Справа № 551/192/21
Провадження № 1-кп/541/149/2023
У Х В А Л А

про призначення до судового розгляду

25 квітня 2023 року м. Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

з участю: прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

представника потерпілого ОСОБА_8 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000148 від 16.05.2019 року щодо ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, -

в с т а н о в и в :

В провадженні Миргородського міськрайонного суду Полтавської області знаходиться обвинувальний акт по кримінальному провадженню щодо ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, що надійшов на підставі ухвали Полтавського апеляційного суду від 16.03.2023.

Ухвалою судді від 29.03.2023 року підготовче засідання призначено на 13.04.2023 року та в подальшому відкладено до 25.04.2023 по клопотанню захисника ОСОБА_6 .

В ході підготовчого засідання прокурор просить призначити справу до судового розгляду, вважає, що обвинувальний акт складений із дотриманням вимог ст. 291 КПК України, підстав для закриття справи немає.

В підготовчому судовому засіданні захисник ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_6 заявив клопотання про повернення обвинувального акту прокурору, посилаючись на наступні обґрунтування. 13 березня 2020 року прокурором Шишацького відділу Миргородської місцевої прокуратури ОСОБА_9 вперше було направлено обвинувальний акт до суду. 09 жовтня 2020 року ухвалою Диканського районного суду Полтавської області за клопотанням захисту у зв`язку з численними недоліками обвинувальний акт було повернуто прокурору. 26 січня 2021 року ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду апеляційну скаргу прокурора Шишацького відділу Миргородської місцевої прокуратури Полтавської області ОСОБА_9 залишено без задоволення, а ухвалу Диканського районного суду Полтавської області від 09 жовтня 2020 року без змін. Прокурором Шишацького відділу Миргородської місцевої прокуратури Полтавської області ОСОБА_9 було частково усунуті недоліки зазначені в клопотанні захисту та ухвалі Диканського районного суду Полтавської області від 09 жовтня 2020 року, а також ухвалі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду від 26 січня 2021 року, які є істотними та такими, що можуть перешкодити об`єктивному та повному встановленню всіх обставин у справі, що позбавляє обвинуваченого належного здійснення ним права на захист.

Щодо недоліків обвинувального акту, які не були усунуті прокурором зазначав наступні: порушення презумпції невинуватості, оскільки ствердження в обвинувальному акті, що ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення без доведення факту скоєння злочину вироком суду є порушенням ст. 62 Конституції України та п. 10 ч. 1 ст. 7, ст. 17 КПК України; відсутність та неконкретність обвинувачення як порушення права на захист, так як описова частина обвинувального акту нічим не підтверджена, неконкретна та не зрозуміла, що позбавляє сторону захисту розуміти, у чому саме обвинувачується ОСОБА_4 , що порушує право на захист; відсутність зазначення в обвинувальному акті обставин, що пом`якшують покарання, а саме те, що обвинувачений позитивно характеризується, є настоятелем Свято-Михайлівської церкви та особою з інвалідністю 3 групи, має на утриманні малолітнього сина та неповнолітню дочку (17 років), яка навчається у вищому навчальному закладі на денній формі навчання за рахунок коштів державного бюджету та не отримує стипендії, дружина знаходиться в декретній відпустці тощо.

Крім того вважав, що обвинувальний акт складено неуповноваженою особою зважаючи на наступні обставини. Згідно реєстру матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000148 вбачається, що ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України. 25.09.2019 постановою керівника Миргородської місцевої прокуратури ОСОБА_10 від 12.02.2020 року строк досудового розслідування продовжено до 15.03.2020. 13.03.2020 прокурором Шишацького відділу Миргородської місцевої прокуратури ОСОБА_9 до суду направлено обвинувальний акт. Ухвалою Диканського районного суду Полтавської області від 09.10.2020 обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань 16.05.2019 за №0000148 повернуто прокурору Шишацького відділу Миргородської місцевої прокуратури. Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 26.01.2021 ухвалу Диканського районного суду Полтавської області від 09 жовтня 2020 року у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000148 щодо обвинувачення ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 186 КК України залишено без змін. Отже, ухвала Диканського районного суду Полтавської області від 09.10.2020 про повернення обвинувального акту прокурору набрала законної сили 26.01.2021 року. У разі повернення обвинувального акту прокурору досудове розслідування продовжується та починають діяти строки передбачені ст. 219 КПК України. Строк досудового розслідування по кримінальному провадженню продовжувався до 15.03.2020, а обвинувальний акт прокурором було направлено до суду 13.03.2020, отже до закінчення строку досудового розслідування залишилось 2 дні. Також із реєстру досудового розслідування вбачається, що обвинувальний акт повернувся до Шишацького відділу Миргородської місцевої прокуратури 24.02.2021 року, але ухвала суду про повернення обвинувального акту прокурору набрала законної сили 26.01.2021 року, отже із цієї дати необхідно обраховувати строки передбачені ст. 219 КПК України. Зважаючи на вищевикладене, прокурор ОСОБА_11 не мав повноважень на складання 24.02.2021 нового обвинувального акту за межами строків досудового розслідування, оскільки згідно вимог ч. 2 ст. 37 КПК України, прокурор здійснює повноваження прокурора у кримінальному провадженні з його початку до завершення. А тому, виходячи зі змісту ст. ст. 36, 37 КПК України, який не містить положень щодо наявності повноважень стосовно можливості підписання обвинувального акту прокурором поза межами строку досудового розслідування, отже обвинувальний акт складено неуповноваженою особою.

