Справа № 545/2846/23
Провадження № 1-в/545/506/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.09.2023 року Полтавський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника - ОСОБА_4

засудженого - ОСОБА_5

представника адміністрації - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засідання в приміщенні суду в м. Полтаві в режимі відеоконференції з державною установою «Крюковська виправна колонія (№ 29)» клопотання засудженого

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

по даній справі засудженого 23.12.2019 року Козелецьким районним судом Чернігівської області за ст. 286 ч. 3 КК України до 7 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 (три) роки,

про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, -

В С Т А Н О В И В:

Засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду з заявою про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням у виді виправних робіт.

У судовому засіданні захисник засудженого адвокат ОСОБА_4 клопотання підтримала, прохала задовольнити.

Засуджений ОСОБА_5 подане клопотання підтримав, прохав задовольнити.

У судовому засіданні представник адміністрації заперечував проти задоволення заяви засудженого вказавши, що залишок строку покарання становить 4 роки та 2 місяці.

В судовому засіданні прокурор заперечував щодо задоволення заяви засудженого ОСОБА_5 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, посилаючись на те, що строк покарання засудженому до відбування становить більше чотирьох років.

Заслухавши думку прокурора, інших учасників, дослідивши матеріали особової справи, суд приходить до висновку, що заява засудженого ОСОБА_5 не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.537 ч. 3 КПК України під час виконання вироків суд, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, має право вирішувати такі питання, зокрема - про заміну не відбутої частини покарання більш м`яким покаранням.

Згідно ч. 3 ст.82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим:

1) не менше третини строку покарання, призначеного судом за кримінальний проступок або нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень або кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також за необережний тяжкий злочин;

2) не менше половини строку покарання, призначеного судом за корупційний нетяжкий злочин або кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона була засуджена до позбавлення волі;

3) не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і вчинила нове умисне кримінальне правопорушення протягом невідбутої частини покарання.

У п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» № 2 від 26.04.2002 року, визначено, що при вирішенні питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Відповідно до п. 1 та підпункту б) п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду № 2 від 26.04.2002 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» заміна невідбутої частини покарання більш м`яким має сприяти досягненню мети, передбаченої ст. 50 КК України - виправленню засудженого і запобіганню вчинення нових злочинів.

При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при заміні невідбутої частини покарання більш м`яким - того, що засуджений став на шлях виправлення (ч. 3 ст. 82 КК України).

Як встановлено судом, згідно характеристики на засудженого від 10.08.2023 року, ОСОБА_5 в місцях позбавлення волі знаходиться з 30.11.2020 року.

За час відбування покарання характеризується позитивно, не працевлаштований за станом здоров`я, має дев`ять заохочень, стягнень не має, виконує роботи з благоустрою та вимоги персоналу.

Вину у скоєному злочині не визнав.

Питання щодо можливого застосування ст. 82 КВК України, було розглянуто комісією установи 11.04.2023 року, вирішено відмовити у застосуванні даної статті, оскільки ст. 57 КК України покарання у виді виправних робіт встановлюється на строк від шести місяців до двох років, а строк відбування покарання засудженим становить більше 4 років.

Крім того, згідно п. 8 розділу ІІ Hаказу Міністерства юстиції України, Мінсоцполітики України, МОЗ України, МВС України «Про затвердження Порядку взаємодії установ виконання покарань, уповноважених органів з питань пробації та суб`єктів соціального патронажу під час підготовки до звільнення осіб, які відбувають покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі на певний строк» від 03.04.2018 № 974/5/467/609/280, уповноважений орган з питань пробації звертається до підприємства з письмовим запитом (додаток 24) для з`ясування можливості працевлаштування засудженого після звільнення з установи виконання покарань (слідчого ізолятора) відповідно до статті 82 Кримінального кодексу України та надсилає повідомлення (додаток 25) з копією повідомлення від підприємства (додаток 26) до установи виконання покарань (слідчого ізолятора) про проведену роботу не пізніше тридцяти днів з дня отримання запиту.

Відповідне повідомлення уповноваженого органу з питань пробації до суду не надано, можливість працевлаштування засудженого ОСОБА_5 після звільнення з установи виконання покарань не з`ясована.

Відповідно до ст. 6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої право слухняної поведінки.

Ресоціалізація - свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві. Необхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого.

Однією із головних умов для заміни невідбутої частини покарання більш м`яким є доведеність виправлення засудженого, тобто доведеність готовності засудженого до: самокерованої поведінки, сприйняття встановлених у суспільстві норм та правил поведінки, дотримання норм чинного законодавства.

Сумлінна поведінка і ставлення до праці є необхідним і достатнім доказом виправлення засудженого. При цьому висновок суду про виправлення засудженого повинен ґрунтуватися на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь час відбування покарання, а не за час, який безпосередньо передує настанню строку, після відбування якого можлива заміна невідбутої частини покарання більш м`яким.

Згідно ч.1 ст.82 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням.

Приймаючи рішення у справі суд враховує ту обставину, що відповідно до ст. 57 КК України покарання у виді виправних робіт встановлюється на строк від шести місяців до двох років, а залишок строку відбування покарання засудженому становить 4 роки і 2 місяці.

Аналізуючи встановлені обставини, суд вважає, що засуджений ОСОБА_5 за весь час відбування покарання не довів своє виправлення та у зв`язку, з тим, що залишок строку відбування покарання у виді позбавлення волі засудженому становить понад 4 роки а тому засуджений не заслуговує на заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням, а тому клопотання засудженого не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.57, 82 КК України, ст.537 ч.3 КПК України суд, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Полтавський районний суд Полтавської області протягом семи днів з дня її проголошення, а засудженим в той самий строк з моменту вручення копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1