УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.08.2023 рокуслідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі клопотання старшого слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві ОСОБА_6 , погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0000203 від 21.07.2022 року відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Красносілка Комінтернівського району Одеської області, одруженого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей, з вищою освітою, на момент ймовірного вчинення кримінального правопорушення займаючого посаду дільничного офіцеру поліції сектору превенції відділення поліції № 3 Одеського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Одеській області, зареєстравного за адресою: Одеська область, Біляївський район, с. Дачне, вул. Ольгіївська, 17 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 302, ч. 3 ст. 303 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається із матеріалів поданого клопотання, Другим слідчим відділом (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000203 від 21.07.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 303 КК України.

Процесуальне керівництво досудовим розслідуванням здійснюється Одеською обласною прокуратурою.

Досудовим розслідуванням установлено, що наказом начальника ГУНП

в Одеській області від 29.04.2022 № 845 о/с, ОСОБА_5 призначено на посаду дільничного офіцеру поліції сектору превенції відділення поліції № 3 Одеського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Одеській області, зі спеціальним званням старшого лейтенанта поліції (далі СП ВП № 3 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області).

Таким чином, дільничний офіцер поліції сектору превенції відділення поліції № 3 Одеського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Одеській області ОСОБА_5 відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів», ч. 3 ст. 18 КК України, примітки 1 до ст. 364 КК України є службовою особою правоохоронного органу.

Так органом досудового розслідування встанволено, що , у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, але не пізніше липня 2022 року ОСОБА_5 , діючи всупереч положень ст. ст. 1, 2, 3, 17, 23, 59 Закону України «Про Національну поліцію», ст. 19 Конституції України, ст. ст. 1, 2, 14 Конвенції про боротьбу з торгівлею людьми і з експлуатацією проституції третіми особами, маючи на меті незаконне збагачення за рахунок вчинення злочинів проти громадського порядку та моральності, вирішив створити та очолити стійке угрупування організовану групу, яка б забезпечувала діяльність з надання сексуальних послуг особами жіночої статі, створення і утримання місць розпусти та отримання систематичного протиправного прибутку від такої діяльності.

Розробивши злочинний план, спрямований на залучення до такої діяльності осіб з чітким розподілом функцій кожного, визначивши мінімально необхідну для досягнення загальної злочинної мети кількість учасників, ОСОБА_5 визначив для себе організаційні функції.

У подальшому, при невстановлених досудовими розслідуванням обставинах ОСОБА_5 запропонував ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , увійти до складу організованої групи з метою спільного зайняття сутенерством, створенням і утриманням місць розпусти та повідомив останньому про розроблений ним план злочинних дій.

Бажаючи здійснювати протиправну діяльність, спрямовану на організацію та забезпечення умов для зайняття проституцією, та отримувати від цього власний прибуток, ОСОБА_8 надав свою згоду на участь у спільній злочинній діяльності та вступив з ОСОБА_5 у злочинну змову на спільне зайняття сутенерством, створенням та утриманням місць розпусти.

Так, отримавши згоду ОСОБА_8 на участь у спільній злочинній діяльності, ОСОБА_5 та ОСОБА_8 очолили організовану групу, визначивши необхідну для досягнення загальної злочинної мети кількість учасників групи, при цьому, керуючись бажанням спільного вчинення тяжких злочинів на території міста Одеси, діючи з корисливих мотивів та з метою незаконного особистого збагачення, шляхом вчинення заздалегідь спланованого та систематичного забезпечення зайняття проституцією іншими особами, створення та утримання місць розпусти.

Реалізуючи спільний злочинний умисел, ОСОБА_5 , розуміючи, що для організації забезпечення такої незаконної діяльності необхідно підібрати інших осіб, які б здійснювали контроль за діяльністю осіб, що надають сексуальні послуги, займались пошуком та підбором приміщень для надання оплатних послуг сексуального характеру, осіб жіночої статі для зайняття проституцією, їх доставку до місць надання сексуальних послуг та до клієнтів, забезпечення їх охороною, спільно із ОСОБА_8 в різний період часу підібрали для участі в організованій групі та залучили до зазначеної протиправної діяльності інших осіб, а саме: ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Далі, ОСОБА_5 , спільно із ОСОБА_8 , з метою створення організованої групи, у невстановлені досудовим розслідуванням місці, спосіб та час повідомили вищевказаним особам розроблений план злочинної діяльності, із роз`ясненням відведених функцій щодо створення та утримання місць розпусти, а також щодо зайняття сутенерством.