Окрім цього вказував, що реєстр матеріалів досудового розслідування не відповідає вимогам КПК України виходячи з наступного. У долученому до обвинувального акту реєстрі матеріалів досудового розслідування не містяться в хронологічному порядку дані про кожну процесуальну дію проведену під час досудового розслідування, а саме її номер, найменування та час проведення (дата і часовий відрізок), зокрема, не зазначено повідомлення про завершення досудового розслідування підозрюваному, захисникам, потерпілій та її представнику, ряд клопотань слідчого про призначення судово-медичних експертиз тощо. Одночасно, в супереч положень ч. 4 ст. 278 КПК України у реєстрі матеріалів досудового розслідування відсутні будь-які дані щодо внесення до ЄРДР відомостей про вчинення кримінального правопорушення конкретною особою. У розділі II «Прийняті в ході досудового розслідування процесуальні рішення» Реєстру матеріалів досудового розслідування відсутні реквізити процесуальних рішень згідно вимог статті пункту 2 частини 2 статті 109 КПК України, а, зокрема, не зазначено у якій процесуальній формі приймалися рішення слідчим, прокурором; в переважній більшості відсутні прийняті в ході досудового розслідування процесуальні рішення про призначення судово-медичних та судово-товарознавчих експертиз, тощо. У розділі IIІ «Заходи забезпечення кримінального провадження, застосовані в ході досудового розслідування» Реєстру матеріалів досудового розслідування в супереч п. 3 ч. 2 ст. 109 КПК України та ст. 131 КПК України не зазначені, крім тимчасового доступу до речей і документів, інші заходи забезпечення кримінального провадження, зокрема, передбачений п. 1 ч. 2 ст. 131 КПК України виклик слідчим, прокурором, судовий виклик, ніби під час досудового розслідування не викликалися підозрюваний, свідки, потерпіла, не робилися судові виклики під час розгляду слідчим суддею різного роду клопотань слідчого, прокурора, підозрюваного та захисту.

Враховуючи вищевикладене вважав, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000148 від 16.05.2019 року, затверджений 24 лютого 2021 року прокурором Шишацького відділу Миргородської місцевої прокуратури Полтавської області ОСОБА_9 за ч. 2 ст. 186 КК України підлягає поверненню прокурору - як такий, що не відповідає вимогам КПК України.

Захисник ОСОБА_5 та обвинувачений ОСОБА_4 підтримали клопотання заявлене адвокатом ОСОБА_6 .

Представник потерпілої, адвокат ОСОБА_8 заперечував проти заявленого клопотання про повернення обвинувального акту прокурору. Вважав, що сторона захисту на обґрунтування поданого клопотання вказує на обставини всієї справи, однак в суді знаходиться лише обвинувальний акт, а також викладає на власний розсуд всі обставини справи. Повідомив, що сторона захисту оскаржувала навіть підозру, однак апеляційний суд визнав дану підозру законною. Щодо строків досудового розслідування є ухвала Полтавського апеляційного суду від 16 березня 2023 року, в якій викладена позиція з даного питання, а тому просив відмовити в задоволення клопотання та призначити справу до судового розгляду в Миргородському міськрайонному суді.

Потерпіла ОСОБА_7 підтримала думку прокурора та її представника.

Прокурор проти клопотання захисника про повернення обвинувального акту заперечував та просив відмовити в його задоволенні зважаючи на наступні обґрунтування. Суду пояснив, що питання щодо строків досудового розслідування вирішувалося про що Миргородським міськрайонним судом винесена відповідна ухвала, яка була оскаржена в апеляційній інстанції та ухвалою Полтавського апеляційного суду було визначено, що строки досудового розслідування не порушені, оскільки це порушує базові принципи КПК, де зазначено що досудове розслідування закінчується з моменту направлення обвинувального акту до суду, тобто фактично направивши обвинувальний акт до суду, судові строки закінчуються і вони не можуть бути порушені.

