25.09.2023 Єдиний унікальний номер 205/9931/23
1-кп/205/1030/23
Ленінський районний суд м. Дніпропетровська
Провадження № 1-кп/205/1030/23 Справа № 205/9931/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2023 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі головуючого судді ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши в порядку спрощеного судового провадження, відповідно до ст. 382 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), кримінальне провадження № 0000597 стосовно

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Херсон, громадянин України, який має середню спеціальну освіту, неодружений, офіційно не працевлаштований, проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

1) 03.10.2022 Ленінським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 125 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 850 гривень;

2) 27.03.2023 Ленінським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк 200 годин. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України - штраф у дохід держави у розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень, ухвалено виконувати окремо,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 Кримінального кодексу України (далі КК),

В С Т А Н О В И В:

27.03.2023 вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК та призначено йому покарання у виді громадських робіт на строк 200 годин та на підставі ч. 1 ст. 71 КК, у виді штрафу в дохід держави у розмірі 850 гривень, який ухвалено виконувати окремо.

Даний вирок після набрання законної сили 16.06.2023 скеровано для виконання до Новокодацького районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області.

28.06.2023 ОСОБА_3 ознайомлений працівниками Новокодацького районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» У Дніпропетровській області з порядком та умовами відбування покарання у виді громадських робіт. Крім того ОСОБА_3 при ознайомленні з порядком та умовами відбування покарання у виді громадських робіт письмово попереджався про кримінальну відповідальність, передбачену ч. 2 ст. 389 КК України за ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт.

Того ж дня працівниками Новокодацького РВ ФДУ «Центр пробації» у Дніпропетровській області ОСОБА_3 вручене направлення на відбування громадських робіт до Комунального підприємства «Молодіжне творче об єднання» ДМР, яке розташоване за адресою: м. Дніпро, вул. Набережна Заводська, буд. 53. Згідно направлення ОСОБА_3 мав приступити до роботи на визначеному об`єкті з 29.06.2023.

Після того, в невстановлений досудовим розслідуванням час та місці у ОСОБА_3 виник кримінально-протиправний умисел на ухилення від відбування призначеного судом покарання у вигляді громадських робіт, а саме неявки на визначений у направлені об`єкт. Реалізуючи даний умисел 22.08.2023 у КП «МТО» ДМР ОСОБА_3 не з`явився, що підтверджено повідомленнями до Новокодацького РВ ФДУ «Центр пробації» у Дніпропетровській області» та табелем виходу на роботу засудженої особи до громадських робіт за серпень 2023 року.

23.08.2023 ОСОБА_3 з`явився за викликом до Новокодацького РВ, де надав письмові пояснення, згідно яких документів на підтвердження поважності причин неявки він не має і відносно нього застосовано застереження у виді письмового попередження про притягнення до кримінальної відповідальності за ст. 389 КК за фактом порушення порядку та умов відбування покарання у вигляді громадських робіт.

Проте, продовжуючи свій кримінально-протиправний умисел, направлений на ухилення від відбування призначеного судом покарання у вигляді громадських робіт, 25.08.2023 та 29.08.2023 у КП «МТО» ДМР ОСОБА_3 не з`явився, що підтверджено повідомленнями до Новокодацького РВ ФДУ «Центр пробації» у Дніпропетровській області» та табелем виходу на роботу засудженої особи до громадських робіт за серпень 2023 року.

В подальшому, продовжуючи свій кримінально-протиправний умисел, направлений на ухилення від відбування призначеного судом покарання у вигляді громадських робіт, 05.09.2023, 08.09.2023, 12.09.2023 та 15.09.2023 у КП «МТО» ДМР ОСОБА_3 також не з`явився, що підтверджено повідомленнями до Новокодацького РВ ФДУ «Центр пробації» у Дніпропетровській області».

Таким чином, не маючи поважних причин для неявок ОСОБА_3 двічі умисно допустив більше двох невиходів на роботу протягом місяця, а саме в серпні: 22.08.2023, 25.08.2023 та 29.08.2023, а також в вересні: 05.09 2023 08.09.2023, 12.09.2023 та 15.09.2023.

Станом на 21.09.2023 відбута ОСОБА_3 частина покарання у виді громадських робіт становить 56 (п`ятдесят шість) годин, відповідно невідбута частина покарання складає 144 (сто сорок чотири) години громадських робіт.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 389 КК за ознаками ухилення засудженого від відбування покарання у виді громадських.

Разом з обвинувальним актом до суду надійшло клопотання прокурора, в якому зазначено, що обвинувачений ОСОБА_3 беззаперечно визнає свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням фактичні обставини справи і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності, у відповідності до положень ч. 1 ст. 302 КПК, просить суд розглянути кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

До обвинувального акта також додано письмову заяву обвинуваченого ОСОБА_3 , яка складена в присутності захисника ОСОБА_4 в якій останній зазначає про беззастережне визнання своєї винуватості у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, його згоду із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, а також те, що йому роз`яснено і зрозуміло зміст встановлених досудовим розслідуванням обставин, а також зазначено про його обізнаність у тому, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акту у спрощеному порядку він буде позбавлений права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини. Також обвинувачений ОСОБА_3 надав свою згоду на розгляд обвинувального акту у спрощеному проваджені без проведення судового розгляду в судовому засіданні за його участі.

