У Х В А Л А

14 вересня 2023 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника адвоката ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області клопотання прокурора Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_8 про продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою, заявлене в рамках розгляду обвинувального акту у кримінальному провадженні №0001052 від 27.05.2023 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст.357, ч.3 ст.357, ч.4 ст.185 КК України та ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.357, ч.4 ст.185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області перебуває вказане кримінальне провадження.

14 вересня 2023 року в судовому засіданні прокурором заявлено клопотання відповідно до ч. 1,3 ст. 331 КПК України про продовження тримання під вартою ОСОБА_4 . На думку прокурора, наразі продовжують існувати ризики, передбачені пунктами 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України: переховуватися від суду; незаконно впливати на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Позиції сторони захисту та сторони обвинувачення з приводу заявленого клопотання.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав подане клопотання про продовження раніше обраного обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечував щодо задоволення клопотання прокурора, посилаючись на те, що клопотання являється формальним, наведені прокурором ризики не є обґрунтованими, тому просив суд обрати його підзахисному запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні підтримав думку свого захисника та просив обрати йому запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник адвокат ОСОБА_7 вирішення клопотання залишили на розсуд суду.

Заслухавши клопотання прокурора, клопотання сторони захисту, думку обвинувачених та їх захисників, суд дійшов наступних висновків.

Як встановлено у судовому засіданні, ОСОБА_4 інкримінується вчинення злочинів, передбачених ч.1 ст.357 КК України та ч.3 ст.357 КК України, які відноситься до категорій кримінальних проступків відповідно до ст. 12 КК України, та за ч.4 ст.185 КК України, даний злочин відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів.

Як вбачається з наданих суду матеріалів, щодо ОСОБА_4 на стадії досудового розслідування було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з можливістю внесення застави. Підставою обрання запобіжного заходу в виді тримання під вартою було обґрунтованість підозри, вагомість доказів, а також наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, відомості щодо особистості ОСОБА_4 .

Відповідно до частин 1-3 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Відповідно до ч. 1 ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, наявність судимостей у обвинуваченого тощо.

Аналізуючи положення ст. 194 КПК України разом із загальними положеннями КПК України щодо судового провадження в суді першої інстанції, можна дійти висновку, що суд не надає оцінку наявності обґрунтованої підозри під час вирішення питання продовження дії заходів забезпечення кримінального провадження. Бо такі дії передбачають оцінку доказів, яка може бути надана судом лише в нарадчій кімнаті на стадії ухвалення вироку. Зазначене свідчить про те, що на стадії судового розгляду суд не може робити висновок щодо обґрунтованості підозри чи то обвинувачення безпосередньо шляхом надання оцінки доказів у справі, а повинен виходити з поняття наявності відомостей, які здатні переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа могла вчинити це правопорушення. Цими відомостями, на думку суду, є висунуте в передбаченому законом порядку обвинувачення, яке є предметом дослідження суду наразі.

Також, на думку суду, відомості, викладені в Реєстрі матеріалів досудового розслідування, а також посилання прокурора в клопотанні на матеріали можуть свідчити про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим інкримінованого кримінального правопорушення. Вагомість таких доказів наразі не викликає сумнівів.

Отже, суд на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначає, що причетність обвинуваченого до вчинення інкримінованого кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування запобіжного заходу з огляду потреб судового провадження.

Враховуючи, що кримінальні правопорушення, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_4 , за ступенем тяжкості відноситься до кримінальних проступків (ч.1 ст.357 КК України та ч.3 ст.357 КК України) та тяжких злочинів (ч. 4 ст. 185 КК України), зважаючи на вид та розмір покарання, яке загрожує ОСОБА_4 у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, беручи до уваги, що ОСОБА_4 , будучи раніше засудженим, знов обвинувачується у вчиненні умисного корисливого злочину, який ймовірно вчинено в складі групи осіб, в умовах воєнного стану, тобто особа використала найбільш несприятливий для суспільства час, тяжкі обставини та умови, в яких опинилися громадяни України, що свідчить про підвищений рівень суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, останній може переховуватися від суду, що свідчить про існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а відповідно до рішення Європейського суду з прав людини (надалі - ЄСПЛ) у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26.07.2001 «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування».