Щодо конкретики обвинувачення, то статтею 291 КПК передбачено конкретні обставини, які повинні бути зазначені в обвинувальному акті. Ті недоліки які були зазначені в ухвалі апеляційного суду щодо дати народження та проживання були усунуті та підписано обвинувальний акт. Щодо встановлення фактичних обставин кримінального провадження то зазначав, що відповідно до положень статті 91 КПК України, доказування визначається як інтелектуальний процес що полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження, сторона обвинувачення у вигляді слідчого та прокурора, мають право збирати, перевіряти та оцінювати докази, то суд має право лише оцінювати зібрані в кримінальному провадженні докази, на підтвердження чи спростування обставин, оскільки доказова діяльність суду у кримінальному провадженні починається лише під час судового розгляду, а саме розглядаючи кримінальне провадження по суті, та полягає в оцінці зібраних доказів. Отже, під час підготовчого судового засіданні, суд не може встановлювати, спростовувати, підтверджувати та перевіряти по суті ту частину обвинувального акту в якій прокурор викладає фактичні обставини кримінального провадження, правову кваліфікацію, формулювання обвинувачення. Під час підготовчого судового засідання суд перевіряє щоб у відповідності до ст. 291 КПК обвинувальний акт містив відповідну частину яка при цьому не мала б зайвої натуралізації правопорушення та суттєвих суперечностей. Враховуючи, що кримінальне провадження здійснюється на засадах змагальності, що передбачає самостійне відстоювання стороною обвинувачення та стороною захисту їхніх правових позицій, то в даному випадку прокурор є самостійним у визначенні фактичних обставин кримінального правопорушення, та формулювання обвинувачення. Така ж сама правова позиція була зазначені у рішенні Касаційного кримінального суду від 03.07.2019 № 273/1053/17, де зазначалося що кримінально-процесуальний закон не надає повноважень суду, до ухвалення обвинувального вироку чи іншого рішення по суті справи перевіряти правильність визначення прокурором обсягу обвинувачення, зобов`язати його змінювати цей обсяг та повертати за наслідком підготовчого судового засідання, обвинувальний акт у зв`язку з неправильною або не повною кваліфікацією дій обвинуваченого, визначення обсягу обвинувачення при направленні обвинувального акту до суду належить виключно до повноважень прокурора. Тому звертав увагу суду, що в обвинувальному акті вказані всі фактичні обставини, які зазначаються у диспозиції КПК України, тобто відкрите заволодіння майном, умисне нанесення легкого тілесного ушкодження, а ті обставини якими сторона обвинувачення буде доводити цей факт - визначаються на розсуд сторони обвинувачення, а суд в подальшому зможе визначити в нарадчій кімнаті чи підтверджуються вони доказами. Крім того, обставини які обтяжують та пом`якшують покарання визначає прокурор виходячи із обставин кримінального провадження, а у даному випадку прокурором визначено про їх відсутність, однак якщо сторона захисту вважає, що такі обставини наявні, вона має право заявити про них під час судового розгляду. Враховуючи вищевикладене, просив суд відмовити у задоволенні клопотання захисника.

Суд, вислухавши думку учасників судового провадження, перевіривши доводи клопотання сторони захисту, приходить до наступного.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, в підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу. Вимоги до обвинувального акту та додатків до нього встановлені ст. 291 КПК України і даний перелік вимог та документів є вичерпним.

Згідно частини 4 статті 110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.

Пунктом 3 ч. 3 ст. 314 КПК України передбачено право суду у підготовчому судовому засіданні повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України. Таким чином для ухвалення рішення про повернення обвинувального акта суд має встановити невідповідність відомостей, що фактично наявні у обвинувальному акті тим відомостям, які він має містити, згідно з вимогами КПК України.

Перевіривши обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_4 на відповідність вимогам кримінально-процесуального законодавства, суд вважає його таким, що відповідає вимогам ст. 291 КПК України.

