Справа №766/5525/23
н/п 1-кп/766/2122/23
УХВАЛА

про відмову у задоволенні клопотання

про повернення обвинувального акту

21.09.2023 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючої судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченої: ОСОБА_4 ,

розглянувши під час підготовчого судового у кримінальному провадженні № 0001405 від 03.08.2023 року за обвинуваченням ОСОБА_5 за ч.5 ст.111-1 КК України клопотання захисника обвинуваченої ОСОБА_4 про повернення обвинувального акту, -

встановив:

На розгляді Херсонського міського суду Херсонської області перебуває кримінальне провадження № 0001405 від 03.08.2023 року за обвинуваченням ОСОБА_5 за ч.5 ст.111-1 КК України.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 11.09.2023 року розгляд зазначеного обвинувального акту було призначено до підготовчого судового засідання на 15 вересня 2023 року.

В підготовчому судовому засіданні захисник обвинуваченої - адвокат ОСОБА_4 заявив клопотання про повернення обвинувального акту, мотивуючи його тим, що обвинувальний акт не містить печатки в графі «затверджено прокурором», його підписано і затверджено прокурором ОСОБА_3 та слідчим, а отже адвокату незрозуміло хто його склав. Крім того зазначив про дублювання в обвинуваченні тексту підозри, що, на думку захисника, вказує на порушення при складанні обвинувального акту. Також як на підставу для повернення обвинувального акту захисник послався на неконкретне обвинувачення, а саме: з тексту обвинувачення незрозуміло від яких саме працівників підприємства ОСОБА_5 отримувала паспорти та записувала їх анкетні та паспортні дані; яким саме працівникам підприємства видавала бюлетені для голосування і які конкретно бюлетені; яких конкретно підприємців вела облік обвинувачена.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання за його необґрунтованістю.

Обвинувачена ОСОБА_5 підтримала заявлене її захисником клопотання, просила його задовольнити.

Пункт 3 ч.3 ст. 314 КПК України передбачає, що у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України.

Стаття 291 КПК України передбачає вимоги до обвинувального акту та додатків до нього, які є невід`ємною частиною, які повинні бути надіслані до суду. Зокрема, у цій статті передбачено, що обвинувальний акт складається слідчим, після чого затверджується прокурором. Обвинувальний акт може бути складений прокурором, зокрема якщо він не погодиться з обвинувальним актом, що був складений слідчим. Обвинувальний акт підписується слідчим, дізнавачем та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав його самостійно.

З огляду на вказану норму Закону, обвинувальний акт має містити 2 підписи прокурора: на титульному аркуші (затвердження) та на останньому після підпису слідчого (підписання). Зазначене положення не лише констатує необхідність саме двох підписів, а в сукупності з приписом ч.1 ст.291 КПК України ще й встановлює послідовність підписання обвинувального акта суб`єктами, задіяними в його складанні: а) підпис слідчого, який склав обвинувальний акт; б) підпис прокурора, яким він затверджує документ; в) підписання прокурором затвердженого ним обвинувального акту. А отже, сумніви захисника щодо можливості затвердження обвинувального акту прокурором ОСОБА_6 та його підписання тим же самим прокурором і слідчим не ґрунтуються на вимогах закону.

Щодо твердження захисника обвинуваченої про неконкретність змісту обвинувального акту слід зазначити наступне.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Верховний Суд України у своїй постанові по справі N 5-328 кс-16 від 24 листопада 2016 року, аналізуючи зазначену норму, вказує, що закон вимагає обов`язкове відображення в обвинувальному акті трьох складників:

1) фактичних обставин кримінального правопорушення;

2) правової кваліфікації (в теорії кримінального процесу використовується назва "формула обвинувачення");

3) формулювання обвинувачення.

При цьому, в доктрині кримінального процесу під формулюванням обвинувачення розуміється короткий виклад тексту диспозиції кримінально-правової норми, порушення якої інкримінується особі, фабула обвинувачення виступає фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) - це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.

У ч. 1 ст. 91 КПК України визначено, що у кримінальному провадженні підлягає доказуванню, зокрема подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), що виходячи з суті цієї статті має відображатися в обвинувальному акті, відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, як виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими.

За змістом п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування законодавства, яке забезпечує право на захист у кримінальному судочинстві" від 24 жовтня 2003 року N 8, суди повинні вимагати від органів досудового слідства, щоб пред`явлене особі обвинувачення було конкретним за змістом. Зокрема, воно повинно містити данні про злочин, у вчиненні якого обвинувачується особа, час, місце та інші обставини його вчинення, наскільки вони відомі слідчому.

Вказаний принцип закріплений у ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, де зазначено, що кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має бути негайно й детально проінформований зрозумілою для нього мовою про характер і причини висунутого проти нього обвинувачення.

