справа № 208/5182/23
№ провадження 1-кс/208/1185/23
УХВАЛА

Іменем України 27 червня 2023 р. м. Кам`янське

Слідчий суддя Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю: прокурора Кам`янської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кам`янське Дніпропетровської області клопотання слідчого СВ Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Кам`янської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відносно підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення, внесеного ЄРДР за № 0000861 від 06.06.2023 за скоєння кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.185 КК України, відносно підозрюваного:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області, громадянина України, не працевлаштований, який має на утриманні одну малолітню дитину ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 31.07.2015 Баглійським районним судом міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 289, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 років, звільнився 22.03.2019 по відбуттю строку покарання:

встановив:

Слідчий, звернувся із даним клопотанням, яким просить застосувати у рамках кримінального провадження внесеного в ЄРДР за №0000861 від 06.06.2023 за ч.4 ст.185 КК України, у відношенні підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів. На підставі п. 2 ч.5 ст.182, ч.3 ст.183 КПК України визначити розмір застави у розмірі вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

В обґрунтування клопотання слідчим зазначено, що у провадженні Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області знаходиться кримінальне провадження внесене в ЄРДР за №0000861 від 06.06.2023 року за ч.4 ст.185 КК України, в межах якого, досудовим розслідуванням встановлено, що

ОСОБА_5 , будучи особою, яка раніше вчинила кримінальні правопорушення, передбачені ст. 185 КК України, маючи незняту та непогашену судимість, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та повторно вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 185 КК України.

28.05.2023 в період часу з 18.00 год. по 20.03 год. (більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено) ОСОБА_5 , знаходячись біля будинку АДРЕСА_2 побачив відчинене вікно у квартиру АДРЕСА_3 зазначеного будинку. У цей час у ОСОБА_5 раптово виник протиправний умисел на таємне викрадення чужого майна, належного ОСОБА_8 , яке знаходилось у вказаній квартирі.

Реалізуючи свій протиправний умисел, спрямований на викрадення чужого майна, в період часу з 18.00 год. до 20.00 год. (більш точні дата та час в ході досудового розслідування не встановлено), скориставшись відсутністю ОСОБА_8 , через відкрите вікно спальної кімнати проник у житло, а саме: в квартиру АДРЕСА_4 . Перебуваючи у кімнаті зазначеної квартири, ОСОБА_5 в шафі-купе на полиці побачив планшет «HUAWEI MatePad T» (Model: AGR-L09, Color: Deepsea Blue, ROM: 32GB, RAM: 2GB, IMEI: НОМЕР_1 ), який належить

ОСОБА_8 . Після чого, ОСОБА_5 , діючи повторно, умисно, таємно, із корисливих мотивів та корисливої мети, в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022, затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX (зі змінами, внесеними Указами від 14.03.2022 № 133/2022, затвердженим Законом України від 15.03.2022 № 2119-IX, від 18.04.2022 № 259/2022, затвердженим Законом України від 21.04.2022 № 2212-IX, від 17.05.2022 № 341/2022, затвердженим Законом України від 22.05.2022 № 2263-IX та від 12.08.2022 № 573/2022, затвердженого Законом України від 15.08.2022 № 2500-ІХ, від 07.11.2022 № 757/2022, затвердженим Законом України від 16.11.2022 № 2738-ІХ, від 06.02.2023 № 58/2023, затвердженим Законом України від 07.02.2023 №2915-IX, від 01.05.2023 № 254/2023, затвердженим Законом України від 02.05.2023 № 3057-IX), продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 20 травня 2023 року строком на 90 діб, тобто до 18.08.2023 року, розуміючи, що своїми діями здійснює незаконне безоплатне вилучення чужого майна поза волею власника, впевнившись, що за його протиправними діями ніхто не спостерігає, з полиці шафи-купе таємно викрав планшет «HUAWEI MatePad T» (Model: AGR-L09, Color: Deepsea Blue, ROM: 32GB, RAM: 2GB, IMEI: 78418), вартістю 3600 гривень 00 копійок, який належить потерпілій ОСОБА_8 .

