Дата документу 12.06.2023 Справа № 336/4476/23
запорізький апеляційний суд
Провадження №11-сс/807/378/23Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний №336/4476/23Суддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2023 року м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9

підозрюваного ОСОБА_10 (в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу з доповненнями захисника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 17 травня 2023 року про застосування запобіжного заходу щодо

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Запоріжжя, громадянина України, зареєстрований у АДРЕСА_1 , проживає у АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

ВСТАНОВИЛА

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 17 травня 2023 року за клопотанням слідчого до підозрюваного ОСОБА_10 до 14 липня 2023 року застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою.

В апеляційній скарзі і доповненнях до неї захисник ОСОБА_7 , не погоджуючись з оскаржуваною ухвалою, посилається на її незаконність та необґрунтованість. Зазначає про відсутність доказів, що більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти передбаченим ч.1 ст.177 КПК ризикам. Тому просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_10 запобіжний захід у виді домашнього арешту або застави.

Під час апеляційного розгляду захисники та підозрюваний підтримали апеляційну скаргу з доповненнями, доповнили свої вимоги обрати щодо ОСОБА_10 запобіжний захід у виді передачі на поруку. Прокурор заперечив проти скарги захисника.

Заслухавши учасників провадження, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги з доповненнями, заслухавши пояснення осіб, які зголосилися взяти ОСОБА_10 на поруки, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Встановлено, що старший слідчий СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_11 , посилаючись на наявність передбачених п.п.1, 2, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК ризиків, звернувся до слідчого судді з погодженим прокурором клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_10 , якому 16 травня 2023 року повідомлено про підозру у вчиненні передбаченого ч.4 ст.296 КК злочину.

Слідчий суддя задовольнила клопотання слідчого, посилаючись на те, що менш суворий запобіжний захід не зможе запобігти наявним у провадженні ризикам та забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Колегія суддів погоджується із прийнятим слідчим суддею рішенням з таких підстав.

Згідно із вимогами ст.ст.177, 178 КПК метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків; а підставою наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною 1 цієї статті.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує, вік та стан здоров`я підозрюваного, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним умов застосування запобіжних заходів, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, а також розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа.

На переконання колегії суддів слідчий суддя дотрималася цих вимог закону. Так, із наданих суду матеріалів кримінального провадження вбачається, що наведені у клопотанні слідчого підстави для застосування щодо ОСОБА_10 запобіжного заходу у виді тримання під вартою перевірялись слідчим суддею при розгляді клопотання.

У даному випадку слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

При апеляційному розгляді встановлено, що підозра у вчиненні інкримінованого ОСОБА_10 дій є обґрунтованою у тій мірі, як це достатньо для даної стадії кримінального провадження та підтверджується доказами, зібраними під час досудового розслідування, зокрема показами свідків і протоколами впізнання ОСОБА_10 , як особу, яка вчиняла разом з іншими близька десятьма невстановленими особами протиправні дії в громадському місці із застосуванням вогнепальної зброї щодо військовослужбовців Національної гвардії України.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності передбачених ст.177 КПК ризиків в межах своїх повноважень слідчий суддя встановила, що доводи слідчого є обґрунтованими. Заявлені у клопотанні ризики можливого переховування від органу досудового розслідування та суду, знищення або спотворення речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконного впливу на свідків та потерпілого, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинення іншого злочину на даний час існують.

З існуванням цих ризиків погоджується і колегія суддів.

Згідно з матеріалами провадження, ОСОБА_10 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, санкцією якої передбачено покарання від трьох до семи років позбавлення волі.

Вказані обставини свідчать про те, що підозрюваний, будучи обізнаним про ступінь тяжкості інкримінованого йому злочину та покарання, яке загрожує йому в разі визнання його винуватим, може здійснити спроби переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за інкримінований йому особливо тяжкий злочин.

При цьому, колегія суддів вважає, що приймаючи до уваги суворість покарання, яке передбачено за вчинення злочину, передбаченого ч.4 ст.296 КК, може визнати, що негативні наслідки від спроби переховуватись від органів досудового розслідування або суду, створять для нього меншу шкоду, ніж ймовірність бути притягнутим до кримінальної відповідальності з призначенням відповідного покарання.

Окрім вказаного, на цей час у вказаному кримінальному провадженні досудове розслідування триває, не встановлено повного чималого кола осіб, які причетні до вчинення вказаного кримінального правопорушення, у зв`язку із чим, знаходячись на волі, ОСОБА_10 може перешкодити провадженню шляхом надання вказівок можливим пособникам з метою приховання предметів та документів, що мають значення для досудового розслідування.

Також колегія суддів вважає, що у кримінальному провадженні дійсно існує ризик того, що перебуваючи на волі, підозрюваний ОСОБА_10 матиме змогу незаконно впливати на потерпілих та свідків, оскільки останній обізнаний про анкетні дані та місце перебування потерпілих, свідків, які своїми показаннями підтверджують його причетність до скоєння кримінального правопорушення.

Перевірка доведеності пред`явленого обвинувачення здійснюється судом під час його розгляду по суті. За змістом ст.ст.23, 95 КПК показання потерпілих та свідків у кримінальному провадженні суд отримує усно безпосередньо в судовому засіданні і саме такими показаннями може обґрунтовувати свої висновки.

Оскільки досудове розслідування наразі ще триває, то залишається існувати ризик незаконного впливу ОСОБА_10 на свідків та потерпілих, які, на переконання колегії суддів, з урахуванням конкретних обставини вчинення інкримінованого кримінального правопорушення є суттєвим.

Ризик, передбачений п.2 ч.1 ст.177 КПК обґрунтовуються тим, що на теперішній час не встановлені усі обставини вчиненого кримінального правопорушення, не виявлені та не вилучені усі документи та речі, що мають та можуть мати доказове значення у кримінальному провадженні, зокрема зброя, і це свідчить про те, що підозрюваний, перебуваючи на свободі, може знищити, сховати або спотворити речі, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Крім цього, ОСОБА_10 , не навчається, офіційно не працевлаштований, постійного джерела доходів не має, не одружений, дітей та інших осіб на своєму утриманні не має, а відтак у нього відсутні міцні соціальні зв`язки, що в сукупності свідчить про наявність високого ризику можливості переховування від органу досудового розслідування.

Ці обставини, на переконання колегії суддів, у сукупності із обґрунтованістю підозри і складають ризики, передбачені ст.177 КПК, що свідчить про неможливість застосування щодо ОСОБА_10 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Твердження сторони захисту про неповноту з`ясування обставин справи слідчим суддею та про невідповідність висновків слідчого судді фактичним обставинам справи, є безпідставними, суперечать матеріалам справи і змісту оскаржуваної ухвали.

Посилання сторони захисту на відсутність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК, перевірялися слідчим суддею та спростовані в оскаржуваній ухвалі, яка є належним чином вмотивованою.

Зазначені в апеляційній скарзі доводи про те, що слідчим суддею не в повній мірі обґрунтована неможливість застосування інших запобіжних заходів, є безпідставними.

В ухвалі зазначені обставини, з урахуванням яких слідчий суддя дійшов висновку про неможливість застосування до підозрюваного ОСОБА_10 більш м`якого запобіжного заходу.

Посилання захисника на дані, що характеризують особу підозрюваного, не спростовують висновки слідчого судді та не можуть бути підставою для скасування законного та обґрунтованого рішення.

При апеляційному розгляді стороною захисту надано письмові заяви ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 про бажання взяти підозрюваного ОСОБА_10 на особисту поруки. Під час апеляційного розгляду цих осіб було опитано судом.

Вказані підтримали свої заяви та зазначили, що їх вплив на підозрюваного обумовлений їх дружніми стосунками.

Розглянувши зазначені заяви, колегія суддів дійшла таких висновків.

Відповідно до положень ст. 180 КПК, особиста порука полягає у наданні особами, яких слідчий суддя, вважає такими, що заслуговують на довіру, письмового зобов`язання про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків відповідно до статті 194 цього Кодексу і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу.

Колегія суддів вважає, що заяви ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 не містять вагомих аргументів, які б переконали суд в тому, що останні мають такий вплив на підозрюваного, який забезпечить належне виконання останнім своїх процесуальних обов`язків. Ці особи в переважній більшості знають підозрюваного нетривалий час як особу, яка надавала їм волонтерську допомогу під час їх служби в лавах ЗСУ. Про обставини вчинення злочину і про саму особу підозрюваного їм нічого не відомо.

На переконання колегії суддів, такий запобіжний захід, як особиста порука, з підстав, наведених вище, не буде достатнім для запобігання існуючим ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Дані про те, що підозрюваний за станом здоров`я не може утримуватися в умовах СІЗО, в матеріалах провадження відсутні, та при апеляційному розгляді суду апеляційної інстанції таких відомостей не надано.

Таким чином, слідчим суддею зазначеним обставинам при розгляді клопотання слідчого було надано належну оцінку та вона дійшла правильного висновку про наявність підстав для застосування щодо підозрюваного ОСОБА_10 запобіжного заходу у виді тримання під вартою без права внесення застави, оскільки інші запобіжні заходи можуть бути недостатніми для запобігання ризикам, вказаним у клопотанні.

Зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких захисник підозрюваного просить скасувати ухвалу слідчого судді, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення та спростовуються вищевикладеним.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування ухвали слідчого судді, при апеляційному розгляді не встановлено.

Керуючись ст.ст.407, 422 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА

Апеляційну скаргу з доповненнями захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 17 травня 2023 року про застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_10 залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4