Суд, беручи до уваги обставини вчиненого правопорушення, вважає, що ОСОБА_4 , перебуваючи на волі, може впливати на потерпілого ОСОБА_9 та свідка у даному кримінальному провадженні ОСОБА_10 , іншого обвинуваченого ОСОБА_6 з метою дачі, зміни ними показань на його користь, а це створює загрозу тиску та підбурювання вказаних осіб до дачі неправдивих показань, або відмови від надання таких.

Крім того, при встановленні наявності ризику впливу на потерпілого та свідка слід враховувати, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав від потерпілих та свідків під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК України). За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом. Вказане в сукупності свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

В частині продовження існування ризику вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому обвинувачується (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України), суд бере до уваги обставини вчинення кримінального правопорушення, їх специфіку, корисливий характер, те що обвинувачений ОСОБА_4 офіційно не працевлаштований, раніше засуджений вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23.05.2023 року та вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13.07.2022 року, у зв`язку з чим існує ризик вчинення іншого кримінального правопорушення, в якому обвинувачується.

Отже, на думку суду, враховуючи наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, наразі існують підстави для продовження застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу. Також суд наголошує, що наразі саме обраний запобіжний захід - тримання під вартою, відповідає особистості обвинуваченого та встановленим обставинам - наявності ризиків, які є запобіжником саме належної процесуальної поведінки та співіснування з суспільством. Приймаючи таке рішення, суд відповідно до вимог ст. 178 КПК України також перевірив характеризуючи відомості щодо особистості обвинуваченого.

Даючи оцінку доводам сторони захисту, зокрема щодо відсутності ризиків, суд звертає увагу сторони захисту, що ризиками є будь-які фактичні дані. При цьому, такі фактичні дані не можуть бути обмеженими тими, які визначені в ст. 84 КПК України. Оскільки такі дані, на думку суду, повинні свідчити лише про можливості існування певних підозр, тобто вірогідності настання наслідків, запобіжником яких є запобіжний захід. А отже, судом наведено існування саме тих достатніх підстав відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 194 КПК України, які, на його думку, є доказами в розумінні положень ч. 1 ст. 177 КПК України.

Даних щодо неможливості застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за станом здоров`я суду не надано.

Відомості, які враховуються судом при визначенні обвинуваченому ОСОБА_4 розміру застави.

В частині визначення розміру застави суд зазначає, що враховуючи обставини кримінального правопорушення, тяжкість злочину, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_4 , дані про особу обвинуваченого в їх сукупності, майновий стан останнього, беручи до уваги встановлені в судовому засіданні ризики, передбачені п.п.1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, суд приходить до переконання, що розмір застави 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб здатний стримувати можливу протиправну поведінку обвинуваченого під загрозою звернення застави в дохід держави та забезпечити виконання покладених на обвинуваченого процесуальних обов`язків у випадку її внесення.

Керуючись статтями 7, 27, 177-178, 182-183, 193-194, 199, 201, 331, 350, 369-372, 376, 395 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора - задовольнити.

Продовжити щодо ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст.357, ч.3 ст.357, ч.4 ст.185 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, а саме до: 12.11.2023 року включно.

Визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_4 , обов`язків, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, в розмірі тридцяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 80 520,00 грн.

У разі внесення застави у вказаному розмірі покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 , наступні обов`язки:

- прибувати до суду за кожним викликом, вимогою та визначеною періодичністю;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований та проживає (м. Ужгород), без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

- утримуватися від спілкування з потерпілим та свідком у кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду закордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну).

Роз`яснити ОСОБА_4 , що у разі невиконання вищевказаних обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення.

Строк дії покладених на обвинуваченого ОСОБА_4 обов`язків визначити до 12.11.2023 року.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_11