Заволодівши викраденим майном та утримуючи його при собі, ОСОБА_5 залишив місце вчинення кримінального правопорушення, в подальшому розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_8 майнової шкоди на суму 3600 гривень 00 копійок.

Дії ОСОБА_5 кваліфіковані органом досудового розслідування за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у інше приміщення, вчинена в умовах воєнного стану.

27 червня 2023 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру за ч. 4 ст. 185 КК України.

В обґрунтування заявленої підозри у скоєнні ОСОБА_5 кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, зазначено, що така підозра обґрунтовується зібраними в кримінальному провадженні доказами: протоколом огляду місця події, протоколами огляду речей і відеозаписів та речовими доказами, а саме: відеозаписом з камери спостереження приміщення ломбарду, протоколом допитів потерпілої, свідків та іншими матеріалами кримінального провадження.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який відповідно до ч. 4 ст. 185 КК України, передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від 5 до 8 років.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених КПК України.

В судовому засіданні прокурором підтримано клопотання за його змістом і обґрунтуванням, та зазначено, що підставами застосування запобіжного заходу у відношенні підозрюваного ОСОБА_5 є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення за ч. 4 ст. 185 КК України, на підставі зібраних в ході досудового розслідування доказів, а саме: протоколів допиту потерпілої особи, свідків, речовими доказами, іншими зібраними доказами в ході досудового слідства у їх сукупності, та з врахуванням характеризуючими даними на особу підозрюваного, протоколами слідчих дій, а також наявність ризиків передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які за своїй сукупності дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені п.п.1,3, 5, ч.1 ст.177 КПК України, і що запобіжний захід є єдиним видом запобіжного заходу який зможе запобігти заявленим ризикам, які є реальними, так як останній підозрюється у скоєнні тяжкого злочину маючи незняту та непогашену в передбаченому законом порядку судимість за корисний злочин, що свідчить про те, що висновків для себе підозрюваний не робить.

Підозрюваний ОСОБА_5 в ході розгляду клопотання не оспорюючи фактичні данні викладені у клопотанні та підозрі, зазначив що просить прийняти рішення на розсуд слідчого судді. За місцем реєстрації не проживає, постійного місця проживання не має, офіційно не працює.

Захисник, вважала що клопотання не підлягає задоволенню, так як прокурором не доведено існування заявлених ризиків. Тим більш не враховано, що ОСОБА_5 має зареєстроване місце проживання, може виправити ситуацію, вибачитися перед потерпілою, та просила обрати менш суворий запобіжний захід ніж тримання під вартою.

Вислухавши сторони, дослідив клопотання, матеріали кримінального провадження, підстави та обґрунтування покладені в його обґрунтування, приходжу до наступного:

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження підозрюваний з метою уникнення покарання за вчинене ним кримінальне правопорушення може намагатись:

- переховуватись від органу досудового розслідування та / або суду (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України), оскільки підозрюваний не має сталих соціальних зв`язків, постійного місця проживання, не працює, є особою раніше судимою за вчинення кримінального правопорушення проти власності, судимість якого в передбаченому законом порядку не знята та не погашена, не дотримується суспільних норм поведінки та моралі. Крім цього останній підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, тобто у разі визнання підозрюваної винною у вчиненні даного кримінального правопорушення йому загрожує покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, а відтак усвідомлюючи невідворотність настання покарання за вчинене діяння та санкцію інкримінованого кримінального правопорушення, вказує на те, що підозрюваний може у будь-який момент залишити межі міста та області з метою переховування від органу досудового розслідування та / або суду з метою уникнення покарання за вчинене ним кримінальне правопорушення. Вказане свідчить, що підозрюваний, перебуваючи на волі, зможе залишити місто Кам`янське та прийняти спроби переховування від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності. Європейський суд з прав людини у справах «Ілійков проти Болгарії», «Летельє проти Франції» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів», а особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення, як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу;

- незаконно впливати на потерпілу особу у цьому ж кримінальному провадженні, оскільки підозрюваному відоме місце проживання потерпілої особи, а отже підозрюваний може намагатись вплинути на потерпілого шляхом вмовлення, тиску, погроз, залякувань, викликання жалю до себе, або будь-яким іншим способом з метою зміни ним показань для уникнення покарання за вчинене кримінальне правопорушення.