У контексті тверджень захисника ОСОБА_6 про недоліки викладу фактичних обставин в обвинувальному акті, а саме те, що описова його частина неконкретна та незрозуміла, суд звертає увагу на наступне. Визначення способу та обсягу викладу фактичних обставин кримінального правопорушення в обвинувальному акті належить до дискреційних повноважень прокурора. Адже виключно прокурор уповноважений підтримувати державне обвинувачення в суді, відмовлятися від підтримання державного обвинувачення, змінювати його або висувати додаткове обвинувачення у порядку, встановленому КПК України. При цьому кримінальний процесуальний закон не надає повноважень суду до ухвалення вироку чи іншого рішення по суті справи перевіряти правильність визначення прокурором обсягу обвинувачення, зобов`язувати його змінювати цей обсяг. Вказана позиція кореспондується з правовою позицією Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду, яка висловлена у постанові від 03.07.2019 року по справі № 273/1053/17 (провадження № 51-8914км18). Відповідно до названої позиції, кримінальний процесуальний закон не надає повноважень суду до ухвалення вироку чи іншого рішення по суті справи перевіряти правильність визначення прокурором обсягу обвинувачення, зобов`язувати його змінювати цей обсяг, у тому числі й у сторону збільшення, повертати за наслідком підготовчого судового засідання обвинувальний акт у зв`язку з неправильною кваліфікацією дій обвинуваченого тощо. Визначення обсягу обвинувачення при направленні обвинувального акта до суду належить виключно до повноважень прокурора.

Своїми доводами про те, що відповідно до обвинувального акту не ідентифіковано автомобіль на якому обвинувачений поїхав з місця події, де знаходились мобільні телефони в момент захисту від ударів голови, не конкретизовано напрямок падіння тіла потерпілої та іншими обґрунтуваннями зазначеними у клопотанні, захисник фактично порушує питання остаточної доведеності вини або невинуватості особи. Водночас таке питання не може бути предметом розгляду у підготовчому судовому засіданні з огляду на мету цієї стадії та вичерпний перелік повноважень суду під час її проведення. Вирішення такого питання можливе виключно за результатами судового розгляду та на підставі дослідження і оцінки наданих суду доказів.

Питання щодо строків досудового розслідування викладено в ухвалі Полтавського апеляційного суду від 16 березня 2023 року, якою скасовано ухвалу Миргородського міськрайонного суду від 15 червня 2021 року щодо закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строку досудового розслідування.

Також суд ураховує, що згідно з позицією Верховного Суду, висловленою у Постанові від 08 листопада 2022 року у справі № 636/336/21 зазначено, що повернення обвинувального акту не передбачає поновлення завершеного досудового розслідування. Діючий КПК чітко відмовився від інституту додаткового розслідування, який існував за КПК 1960 року. Відсутність можливості проведення додаткового розслідування після звернення до суду з обвинувальним актом очевидна з тексту Кодексу. Крім того, в Пояснювальній записці до проекту Кодексу зазначалося, що «одним з основних напрямів реформування … стала ліквідація можливості відправлення справи на додаткове розслідування», «підвищенню гарантій прав підозрюваних та обвинувачених сприятиме також … скасування інституту повернення справи на додаткове розслідування». З цього випливає, що повернення обвинувального акту не може використовуватися стороною обвинувачення для проведення будь-яких процесуальних дій, крім приведення його у відповідність до вимог статті 291 КПК, і, відповідно, немає підстав вважати, що після повернення обвинувального акта прокурору може йти мова про будь-яке досудове розслідування, оскільки воно завершене до першого звернення до суду з обвинувальним актом. Неможливість проведення додаткового розслідування пояснює і неможливість відновлення закінченого досудового розслідування або продовження його строків, як зазначав раніше цей Суд.

Таким чином, викладені у клопотанні сторони захисту про повернення обвинувального акту, обставини не є підставою для повернення обвинувального акту прокурору у розумінні ст. 291 КПК України, а обґрунтування, які подані захисником не свідчать про істотні недоліки обвинувального акта, які б перешкоджали його призначенню до судового розгляду.

Враховуючи викладене, суд вважає клопотання захисника ОСОБА_4 ОСОБА_6 про повернення обвинувального акту прокурору необґрунтованим, а тому таким, що не підлягає задоволенню.

Підстав для закриття чи зупинення кримінального провадження немає.

Вчинивши всі необхідні дії, суд завершує підготовку до судового розгляду.

Зазначене судове засідання з урахуванням принципу гласності та відкритості судового провадження слід проводити відкрито, обмеження щодо цього, передбачені ч. 2 ст. 27 КПК України, відсутні.

Цивільний позов не заявлено.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 291, 314-316, 369 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_6 від 25.04.2023 року про повернення обвинувального акту прокурору - відмовити.

Призначити судовий розгляд по кримінальному провадженню за обвинуваченням щодо ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, у відкритому судовому засіданні в приміщенні Миргородського міськрайонного суду Полтавської області на 30 травня 2023 року о 10.00 год.

Розгляд кримінального провадження здійснювати суддею одноособово.

В судове засідання викликати учасників судового провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СуддяОСОБА_1