У вказаній заяві захисником ОСОБА_4 , підтверджено добровільність беззаперечного визнання винуватості обвинуваченим ОСОБА_3 , його згоду із встановленими в результаті досудового розслідування обставинами і згоду на розгляд обвинувального акта за його відсутності.

Положеннями ч. 2, 3 ст. 381 КПК передбачено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта.

Спрощене провадження щодо кримінальних проступків здійснюється згідно із загальними правилами судового провадження, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цього параграфа.

Враховуючи що вищевказані вимоги КПК виконано у повному обсязі, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт має бути розглянутий у спрощеному порядку, без проведення судового розгляду, тобто в порядку, передбаченому ст. 381-382 КПК.

Дослідивши обвинувальний акт, долучені до нього додатки та матеріали кримінального провадження, суд вважає доведеним те, що ОСОБА_3 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 2 ст. 389 КК України, а саме ухилився від відбування покарання у виді громадських за обставин, детально викладених у цьому вироку та правова кваліфікація його, надана органом досудового розслідування знайшла своє повне підтвердження.

Органом досудового розслідування повно, детально та всебічно встановлено обставини вчинення кримінального правопорушення, які знайшли своє повне підтвердження судом.

Обвинувачений ОСОБА_3 не оспорює обставини вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, вважає, що органом досудового розслідування вони встановлені в повному обсязі, свою винуватість у вчиненні вказаного кримінального проступку беззаперечно визнає в повному обсязі, його позиція є добровільною та не є наслідком будь-якого примусу.

При призначенні покарання суд, у відповідності до положень ст.ст. 65-67 КК, враховує ступінь тяжкості та конкретні обставини вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК належить до категорії кримінальних проступків, відомості про особу обвинуваченого, зокрема, що ОСОБА_3 раніше неодноразово судимий, беззаперечно визнав свою провину у повному обсязі, щиро розкаявся у скоєному, не перебуває на обліку у лікаря психіатра, не значиться в реєстрі осіб з наркологічними захворюваннями.

До обставин, що пом`якшують покарання, відповідно до ст. 66 КК, суд відносить щире каяття.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено наявність обставини, що обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_3 у виді рецидиву злочинів.

Разом з цим, суд не може визнати зазначену обставину такою, що обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , оскільки така обставина не зазначена прокурором в обвинувальному акті, а самостійне віднесення судом цієї обставини до такої, що обтяжує покарання, порушить права обвинуваченого бути проінформованим про «характер і причини висунутого обвинувачення» та права «мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту».

Аналогічні висновки викладені постанові ККС ВС від 12.11.2019 у справі №556/588/18.

Таким чином, у даному випадку, обставин, що обтяжують відповідальність, відповідно до ст. 67 КК судом не встановлено.

З огляду на вищевикладене, а також враховуючи ту обставину, що обвинувачений ухилився від відбування покарання, призначеного йому за попереднім вироком, суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 можливе виключно в умовах ізоляції його від суспільства, а тому вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у виді обмеження волі з застосуванням положень ст. 71 КК, яке буде відповідати вимогам статей 50, 65 КК України і буде достатнім для його виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів як обвинуваченим, так і іншими особами, а також буде відповідати принципам індивідуалізації та співмірності покарання.

Разом з цим, відповідно до ст. 69-1 КК, за наявності обставин, що пом`якшують покарання, передбачених пунктами 1 та 2 частини першої статті 66 цього Кодексу, відсутності обставин, що обтяжують покарання, а також при визнанні обвинуваченим своєї вини, строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого відповідною санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

При призначенні покарання із застосуванням статті 69-1 КК України добровільне відшкодування завданого збитку або усунення заподіяної шкоди не враховується (відсутність цієї ознаки не є перешкодою для застосування спеціальних правил призначення покарання) тоді, коли такі збитки або шкоду не заподіяно (висновок, сформульований у постанові Верховного Суду України від 14 квітня 2016 року).

З огляду на вказані положення кримінального закону та оскільки ОСОБА_3 визнав свою провину у повному обсязі та щиро покаявся, а також, оскільки кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 389 КК є кримінальним проступком з формальним складом, тобто не передбачає заподіяння шкоди, як обов`язкового елементу об`єктивної сторони, суд доходить висновку про необхідність призначення покарання з урахуванням положень ст. 69-1 КК.

Підстав для призначення обвинуваченому ОСОБА_3 покарання з застосуванням положень ст. 69 КК або звільнення його від відбування покарання з встановленням іспитового строку, відповідно до ст. 75 КК, судом не встановлено.

Процесуальні витрати у справі відсутні.

Керуючись ст. ст. 7, 370, 373, 374, 381-382 КПК, суд, -

У Х В А Л И В :

Визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік.

На підставі ст. 71, п. 4 ч. 1 ст. 72, ч. 3 ст. 72 КК, за сукупністю вироків, шляхом приєднання до призначеного покарання за цим вироком невідбутого покарання призначеного за вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 27.03.2023, остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік 18 днів та штраф в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень, який виконувати самостійно.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_3 рахувати з дня його прибуття та постановки на облік у виправному центрі.

Вирок суду може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська, а для учасників цього кримінального провадження строк апеляційного оскарження обчислюється з дня отримання копії судового рішення.

Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому ст. 381, 382 КПК, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: ОСОБА_1