Реалізуючи свій злочинний план, ОСОБА_5 будучи організатором,

з метою налагодження функціонування організованої групи та досягнення високого рівня узгодженості дій учасників, з відома та згоди ОСОБА_8 розподілив між всім учасниками функції та ролі по забезпеченню діяльності щодо надання сексуальних послуг, створення та утримання місць розпусти, при цьому, визначивши ОСОБА_8 співорганізатором та відповідальним за здійсненням контролю за іншими учасниками організованої групи та особами жіночої статі, підібраними для надання послуг сексуального характеру.

Так, ОСОБА_5 , будучи співробітником поліції таобравши собі роль керівника організованої групи, розробив план злочинної діяльності та встановив порядок його реалізації, який довів до відома інших співорганізаторів групи, здійснював загальне керівництво організованою ним групи, визначав склад учасників злочинного угруповання, розробивсхему та порядокнадання інтимних послуг іншими особами; керував і планував дії всіх учасників; приймав рішення з питань дисципліни та внутрішньої діяльності організованої ним групи, встановлював розмір заробітку осіб, втягнутих у зайняття проституцією, встановлював розмір грошової винагороди учасників злочинного угруповання за рахунок грошей, отриманих противоправним шляхом, використовуючи свої службові можливості, перевіряв анкетні та характеризуючі дані осіб, залучених ОСОБА_13 до зайняття проституцією, а також осіб, які виконували ролі виконавців, повідомляв членів керованої ним групи про проведення співробітниками правоохоронних органів слідчих та оперативних заходів, спрямованих на виявлення місць незаконного надання інтимних послуг.

Для контролю діяльності салону та швидкого обміну інформацією з іншими учасниками організованої групи, ОСОБА_5 створив в мобільному додатку швидких текстових повідомлень «Telegram» відповідну групу, до якої входили ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , де між ними відбувалося спілкування щодо діяльності салону, обліку грошових коштів, тощо.

Також, діючи як керівник злочинного угруповання та використовуючи своє службове становище, забезпечував підпорядкованих йому членів організованої групи прикриттям від можливого виявлення їх протиправної діяльності та затримання.

Як керівник злочинного угруповання визначав розмір незаконної винагороди залучених до зайняття проституцією осіб, виконавців та інших учасників організованої групи, а також визначав та отримував,в якості незаконного прибутку, частину грошових коштів, які надходили від зайняття сутенерством.

Організована та керована ОСОБА_5 та ОСОБА_8 група характеризується стійкістю, ретельним та триваючим плануванням злочинів і постійною готовністю до їх вчинення, високим ступенем організації, чітким розподілом функцій та ролей кожного з співучасників, наявністю лідерів-організаторів, кожен з яких користувався беззаперечним авторитетом серед учасників групи, дисципліною та розподілом грошових коштів, отриманих злочинним шляхом.

Обізнаність про те, що організатор групи ОСОБА_5 є працюючим співробітником правоохоронних органів,створювали впевненість членів організованої групи у можливості безпечного існування групи під керівництвом її лідера. Вказані обставини створювали наявність протидії зовнішнім факторам, що можуть дезорганізувати стабільність функціонування злочинного угруповання.

Також, заходи конспірації полягали у щоденній перевірки організатором групи ОСОБА_5 , як співробітником поліції, оперативної інформації щодо можливих перевірок, відпрацювання та інших заходів протидії відповідної незаконної діяльності, спрямованих на виявлення та припинення існування місць розпусти та зайняття проституцією.

Вказані заходи разом з іншими методами конспірації злочинної діяльності організованої групи і підтриманням незаперечного авторитету її керівників створювали у спільників впевненість у можливості уникнення від відповідальності за скоєння групового тяжкого злочину, а також формувало у членів організованої злочинної групи відчуття уявної переваги та безкарності.

