладного проникнення до житла за адресою: АДРЕСА_1 , а також не надав до матеріалів справи відомостей щодо звернення до слідчого судді з клопотанням про легалізацію вказаного обшуку.

За наведених обставин слідчим необґрунтовано та не доведено відповідними доказами, що обшук за вказаною адресою проведено за наявності у слідчого на те правових підстав.

Крім того, матеріалами, доданими до клопотання, стороною обвинувачення не доведено, що майно, на яке слідчий просить накласти арешт, відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Так, протокол обшуку від 25.08.2023 не містить відомостей щодо підстав чи розумних підозр для висновку про те, що вилучені під час обшуку речі є доказом будь-якого кримінального правопорушення, а також відомостей про наявність підстави вважати, що такі речі відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

В постанові слідчого від 25.08.2023 про визнання вилучених під час обшуку речей наявне формальне посилання на положення ст. 98 КПК України, без будь-якої конкретизації відомостей щодо ознак вилучених речей.

За таких обставин, слідчий суддя не вбачає підстав для задоволення клопотання про арешт майна, оскільки слідчим не доведено наявність обґрунтованих підстав і мети, відповідно до положень статті 170 цього Кодексу, а також не доведено необхідності такого арешту та наявності ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Керуючись статтями 132, 170-173, 175, 309, 395 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого слідчого управління Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_3 про арешт майна, подане в рамках кримінального провадження № 40000211 від 15.08.2023 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України, залишити без задоволення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Повний текст ухвали проголошено 20.09.2023 р. о 17.30 год.

Слідчий суддя ОСОБА_1