Справа № 279/4205/23 Провадження №1-кс/279/1035/23
У Х В А Л А
іменем України
Сума завданого матеріального збитку встановлюється.
На підставі протоколу тимчасового вилучення майна 01.07.2023 в період часу з 10:40 по 11:00 години за адресою: Житомирська область, м. Коростень, вул. Грушевського, 10, було вилучено мобільний телефон марки Айфон 13 про, який належить ТОВ «Нова Пошта», в особі ОСОБА_7 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1
01.07.2023 слідчим у зазначеному провадженні було прийняте рішення про визнання вилученого мобільного телефону марки Айфон 13 про речовим доказом.
Клопотав про накладення арешту на вищевказаного майна.
Речі, вилучені відповідно до протоколу вилучення майна 01.07.2023 року, визнані речовими доказами.
Відповідно до ст.171,ч.5 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.
Порушення строків подання клопотання до суду не встановлено.
Відповідно до вимог ст.167 КПК України, вищеназване вилучене майно має статус тимчасово вилученого.
У відповідності до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
У відповідності до ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення : 1) збереження речових доказів.
У відповідності до ч.3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Згідно ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально-протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально-протиправним шляхом.
Судом встановлено, що є всі підстави вважати, що вилучена річ може бути предметом злочинного посягання, тому може бути використана як доказ факту і обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Повернення вилученого майна може призвести до його зникнення чи знищення.
Суд враховує розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для власника.
Відповідно до ст.173 КПК України суд прийшов до висновку, що слідчим доведено необхідність арешту зазначеного вище майна, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
Враховуючи, що заявлене клопотання містить достатньо даних про майно, та належну обґрунтованість підстав для арешту майна, воно підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст.167, 170-173 КПК України,
П О С Т А Н О В И В :
Клопотання задовольнити.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом 5 днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1 .

Копія згідно з оригіналом