Спеціалізація незаконної діяльності учасників організованої групи, виражалась у сутенерстві, створенні та утриманні місць розпусти.

Відповідно до розробленого злочинного плану, при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах співорганізатори ОСОБА_5 та ОСОБА_8 з метою реалізації спільного злочинного плану по забезпеченню зайняттям проституцією іншими особами, розуміючи, що підібраних ними для надання послуг інтимного характеру за грошову винагороду осіб необхідно забезпечити усім необхідним для зайняття проституцією, а також необхідно підшукати і обладнати відповідне приміщення, останні орендували з метою створення місця розпусти квартиру

АДРЕСА_2 .

Обладнавши всім необхідним для надання послуг інтимного характеру квартиру АДРЕСА_2 ,та створивши таким чином місце розпусти для зайняття проституцією іншими особами за грошову винагороду, ОСОБА_5 та ОСОБА_8 , за попередньою змовою з іншими учасниками організованої групи, та за їх сприянням, здійснювали утримання за забезпечували діяльність вказаного місця розпусти до 02 червня 2023 року, тобто до припинення їх протиправної діяльності правоохоронними органами.

Починаючи з липня 2022 року по 02 червня 2023 року, при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах, реалізовуючи злочинний план,

ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , підшукали близько 20 осіб жіночої статі для надання сексуальних послуг клієнтам за грошову винагороду, роз`яснивши умови надання таких послуг, а саме: ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , та інших, невстановлених на даний час осіб.

Відповідно до розроблених учасниками організованої групи правил, особи жіночої статі, залучені для надання сексуальних послуг, передавали адміністраторам 55% відсотків від суми отриманих грошових коштів, за створені умови для зайняття проституцією, забезпечення приміщенням для обслуговування клієнтів, забезпечення безпеки учасників організованої групи та повій в процесі здійснення протиправної діяльності, доставлення осіб, що надають послуги сексуального характеру до клієнтів, оплату послуг зв`язку та рекламних оголошень тощо. Крім того, на кожну із осіб жіночої статі, що надають послуги сексуального характеру додатково покладався обов`язок сплачувати за прибирання квартири, де надаються послуги сексуального характеру та за оплату комунальних послуг.

У свою чергу, ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , відповідно до відведених їм функцій, передавали отримані грошові кошти ОСОБА_9

або ж ОСОБА_8 , які у подальшому розподіляли їх із ОСОБА_5 .

Органом досудового розслідування вставнолено, дана протиправна діяльність вчинялася учасниками організованої групи навмисно, мала корисливу спрямованість, була розрахована на невизначений період, з метою постійного одержання доходів, які були для членів організованої групи основним джерелом існування, і була припинена лише в результаті її викриття правоохоронними органами.

Організована група, яку створили ОСОБА_5 та ОСОБА_8 з метою вчинення систематичного забезпечення зайняття проституцією іншими особами, створення та утримання місць розпусти була стійкою, що знайшло своє вираження у згуртованості та стабільності свого складу, наявності ієрархії, чіткого розподілу обов`язків між учасниками, наявних постійних внутрішніх зв`язків тривалості функціонування з липня 2022 по 02 червня 2023 року, тобто до припинення її функціонування правоохоронними органами.

З урахуванням вищевикладених обставин, 10.08.2023 року ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених:

-ч. 2 ст. 302 КК України, за кваліфікуючими ознаками: створення та утримання місць розпусти, вчинені з метою наживи, організованою групою;

- ч. 3 ст. 303 КК України, за кваліфікуючими ознаками: сутенерство, вчинене організованою групою щодо кількох осіб, службовою особою з використанням службового становища.

Слідчий за погодженням з прокурором звертається до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обґрунтовуючи його існуванням ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, що на переконання сторони обвинувачення свідчить про необхідність застосування виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 .