- вчините інше кримінальне правопорушення, оскільки підозрюваний є особою раніше судимим за вчинення корисливих злочинів, останній раз 31.07.2019 року за вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровськ області за ч. 2 , ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 289 КК України, звільнившись по відбуття строку покарання 22.03.2019 року, на шлях виправлення не став, та підозрюється у скоєнні даного кримінального провадження, яке також є кримінальним правопорушенням корисної спрямованості направленої проти власності; що свідчить про те, що відсутні обмеження ОСОБА_5 , у разі перебування останнього на іншому менш суворому запобіжному заході від вчинення іншого кримінального правопорушення.

Крім цього, ОСОБА_5 будучи зареєстрованим за адресою місця проживання своєї матері, не має згоди останньої на його утримання, про що останньою написана заява.

Відтак, у органу досудового розслідування є достатні підстави вважати, що ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, об`єктивно наявні, що свідчить про неможливість їх запобігання шляхом застосування до підозрюваного інших, більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, оскільки жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти наведеним ризикам.

Згідно ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Як встановлено під час розгляду клопотання, 27 червня 2023 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, ч. 4 ст.185 КК України.

Як вбачається з досліджених судом матеріалів клопотання, прокурор підтримуючи клопотання посилається на підтвердження обґрунтованості підозри пред`явленої ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, а саме: витягу з ЄРДР яким зареєстроване кримінальне провадження, заявою-повідомленням про скоєний злочин, показами потерпілої особи, показами свідків, протоколами проведений слідчих дій, речовими доказами.

Фактичні данні щодо обставин, що мають значення для кримінального провадження, надання їм оцінки та встановлення кваліфікаційних складових злочину або їх спростування, не вирішуються слідчим суддею під час розгляду даного клопотання, а тому і не можуть оцінюватися з зазначених підстав.

Так, згідно до вимог ст. 178 КПК України, враховується, що в ході розгляду клопотання, встановлено, що ОСОБА_5 є особою, який має незняту та непогашену в передбаченому законом порядку судимість за корисні злочини, майнової спрямованості, належних висновків для себе не зробив, та підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення за ч. 4 ст. 185 КК України, як корисному злочині, як скоєного повторно, під час воєнного стану, поєднане з проникненням у житло.

Слідчим суддею враховується як обґрунтованість підозри, так і вік та стан здоров`я підозрюваного, який не має будь-яких захворювань, які б мали значення для вирішення питання про обрання запобіжного заходу; тяжкість покарання, у разі доведення його винуватості в межах даного кримінального провадження, яке згідно до санкції ч. 4 ст. 185 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі від 5 до 8 років, тобто реальне покарання, перебуває на обліку у нарколога, холостий, має незняту та не погашену в передбаченому законом порядку судимість.

Також слідчим суддею враховується розуміння підозрюваним наслідків вчинення кримінального правопорушення та факт не оспорення ним події та кваліфікації.

Посилання сторони захисту щодо не доведення прокурором заявлених ризиків передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, та можливості перебування підозрюваного на іншому запобіжному заході ніж тримання під вартою, а саме домашньому арешті, передбачає наявність можливості проживати за певною адресою підозрюваного, але як встановлено під час розгляду клопотання, осіб які б заявили намір про його утримання під час перебування на домашньому арешті стороною захисту не підтверджено, що виключає необхідність покладення такого обов`язку на осіб, які не надали такої згоди, а також виключає можливість забезпечення перебування підозрюваного на цілодобовому домашньому арешті своїх життєвих потреб (придбання їжі, ліків, тощо).

