Справа №522/8658/23
Провадження №1-кс/522/2735/23
УХВАЛА

19 травня 2023 року м. Одеса

Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Приморського районного суду м. Одеси клопотання прокурора третього відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за№0000047 від 07.02.2023 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 3 ст. 368 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадження слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 надійшло клопотанняпрокурора третього відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за№0000047 від 07.02.2023 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 3 ст. 368 КК України.

Зазначене клопотання обґрунтовано тим, що Одеською обласною прокуратурою здійснюється процесуальне керівництво кримінальним провадженням № 0000047 від 07.02.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 3 ст. 368 КК України.

04.05.2023 року підслідність у вказаному кримінальному провадженні визначено за слідчим відділом УСБУ в Одеській області.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 призначено начальником відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції ( далі УПП в Одеській області ДПП).

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду

і правоохоронних органів», правоохоронними органами є органи прокуратури, Національної поліції, Служби безпеки, Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, Національне антикорупційне бюро України, органи охорони державного кордону, органи доходів і зборів, органи і установи виконання покарань, слідчі ізолятори, органи державного фінансового контролю, рибоохорони, державної лісової охорони, інші органи, які здійснюють правозастосовні або правоохоронні функції.

На підставі ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» ОСОБА_4 є працівником правоохоронного органу.

Службова особа поліції, яка порушила вимоги закону або неналежно виконує свої обов`язки, несе відповідальність у встановленому порядку.

Згідно ст. 1 Закону України «Про Національну поліцію», Національна поліція України це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Згідно з ст. 3 зазначеного Закону, у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до положень ст. 2 вищевказаного Закону, одними з основних завдань працівників поліції є охорона прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави, протидія злочинності.

Відповідно до п. 1 ст. 8 Закону, поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

У відповідності з п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський зобов`язаний, поміж іншого, неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського, професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва, поважати і не порушувати прав і свобод людини.

Статтею 19 Закону визначено, що у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову, матеріальну та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

В ході здійснення своєї діяльності УПП в Одеській області ДПП видає дозволи на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні при перевезенні великогабаритних вантажів та при необхідності супроводжує такі вантажі.

У відповідності до п. 4 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 30 від 18 січня 2001 року, (далі Правил) рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - дозвіл), виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів. Дозвіл оформлюється уповноваженим підрозділом Національної поліції на підставі погоджувальних документів з власниками вулично-дорожньої мережі, залізничних переїздів, мостового господарства, служб міського електротранспорту, електромереж, електрифікації, електрозв`язку, в яких визначаються умови і режим проїзду зазначених транспортних засобів.

Відповідно п. 6 вказаних Правил дозвіл видається уповноваженими підрозділами Національної поліції в областях, якщо маршрут пролягає в межах області.

Відповідно до п. 26 вказаних Правил необхідність супроводу великогабаритного та великовагового транспортного засобу спеціального призначення патрульним автомобілем Національної поліції чи автомобілем прикриття визначається уповноваженим підрозділом Національної поліції під час видачі дозволу з урахуванням необхідності забезпечення безпечних умов дорожнього руху.

Відповідно до п. 28 вказаних Правил супровід патрульним автомобілем Національної поліції обов`язковий у разі, коли ширина великогабаритного транспортного засобу спеціального призначення перевищує 3,75 чи довжина 30 метрів або він під час руху хоча б частково займатиме смугу зустрічного руху

Відповідно до п. 34 вказаних Правил рішення про видачу або відмову у видачі дозволу приймається уповноваженим підрозділом Національної поліції у триденний строк.

Відповідно до п. 2 Інструкції з питань супроводження транспортних засобів спеціалізованими автомобілями Національної поліції і забезпечення безпеки дорожнього руху під час його здійснення, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 29.11.2016 № 1259 (далі Інструкція), за необхідності супроводження транспортних засобів і забезпечення безпеки дорожнього руху під час перевезення небезпечних, негабаритних та великовагових вантажів у межах однієї області автомобільний перевізник за 5 днів до запланованої дати супроводження звертається з відповідним листом на ім`я керівника територіального органу Національної поліції.

Відповідно до п. 6 вказаної Інструкції, отримавши завдання щодо здійснення супроводження, керівник відповідного підрозділу Національної поліції вивчає маршрут, за яким здійснюватиметься супроводження, особливості організації дорожнього руху на ньому, дислокацію постів і маршрутів патрулювання, систему зв`язку і взаємодії з ними екіпажів патрульних транспортних засобів, які здійснюють супроводження; призначає старшого та склад екіпажу (екіпажів) супроводження, проводить інструктаж. Екіпаж патрульного транспортного засобу супроводження складається з двох поліцейських; організовує огляд транспортних засобів, виділених для супроводження, наявних засобів радіозв`язку, спеціальних світлових і звукових сигналів.

Проте, незважаючи на обізнаність з вимогами наведених нормативно-правових актів ОСОБА_4 , всупереч обов`язку їх неухильного дотримання, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення став на шлях злочинної діяльності та умисно вчинив корисливий корупційний злочин, а саме одержав неправомірну вигоду від ОСОБА_5 , за вчинення в інтересах ОСОБА_6 використанням свого службового становища, за наступних обставин.