Європейський суд з прав людини (у справі "Абрамян проти Росії") більш ґрунтовно тлумачить зазначену норму, вказуючи на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню "обвинувачення" особі, стосовно якої порушено кримінальну справу, та як деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи. Оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомлений про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (у справі "Камінські проти Австрії").

При цьому слід пам`ятати, що положення п. п. "а" п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (рішення у справі "Пелісьє та Сассі проти Франції", п. 52; рішення у справі "І.Н. та інші проти Австрії", п. 34).

Ознайомившись з обвинувальним актом та проаналізувавши його зміст, суд дійшов висновку, що фактичні обставини кримінальних правопорушень викладено послідовно і зрозуміло. В обвинувальному акті розкрито події кримінального правопорушення, як його встановив прокурор, з зазначенням як об`єктивної, так і суб`єктивної сторони кримінального правопорушення, кваліфікуючих ознак.

Суд також звертає увагу, що зробити висновки про обґрунтованість та доведеність відповідних обставин, які прокурор вважає встановленими відповідно до обвинувального акта, можливо виключно за результатами розгляду його по суті, а критерій "конкретність" в обвинувальному акті стосується не абсолютно усіх обставин, які мають відношення до події правопорушень, а лише тих, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні та впливають на кваліфікацію дій особи. Таким чином конкретність та доведеність обвинувачення досліджуються в ході судового розгляду та оцінюються судом в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, і не можуть бути предметом оцінки під час підготовчого судового засідання. Разом із цим, згідно ст. 373 КПК України, зазначені в клопотання обставини щодо некоректності формулювання обвинувачення, у разі їх підтвердження та не реалізації прокурором права, передбаченого ст. 338 КПК України, можуть бути підставою для ухвалення виправдувального вироку.

Доводи захисника щодо дублювання змісту підозри змісту обвинувального акту, суд вважає такими, що не можуть бути підставою для повернення обвинувального акту з огляду на таке.

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 277 КПК повідомлення про підозру має містити серед іншого стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру.

У випадку виникнення підстав для зміни раніше повідомленої підозри слідчий, прокурор зобов`язані виконати дії, передбачені статтями 278, 279 КПК.

Обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення (пункт 5 частини 2 статті 291 КПК).

Згідно зі статтею 293 КПК одночасно з переданням обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру до суду прокурор зобов`язаний під розписку надати їх копію та копію реєстру матеріалів досудового розслідування підозрюваному (крім випадку, передбаченого частиною другою статті 297-1 цього Кодексу), його захиснику, законному представнику, захиснику особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.

Судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Під час судового розгляду прокурор може змінити обвинувачення, висунути додаткове обвинувачення, відмовитися від підтримання державного обвинувачення, розпочати провадження щодо юридичної особи (стаття 337 КПК).

Отже, значення обвинувального акта як процесуального рішення сторони обвинувачення, полягає у тому, що він формалізує правову позицію обвинувачення, ініціює судовий розгляд і тим самим відкриває доступ особи до правосуддя.

Виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення (пункт5 частина 2 статті 291 КПК) по суті є консистенцією усього обвинувального акта.

Відображення фактичних обставин кримінального правопорушення має значення не тільки для аргументації висновків слідчого, прокурора, але і для дослідження обставин вчиненого кримінального правопорушення в суді, а також для реалізації права підозрюваного на захист.

В своїй постанові № 295/12923/19 від 21.04.2021 року Верховний Суд зазначає -незважаючи на те, що чинним КПК не передбачені наслідки неспівпадіння викладу фактичних обставин кримінального правопорушення у повідомленні про підозру і обвинувальному акті, а тим більше в обвинувальних актах, врученому обвинуваченому і направленого до суду, усталена судова практика свідчить про те, що випадки коли обвинувачення, викладене в обвинувальному акті, не збігається з викладом фактичних даних у повідомленні про підозру мають визнаватися істотними порушеннями вимог КПК. Структурні елементи, які входять до підозри та формалізуються у повідомленні про підозру, мають повністю відтворюватися в обвинувальному акті. У випадку виникнення підстав для повідомлення про нову підозру або при зміні первинної підозри, слідчий, прокурор зобов`язані знову вручити особі повідомлення про підозру з виконанням вимог статті 278 КПК.

З урахуванням вищезазначеного суд приходить до висновку про відсутність підстав для повернення обвинувального акту прокурору з підстав, зазначених у клопотанні захисника обвинуваченої, а отже клопотання захисника ОСОБА_4 є таким, що не підлягає задоволенню

Керуючись ст. ст. 91, 291, 293, 314, 371, 372, 376 Кримінального процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання захисника обвинуваченої ОСОБА_4 про повернення обвинувального акту - залишити без задоволення.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

СуддяОСОБА_1