А тому враховуючи всі встановлені фактичні обставини, обґрунтованість підозри, клопотання та матеріали подані в обґрунтування підозри та клопотання, на підтвердження заявлених ризиків, передбачених п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, слідчий суддя приходить до наступного.

Стаття 5 Конвенції про захист прав людини та основних свобод гарантує кожному право на свободу та особисту недоторканність.

Згідно вимог ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Практика ЄСПЛ послідовна в підкреслюванні початку розслідування як етапу, коли цей ризик перешкоджання досудовому розслідування або впливу на свідків чи потерпілих може виправдовувати тримання під вартою. Цей підхід випливає з припущення, що розслідування власне і призначене для того, щоб зібрати та зберегти докази. В рішенні ЄСПЛ від 26.01.93 у справі «W. v. Switzerland», § 35 сформульовано правову позицію, що згодом потреби розслідування недостатньо виправдовують тримання підозрюваного під вартою: зазвичай цей ризик зменшується тою мірою, як просувається розслідування, збираються свідчення та здійснюється перевірка. Наразі стадія збору доказів, встановлення дійсних обставин кримінального правопорушення ще триває, що виправдовує використання найсуворішого запобіжного заходу з метою унеможливлення незаконного впливу підозрюваного на хід кримінального провадження у його "вразливій" стадії.

Практика ЄСПЛ не вбачає тяжкість обвинувачення або підозри самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення або підозра у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Виходячи із приписів ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Посилання захисника на наявність у підозрюваного місця реєстрації, як місця за яким може знаходиться на домашньому арешту, як зазначено вище, жодним чином не обґрунтована, так як жодна особа не заявила про своє бажання взяти на себе зобов`язання щодо утримання підозрюваного під час його перебування на домашньому арешті, та як встановлено згідно до пояснень ОСОБА_5 та заяви його матері, яка відмовилася в його утриманні, останній за місцем реєстрації вже тривалий час не проживає.

Оцінюючи в сукупності встановлені в ході розгляду клопотання обставини, а також доведеність слідчим та прокурором заявлених ризиків (п. 1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України), доцільним для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Згідно ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених ч. 4 цієї статті.

Слідчий суддя вважає, що з врахуванням обставин кримінального правопорушення, встановленими під час судового засідання ризиками, обґрунтованої підозрою за ч. 4 ст. 185 КК України, як тяжкого злочину, а тому враховуючи вимоги ч. 3 ст. 183 КПК України, необхідним при обранні запобіжного заходу визначення застави у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, згідно до п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, що дорівнює 2684* 80 = 214720 гривень 00 копійок.

На підставі вище зазначеного та керуючись ст.ст. 176-179, 184, 186 КПК України, -

постановив:

Клопотання слідчого - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як підозрюваного в межах кримінального провадження №0000861 від 06.06.2023 року, у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого за ч.4 ст.185 КК України - запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком по 24 серпня 2023 року, включно.

Визначити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , розмір застави, який здатний забезпечити виконання покладених на нього обов`язків, у розмірі вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що дорівнює 214720 (двісті чотирнадцяти тисячам сімсот двадцяти) гривням 00 копійок , після внесення якої ОСОБА_5 , підлягає звільненню з-під варти в порядку, передбаченому ч. 4 ст. 202 КПК України.

У разі внесення застави, покласти на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 2 (два) місяці обов`язки, передбачені п.п.1-3, 8 ч.5 ст.194 КПК України, а саме: 1) прибувати за викликом до слідчого, прокурора та суду, в межах даного кримінального провадження; 2) не відлучатись із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора та суду; 3) повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання та місця роботи, 8) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну - невиконання яких, тягне можливість застосування до нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

У клопотанні сторони захисту відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню. Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1