Досудовим розслідуванням встановлено, що на початку 2023 року, але до 07.02.2023, ОСОБА_6 звернувся до свого знайомого працівника УПП в Одеській області ДПП ОСОБА_5 , з метою уточнення умов перевезення великогабаритного вантажу. Останній знаючи, що посаду керівника відповідного профільного підрозділу з цього питання, а саме начальника відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції займає ОСОБА_4 , звернувся до нього. ОСОБА_4 повідомив ОСОБА_5 .? що отримання вказаного дозволу на перевезення великогабаритного вантажу та його супроводження можливе за умови передачі ОСОБА_4 в залежності від обставин суми неправомірної вигоди у сумі від двох до трьох тисяч доларів США. При цьому зазначив, що у зв`язку з тим, на момент їх розмови відбувались резонансні затримання посадовців за підозрою вчинення корупційних правопорушень, необхідно щоб ОСОБА_6 не поспішав з подачею документів та перечекав певний час.

В подальшому ОСОБА_7 , у зв`язку з необхідністю перевезення великогабаритного вантажу подав відповідні документи, але 17.03.2023 отримав відмову.

В телефонній розмові ОСОБА_4 пояснюючи причину відмову зазначив ОСОБА_5 , що потрібно було повідомити його про надходження документів та на майбутнє вказав про необхідність цього.

Після подачі ОСОБА_6 повторно документів 17.03.2023 на отримання дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні при супроводженні автомобілем поліції, 21.03.2023 йому надано відповідний дозвіл №2023-13855101-1 НГ та виділено відповідний супровід у кількості однієї машини з екіпажом з двох осіб для супроводження вантажу 29.03.2023.

28.03.2023 приблизно о 00.00 годині, перебуваючи на території УПП в Одеській області ДПП, за адресою: місто Одеса, вул. Академіка Корольова, 5, ОСОБА_4 отримав у ОСОБА_5 500 доларів США, за безперешкодне отримання дозволу ОСОБА_6 № НОМЕР_1 та виділення відповідного супроводу у кількості однієї машини з екіпажом з двох осіб для супроводження вантажу 29.03.2023. При отриманні неправомірної вигоди ОСОБА_4 отримавши 500 доларів США особисто у руки, зазначив про необхідність поділу вказаної суми на три частини і повернув ОСОБА_5 частину суми у розмірі 200 доларів США.

05.04.2023 у зв`язку з тим, що не відпала необхідність транспортування великогабаритного вантажу, транспортування якого було заплановано на 29.03.2023, та виникнення необхідності транспортування додаткового великогабаритного вантажу, та їх супроводу звернувся з відповідними пакетами документів та 11.04.2023 отримав щодо вантажу, що не було транспортовано 29.03.2023 дозвіл № 2023-13855101-2 НГ на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні при супроводженні автомобілем поліції та для транспортування нового вантажу дозвіл № 2023-13855101-3 НГ на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні при супроводженні автомобілем поліції.

12.04.2023 ОСОБА_4 в ході розмови з ОСОБА_5 визначив, що необхідно передати йому неправомірну вигоду лише щодо транспортування нового вантажу та видачу на це дозволу № 2023-13855101-3 НГ на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні і супроводження його автомобілем поліції у такому ж розмірі як і за вантаж, що планувалось транспортувати 29.03.2023 у сумі 500 доларів США.

14.04.2023 перебуваючи в особистому службовому кабінеті УПП в Одеській області ДПП за адресою: місто Одеса, вул. Академіка Корольова, 5, ОСОБА_4 в ході розмови з ОСОБА_5 отримав від останнього неправомірну вигоду у сумі 500 доларів США, за безперешкодне отримання дозволу ОСОБА_6 № 2023-13855101-3 НГ, на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні і супроводження його автомобілем поліції. Після отримання вказаної неправомірної вигоди ОСОБА_4 поцікавився чи задоволений ОСОБА_6 та повернув ОСОБА_5 частину суми неправомірної вигоди у розмірі 200 доларів США.

Загальна сума отриманої ОСОБА_4 неправомірної вигоди складає 600 доларів США, що еквівалентно 21941,16 (двадцять одна тисяча дев`ятсот сорок одна ціла та шістнадцять сотих) грн.

03.05.2023 повідомлено про підозру ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, за ознаками: одержання службовою особою неправомірної вигоди для себе за вчинення, такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища, поєднане з вимаганням неправомірної вигоди.