В судовому засіданні:

Прокурор вимоги клопотання підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити. Зазначив, що більш м`який запобіжний захід не буде здатний запобігти встановленим стороною обвинувачення ризикам. Щодо збільшеного розміру застави вказав на те, що оскільки підозрюваному ОСОБА_5 інкримінується роль організатора сутенерства, останній може мати накопичену значну суму коштів.

Захисник підозрюваного проти задоволення клопотання заперечував, посилаючись на те, що підозра, пред`явлена його підзахисному не підтверджується матеріалами, доданими в обґрунтування клопотання. Розмір застави є непомірним. Також стороною обвинувачення не доведено, що більш м`який запобіжний захід неможливо застосувати до підозрюваного. Крім того, адвокат ОСОБА_4 звернув увагу на міцність соціальних зв`язків ОСОБА_5 , оскільки останній є одруженим, має на утриманні новороджену дитину, постійне місце проживання.

Враховуючи вказані обставини просив відмовити у задоволенні клопотання прокурору та застосувати до підозрюваного запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою.

Підозрюваний підтримав думку свого захисника.

Дослідивши матеріали клопотання та матеріали додані в його обґрунтування, вислухавши думку учасників процесу, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» слідчий суддя застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст.178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Як вбачається з матеріалів клопотання, 10.08.2023 року ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 302, ч. 3 ст. 303 КК України.

Згідно п. 32 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фокс, Кембелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 року, термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Так, обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 302, ч. 3 ст. 303 КК України підтверджується матеріалами доданими в обґрунтування клопотання.

На підставі зазначеного, слідчий суддя суд вважає, що надані стороною обвинувачення матеріали, які долучені до клопотання, на даній стадії досудового розслідування повністю доводять обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 303, ч. 3 ст. 303 КК України.

Вирішуючи питання наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, про які в своєму клопотанні зазначає сторона обвинувачення, слідчий суддя дійшов таких висновків.

Так, враховуючи обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 303, ч. 3 ст. 303 КК України, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у вчиненні означених кримінальних правопорушень, у випадку направлення обвинувального акту до суду, слідчий суддя вважає доведеним прокурором існування ризику передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ризику можливого переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду.

Також, слідчим суддею встановлено, що підозрюваний ОСОБА_5 може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінальних правопорушень, оскільки останній має досвід роботи в структурі Національної поліції України й відповідно набуті за час роботи зв`язки, крім того, ОСОБА_5 вів спілкування застосовуючи мобільні додатки з яких може видалити ту чи іншу інформацію, а досудове слідство на даний час не завершено та, як зазначає сторона обвинувачення, перевіряється причетність інших осіб до вчинення кримінального правопорушення.

У зв`язку із чим, слідчий суддя приходить до переконання, що ризик, передбачений п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінальних правопорушень, на теперішній час є актуальним.

Слідчий суддя також погоджується з доводами сторони обвинувачення щодо існування ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, у вигляді можливого незаконного впливу підозрюваним ОСОБА_5 на свідків у даному кримінальному провадженні, оскільки є достатні підстави вважати, що підозрюваний може на них впливати з метою схилення їх не давати правдиві, послідовні показання у ході досудового розслідування та/або змінити свої показання у подальшому в суді, для уникнення або мінімізації можливої кримінальної відповідальності за вчинення тяжкого злочину, адже свідки безпосередньо судом допитані не були, а показання, що надаються на досудовому розслідуванні, не можуть лягти в обґрунтуванні судових рішень, зважаючи на положення ч. 4 ст. 95 КПК України.

Сторона обвинувачення в своєму клопотанні посилається також на наявність ризику передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме на те, що підозрюваний ОСОБА_5 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Разом з тим, слідчий суддя погоджується із стороною захисту та вважає, що вказаний ризик не знайшов свого підтвердження в матеріалах доданих в обґрунтування клопотання.

Слідчий суддя враховує, що згідно ч. 1 ст. 176 КПК України, тримання під вартою є найсуворішим запобіжним заходом, при цьому більш м`якими запобіжними заходами по відношенню до нього є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) домашній арешт. Метою ж застосування того чи іншого запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання встановленим в ході розгляду клопотання ризикам (ч. 1 ст. 177 КПК України).

