Справа № 372/1844/23
Провадження 1-кп-239/23
ухвала

12 червня 2023 року Обухівський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

представника потерпілої ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Обухівського районного суду Київської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000428 від 04.02.2022 по обвинуваченню ОСОБА_7 за ч.4 ст.296 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

В провадженні суду на стадії судового розгляду знаходиться вказане кримінальне провадження, строк дії запобіжного заходу, обраного обвинуваченому у виді тримання під вартою спливає 24 червня 2023 року.

Прокурор в судовому засіданні просила продовжити запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки ризики, встановлені судом при обранні та продовженні запобіжного заходу не відпали та продовжують існувати.

Захисник та обвинувачений в судовому засіданні заперечили щодо задоволення клопотання прокурора про продовження строків тримання під вартою, просили змінити запобіжний захід з тримання під вартою на нічний домашній арешт з 00.00 год. до 05.00 год., оскільки він може запобігти ризикам передбаченим ст. 177 КПК України, а також дозволить обвинуваченому працювати та відшкодувати шкоду потерпілій.

Потерпіла та її представник підтримали клопотання прокурора, в задоволенні клопотання захисника просили відмовити.

Суд, вислухавши думку учасників судового засідання, дослідивши матеріали кримінального провадження, приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу.

3а ст.199 КПК України при зверненні з клопотанням про продовження строку тримання під вартою сторона обвинувачення зобов`язана довести, крім питань, які вирішувалися при застосуванні цього запобіжного заходу, також, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Вирішуючи клопотання суд враховує ступінь тяжкості інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, а також тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання винуватими у вчиненні злочину, особу обвинуваченого, наявність у нього постійного місця проживання, його сімейний стан та міцність соціальних зв`язків. Разом з цим, оцінюючи вищевказані обставини, суд також зважає на практику ЄСПЛ, та те, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів». Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (рішення ЄСПЛ «Бекчиєв проти Молдови»).

Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів суспільства. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»). З огляду на викладене суд вважає, що у цій конкретній справі суспільний інтерес превалює над принципом поваги до свободи обвинуваченого та саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою забезпечить виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, а менш суворі запобіжні заходи не зможуть забезпечити уникнення ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Доводи захисника та обвинуваченого щодо необґрунтованості, заявленого прокурором відносно обвинуваченого ризиків суд вважає безпідставними і такими, що не відповідають фактичним обставинам провадження, оскільки наявність у провадженні ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які існували на момент обрання запобіжного заходу, не зменшились та не припинили існувати, є обґрунтованими та об`єктивно існують, а тому для їх запобігання доцільно продовжити застосування щодо ОСОБА_7 саме запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Керуючись ст.ст.177, 178, 183, 199, 331 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И В:

Продовжити ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» на 60 діб до 10 серпня 2023 року включно.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти діб з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено та виготовлено 14.06.2023 року.

Суддя ОСОБА_1