Вина підозрюваного ОСОБА_4 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні підтверджується зібраними у ході досудового розслідування доказами, зокрема: матеріалами оперативного підрозділу УСБУ в Одеській області від 02.02.2023, заявами про вчинення злочину ОСОБА_5 та ОСОБА_6 від 09.02.2023, матеріалами оперативного підрозділу УСБУ в Одеській області від 09.02.2023, протоколом допиту свідка ОСОБА_5 від 11.02.2023, протоколом допиту свідка ОСОБА_6 від 13.02.2023, протоколом додаткового допиту свідка ОСОБА_6 від 20.02.2023, протоколами додаткового допиту свідка ОСОБА_5 від 02.03.2023, 17.03.2023, 29.03.2023, 14.04.2023 , протоколом огляду місця події від 14.04.2023, протоколом освідування особи від 14.04.2023, , протоколом допиту в якості свідка ОСОБА_4 від 14.04.2023, матеріалами оперативного підрозділу УСБУ в Одеській області від 26.04.2023, протоколом огляду речей і документів від 05.01.2023, та іншими зібраними у кримінальному провадженні доказами у своїй сукупності.

Під час досудового розслідування були встановлені обставини, які прямо вказують на вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення за якими останньому оголошено обґрунтовану підозру.

Санкція частини 3 статті 368 КК України передбачає у випадку вчинення особою кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України одержання службовою особою неправомірної вигоди для себе за вчинення, такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища, поєднане з вимаганням неправомірної вигоди, як вид покарання конфіскацію майна.

Так, за час проведення досудового розслідування та судового розгляду справи ОСОБА_4 може вжити заходів з метою уникнення покарання у вигляді конфіскації, щодо перереєстрації належного йому на праві приватної власності майна, а саме: 1. Об`єкт житлової нерухомості квартира площею 38,8 кв. метрів за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_4 , ІПН НОМЕР_2 на праві власності (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна № 1); 2. 1/5 частка квартири площею 69,9 кв. метрів за адресою: АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_4 на праві приватної власності (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна № 23079193).

На підставі викладеного, з метою забезпечення можливої конфіскації майна за вироком суду, прокурор просить накласти арешт на вказане майно.

Прокурор надав до суду заяву, у якій клопотання підтримав та просив судове засідання провести за його відсутності.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 172 КК України, прокурор просить розглядати клопотання про арешт майна без виклику особи, яка є його власником, з метою забезпечення арешту майна.

Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 172 КПК України, слідчий суддя вважає за можливе розглянути клопотання без участі власника майна та прокурора.

Враховуючи неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснювалося, що відповідає положенням ч. 4 ст. 107 КПК України.

Вивчивши матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, приходжу до висновку, що клопотання слідчого підлягає задоволенню з наступних підстав.

Слідчим суддею встановлено, що Одеською обласною прокуратурою здійснюється процесуальне керівництво кримінальним провадженням № 0000047 від 07.02.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 3 ст. 368 КК України.

04.05.2023 року підслідність у вказаному кримінальному провадженні визначено за слідчим відділом УСБУ в Одеській області.

03.05.2023 повідомлено про підозру ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, за ознаками: одержання службовою особою неправомірної вигоди для себе за вчинення, такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища, поєднане з вимаганням неправомірної вигоди.

Згідно відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна підозрюваний ОСОБА_4 є власником наступного майна:

-квартири площею 38,8 кв .метрів за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_4 , ІПН НОМЕР_2 на праві власності (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна № 1);

-1/5 частки квартири площею 69,9 кв. метрів за адресою: АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_4 на праві приватної власності (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна №23079193).

Частиною 1 статті 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.

Згідно ч. 5 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Відповідно ч. 2 ст. 172 КПК України клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Згідно з ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» слідчий суддя застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

Положення зазначеної вище норми КПК України узгоджуються з ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

В свою чергу, слідчий суддя зазначає, що нормою п. 39 рішення ЄСПЛ від 10.02.2010 р. у справі «Серявін та інші проти України» будь-яке втручання органу влади у захищене право не суперечитиме загальній нормі, викладеній у першому реченні ч. 1 ст. 1 Протоколу, лише якщо забезпечено «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи.

Санкція частини 3 статті 368 КК України передбачає у випадку вчинення особою кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України одержання службовою особою неправомірної вигоди для себе за вчинення, такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища, поєднане з вимаганням неправомірної вигоди, як вид покарання конфіскацію майна.

Метою накладення арешту на майно, згідно п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України, є забезпечення можливої конфіскації майна як виду покарання.

Враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, за фактом вчинення якого здійснюється досудове розслідування вищевказаного кримінального провадження, слідчий суддя з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення та відчуження майна, яке відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, а також забезпечення можливої конфіскації майна за вироком суду, приходить до висновку про наявність достатніх підстав для задоволення вищевказаного клопотання та накладення арешту на вищезазначене майно підозрюваної ОСОБА_8 .

Керуючись ст. ст. 170, 173, 309, 372, 376 КПК України,

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора третього відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за№0000047 від 07.02.2023 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 3 ст. 368 КК України, задовольнити.

Накласти арешт із забороною відчуження та розпорядження на житлові приміщення, які належить на праві власності підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на:

-квартиру площею 38,8 кв .метрів за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_4 , ІПН НОМЕР_2 на праві власності (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна № 1);

-1/5 частку квартири площею 69,9 кв. метрів за адресою: АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_4 на праві приватної власності (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна №23079193).

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвалу може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду на протязі 5 (п`яти) днів.

Слідчий суддя ОСОБА_1