Підстав для застосування інших більш м`яких запобіжних заходів відносно підозрюваного ОСОБА_5 в судовому засіданні встановлено не було, зокрема, застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та особистого зобов`язання є недоцільним, з огляду на м`якість, а також встановлені в судовому засіданні ризики, не забезпечать належне виконання підозрюваним обов`язків.

З огляду на фактичні обставини даного кримінального провадження, встановлені в ході розгляду даного клопотання відомості, в тому числі які стосуються наявності обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення підозрюваним ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 303 КК України, враховуючи той факт, що останньому інкримінується організація незаконної діяльності, а також наявних в рамках даного кримінального провадження ризиків, забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного можливо шляхом застосування відносно такої особи виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а відтак підстав для застосування відносно останнього більш м`якого запобіжного заходу слідчим суддею встановлено не було.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно ч. 4 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Разом з цим, відповідно до абзацу другого ч. 5 ст. 188 КПК України, у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Зокрема, відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину (до даної категорії належить підозрюваний) складає від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (від 53 680 грн. до 214 720 грн.).

Сторона обвинувачення просить визначити підозрюваному ОСОБА_5 заставу у розмірі 400 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 1 073 600 грн., посилаючись на те, що під час досудового розслідування встановлено, що протиправна діяльність у якій підозрюється останній має систематичний характер та він є організатором такої діяльності, відповідно до чого у підозрюваного може бути накопичена значна сума грошових коштів.

Так з огляду на те, що інкриміновані підозрюваному ОСОБА_5 дії пов`язані із незаконним заробітком, а також порушують суспільні відносини у сфері громадського порядку та моральності, слідчий суддя приходить до переконання, що дійсно відносно підозрюваного слід застосувати заставу у вищому розмірі, ніж це передбачено для тяжких кримінальних правопорушень.

Однак з урахуванням сімейного стану підозрюваної особи, зокрема як було встановлено у судовому засіданні ОСОБА_5 має на утриманні новороджену дитину, та в цілому відомостей щодо його майного стану, та керуючись принципами достатності й доцільності задля забезпечення досягнення мети визначення розміру застави, шляхом співвіднесення з фактичними обставинами кримінального провадження та особою підозрюваного, слідчий суддя вважає, що застава у розмірі 112 (сто дваданадцять) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 300 608 гривень здатна буде забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та буде відповідати матеріальному стану підозрюваного.

Враховуючи наведені вище фактори, слідчий суддя вважає, що застава саме у зазначеному розмірі здатна у разі її внесення забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, а саме: вказаний розмір застави здатний стримувати можливу протиправну поведінку підозрюваного під загрозою звернення застави в дохід держави.

Відповідно до викладеного, слідчий суддя прийшов до висновку, що клопотання сторони обвинувачення підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 176-178, 182-184, 193-194, 196 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві ОСОБА_6 , погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0000203 від 21.07.2022 року відносно: ОСОБА_5 задовольнити частково.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Одеський слідчий ізолятор» строком до 02.10.2023 року, в межах строку досудового розслідування.

Визначити розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_5 обов`язків, передбачених КПК України у розмірі 112 (сто дванадцять) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 300 608 (триста тисяч) гривень.

Роз`яснити підозрюваному, що підозрюваний або заставодавець мають право у будь який момент внести заставу на розрахунковий рахунок UA0005435, код отримувача (ЄДРПОУ) - 26302945, банк отримувача ДКСУ м. Київ, МФО 820172, отримувач - Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Одеській області.

У разі внесення застави, покласти на підозрюваного ОСОБА_5 строком до 02.10.2023 року, в межах строку досудового розслідування, наступні процесуальні обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме:

-не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

-утримуватися від спілкування з підозрюваними ( ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 та ОСОБА_21 ( ОСОБА_22 ) й іншими особами, які на даний час встановлюються);

-здати на зберігання свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , що відповідно до ч. ч. 8, 10, 11 ст. 182 КПК України, у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч. 7 ст. 194 КПК України. Застава внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Одеського апеляційного суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Подання апеляційної скарги зупиняє набрання ухвалою законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1