Справа №:755/6619/23
Провадження №: 1-кп/755/1172/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"05" червня 2023 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянув у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003529 від 19.10.2022 року за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, українки, уродженки м. Києва, зареєстрованої та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , з вищою освітою, одруженої, не працюючої, має на утриманні двох малолітніх дітей 2015 і 2023 року народження, раніше не судимої,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, ст. 15, ч. 1 ст. 361, ч. 2 ст. 361, ч. 4 ст. 185 КК України,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, українця, уродженця с. Бруски, Путивлівського району, Сумської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , з повною середньою освітою, одруженого, має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 , раніше судимого:

- 24.11.2008 року Апеляційним судом Чернігівської області за п. 2 ч. 2 ст. 115, п.10 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 152 КК України до 15 років позбавлення волі,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

за участю учасників кримінального провадження

прокурора ОСОБА_6 ,

представника потерпілого ОСОБА_7 ,

обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

ВСТАНОВИВ:

До Дніпровського районного суду м. Києва надійшов для розгляду обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, ст. 15, ч. 1 ст. 361, ч. 2 ст. 361, ч. 4 ст. 185 КК України, та ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, який ухвалою суду 22.05.2023 року призначений до розгляду в підготовче судове засідання.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні просив призначити дане кримінальне провадження до судового розгляду, вважаючи, що під час досудового розслідування були дотриманні вимоги кримінального процесуального закону та обвинувальний акт складено з дотриманням вимог ст.291 КПК України, крім того, зазначив про відсутність підстав для закриття кримінального провадження чи повернення обвинувального акта. На запитання суду повідомив, що підставою направлення обвинувального акта у даному кримінальному провадженні саме до Дніпровського районного суду м. Києва були попередні епізоди, які обвинуваченими вчинено в Дніпровському районі м. Києва.

Представник потерпілого - ОСОБА_7 поклався на розсуд суду та просив прийняти до розгляду уточнений цивільний позов.

Обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в питанні призначення обвинувального акта до судового розгляду поклалися на розсуд суду.

Заслухавши учасників судового провадження, вивчивши обвинувальний акт, суд приходить до наступного.

Згідно положень ст. 314 ч. 3 КПК України, суд першої інстанції у підготовчому судовому засіданні має право прийняти рішення, зокрема, про повернення обвинувального акту прокурору, якщо він не відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу.

При цьому законодавець надає суду право, а не встановлює обов`язок, під час підготовчого судового засідання повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України (постанова Верховного Суду від 26 червня 2018 року справа № 520/8135/15-к, провадження № 51-203 км 17).

Згідно з ч.4 ст.110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.

Відповідно до ч.1 ст.116 КПК України процесуальні дії мають виконуватись у встановлені цим кодексом строки.

Згідно з положеннями ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання; обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення; обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру.

Зокрема, згідно п. 13 ч. 1 ст.3 КПК України, обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом. Процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування, відповідно до положень ч. 4 ст.110 КПК України є обвинувальний акт, який повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст.291 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 КПК України, кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення. У разі якщо було вчинено кілька кримінальних правопорушень, кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено більш тяжке правопорушення, а якщо вони були однаковими за тяжкістю, - суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено останнє за часом кримінальне правопорушення. Якщо місце вчинення кримінального правопорушення встановити неможливо, кримінальне провадження здійснюється судом, у межах територіальної юрисдикції якого закінчено досудове розслідування.

Тлумачення нормативного змісту інституту "обвинувачення" наведено у Постанові Верховного Суду України від 24 листопада 2016 року по справі № 5-328кс, яке є обов`язковим для застосування усіма судами України.

Відповідно до пункту 2 цієї Постанови, обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Аналіз цієї норми свідчить, що закон вимагає обов`язкове відображення в обвинувальному акті трьох складників:1) фактичних обставин кримінального правопорушення; 2) правової кваліфікації (в теорії кримінального процесу використовується назва "формула обвинувачення"); 3) формулювання обвинувачення.

При цьому в доктрині кримінального процесу під формулюванням обвинувачення розуміється короткий виклад тексту диспозиції кримінально-правової норми, порушення якої інкримінується особі, фабула обвинувачення виступає фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) - це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.

У пункті 3 цієї Постанови зазначається, що визначаючи основні терміни КПК, у пункті 13 частини першої статті 3 законодавець виклав загальне, незалежно від стадій кримінального провадження, поняття обвинувачення, яким є твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

У свою чергу, відповідно до частини другої статті 42 КПК, обвинуваченим є особа, обвинувальний акт щодо якої переданий до суду в порядку, передбаченому статтею 291 цього Кодексу, а обвинувальний акт, згідно із пунктом 3 частини другої статті 283 КПК, є однією із форм закінчення досудового розслідування, тобто обвинувальний акт - це підсумковий процесуальний документ, яким визнається достатність доказів, зібраних під час досудового розслідування, засвідчується його завершення й надання доступу до матеріалів стороні захисту. Далі обвинувальний акт затверджується прокурором й одночасно з його переданням до суду вручається учасникам кримінального провадження під розписку (стаття 293 КПК). Для суду цей процесуальний документ є правовою підставою для призначення підготовчого судового засідання, судового розгляду, визначення його меж. Судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуто обвинувачення і лише в його межах (частина перша статті 337 КПК).

Власне висунення публічного обвинувачення здійснюється в умовах змагальності у судовому розгляді, коли прокурор оголошує короткий виклад або повний текст обвинувального акта (частина друга статті 347 КПК), а суд роз`яснює суть обвинувачення і з`ясовує у обвинуваченого, чи зрозуміле воно йому (частина перша статті 348 КПК).

Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09 жовтня 2008 року зазначив, що у тексті підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (рішення від 19 грудня 1989 року у справі «Камасінскі проти Австрії» № 9783/82, п. 79). Крім того, Суд констатував, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (рішення від 25.03.1999 у справі «Пелісьєта Сассі проти Франції», п.52).

Таким чином, висунуте особі обвинувачення повинно бути зрозумілим як сторонам кримінального провадження, так і суду.

Аналізуючи практику ЄСПЛ, зокрема наведену в рішенні від 25.07.2000 у справі «Маттоцца проти Італії», суд приходить до висновку, що обвинувальний акт в кримінальному провадженні має містити дані про злочин, у вчиненні якого обвинувачується особа, час, місце та інші обставини його вчинення, наскільки вони відомі органу досудового розслідування. Ступінь детальності інформування обвинуваченого, в даному випадку, залежить від обставин конкретної справи, однак, у будь-якому випадку, відомості надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння суті висунутого обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту.

Дослідивши обвинувальний акт у кримінальному провадженні судом встановлено невідповідність даного обвинувального акта вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України.

Так, у формулюванні обвинувачення, серед іншого, зазначено відомості про вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за ч.4 ст. 185 КК України, а саме, що « ОСОБА_3 , в період часу з 12 год. 50 хв. 28.09.2022 по 10 год. 20 хв. 12.10.2022, перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці, реалізовуючи свій протиправний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану, узгодивши свої протиправні дії зі своїм чоловіком - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , використовуючи несанкціонований доступ до електронного банкінгу ОСОБА_8 та банківські реквізити, які надав ОСОБА_4 , достовірно усвідомлюючи протиправність своїх дій, використовуючи свій мобільний пристрій - смартфон HUAWEI MAR-LX1M з номером оператора мобільного зв`язку НОМЕР_1 , з банківських рахунків: НОМЕР_2 «Chameleon» (картка НОМЕР_3 ) та картки НОМЕР_4 , що використовувала ОСОБА_8 таємно викрала грошові кошти, шляхом переведення на картки, що надав їй ОСОБА_4 , а саме: № НОМЕР_5 AT «Ощадбанк», № НОМЕР_6 AT «Райфайзен Банк Аваль», які належать ОСОБА_9 ; № НОМЕР_7 AT «ПриватБанк», яка належить ОСОБА_10 ; № НОМЕР_8 AT «ПриватБанк», яка належить ОСОБА_11 ; № НОМЕР_9 AT «ПриватБанк», яка належить ОСОБА_12 ; № НОМЕР_10 AT «ПриватБанк», яка належить ОСОБА_13 в загальній сумі 263 000,00 грн., внаслідок чого ОСОБА_3 за попередньою змовою з ОСОБА_4 заволоділи грошовими коштами, що перебували на рахунках ОСОБА_8 , чим спричинили матеріальний збиток AT «Альфа-Банк», правонаступником якого є AT «Сенс Банк» на загальну суму 263 000 грн.»

Проте, обвинувальний акт не містить відомостей щодо місця вчинення обвинуваченими останнього за часом кримінального правопорушення, яке органом досудового розслідування кваліфіковано за ч.4 ст. 185 КК України та є більш тяжким із інкримінованих злочинів, що позбавляє суд перевірити вимоги ч. 1 ст. 32 КПК України та є порушенням п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, тому формулювання обвинувачення в обвинувальному акті є обов`язковими.

Зі змісту ч. 3 ст. 337 КПК України вбачається, що суд не вправі, за результатами судового розгляду, змінити обвинувачення на таке, що істотно відрізняється від пред`явленого, а також не вправі за власною ініціативою в будь-який спосіб поставити питання про таку зміну. Недодержання судом зазначених вимог кримінального процесуального закону, є порушенням права на захист.

Разом із тим, зміна правової кваліфікації та/або обсягу обвинувачення прокурором відповідно до положень ст.338 КПК України можлива виключно у разі встановлення під час судового розгляду саме нових фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа, і така зміна неприпустима в разі допущення при обвинувачені особи суперечностей чи неповноти.

Аналіз наведених обставин та вимог закону дозволяє суду зробити висновок про невідповідність обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України, що унеможливлює призначення його до судового розгляду, у зв`язку з чим суд вважає за необхідне повернути обвинувальний акт прокурору, як такий, що не відповідає вимогам КПК України.

При цьому на даний час суд позбавлений можливості направити обвинувальний акт до Київського апеляційного суду для вирішення питання щодо підсудності даного обвинувального акта, оскільки в обвинувальному акті відсутні відомості щодо місця вчинення обвинуваченими останнього за часом та найбільш тяжкого кримінального правопорушення.

У зв`язку із поверненням обвинувального акта у кримінальному провадженні № 0003529 від 19.10.2022 року прокурору для усунення недоліків, поданий представником АТ «СЕНС БАНК» ОСОБА_7 цивільний позов про відшкодування завданої майнової шкоди слід залишити без розгляду.

Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

Разом із тим, до суду сторонами жодного клопотання про обрання, зміну чи скасування заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжного заходу подано не було, а тому суд не вправі вирішити дане питання за власною ініціативою.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 291, 314, 315, 369, 371, 372, 395 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003529 від 19.10.2022 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, ст. 15, ч. 1 ст. 361, ч. 2 ст. 361, ч. 4 ст. 185 КК України, та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України - повернути прокурору для усунення недоліків, як такий, що не відповідає вимогам Кримінального процесуального Кодексу України.

Цивільний позов представника АТ «СЕНС БАНК» ОСОБА_7 про відшкодування завданої майнової шкоди - залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 7-ми днів з дня її оголошення.

Головуючий суддя: