Справа № 487/3520/23
Провадження № 1-кс/487/1838/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.06.2023 року місто Миколаїв

Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваної ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ Миколаївського районного управління поліції ГУ НП в Миколаївській області ОСОБА_6 у кримінальному провадженні, внесеному 17.06.2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001038 про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно ОСОБА_5 , підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий СВ Миколаївського районного управління поліції ГУ НП в Миколаївській області ОСОБА_6 звернулася до Заводського районного суду міста Миколаєва з клопотанням, погодженим з прокурором, у кримінальному провадженні, внесеному 17.06.2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001038 про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно ОСОБА_5 , підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України.

В обґрунтування клопотання зазначено, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України. Викладені обставини щодо суті повідомленої ОСОБА_5 підозри у вчиненні кримінального правопорушення в повній мірі обґрунтовуються отриманими стороною обвинувачення в порядку, визначеному КПК України, доказами. Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування вказаного кримінального провадження встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, ч. 1 ст. 177 КПК України, і в обґрунтування застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_5 є необхідність запобігання можливостей переховуватися від органів досудового розслідування та в подальшому від суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків у кримінальному провадженні. Так, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, яке відповідно до ч. 4 ст. 12 КК України за ступенем тяжкості відноситься до категорії нетяжкого злочину та передбачає покарання до трьох років позбавлення волі. Враховуючи наведене, існує ризик, що ОСОБА_5 усвідомлюючи можливість призначення покарання, може переховуватись від органів досудового розслідування та від суду. Таким чином, є достатні підстави вважати, що наявні ризики, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України. В обґрунтування п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, підозрюваній ОСОБА_5 відомі анкетні дані потерпілої та свідків у вказаному кримінальному провадженні та адреси її мешкання, що дає можливість підозрюваній зустрітись із ними поза межами кримінального процесуального судочинства та психологічним чином, умовлянням або погрозами змушувати їх змінити свої покази. Вищевказані обставини дають стороні обвинувачення достатньо підстав вважати, що обрання іншого, менш суворого запобіжного заходу, ніж домашній арешт, не забезпечить належної поведінки ОСОБА_5 щодо виконання нею своїх процесуальних обов`язків та не дасть можливості запобігти вищезазначеним ризикам. Застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді особистої поруки не є можливим у зв`язку з відсутністю у підозрюваної міцних соціальних зв`язків з особами, що заслуговують довіру та можуть поручитись за виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування та суду. Застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання ніяким чином не перешкоджає підозрюваній переховуватись від органів досудового розслідування та суду та впливати на свідків та потерпілу в вказаному кримінальному провадженні. Враховуючи вище наведене та особу підозрюваної, більш м`яка міра запобіжного заходу, ніж домашній арешт, не зможе забезпечити належної поведінки підозрюваної та виконання нею процесуальних рішень по справі.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримала, просила його задовольнити.

Підозрювана та захисник у судовому засіданні просили застосувати запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту.

Заслухавши сторони, дослідивши матеріали, якими обґрунтовується клопотання, слідчий суддя приходить до наступного.

Метою застосування будь-якого запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (ч.1 ст. 177 КПК України).

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених КПК України.

За змістом ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчим суддею встановлено, що СВ МРУП ГУНП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному 17.06.2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001038 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України.

В ході проведення досудового розслідування встановлено, що 17 червня 2023 року о 19.00 год., ОСОБА_7 , інспектор управління патрульної поліції в Миколаївської області у складі екіпажу «Корвет-402» разом із старшим лейтенантом поліції ОСОБА_8 , перебувачи в форменому одязі, з нагрудними знаками, з підтриманням єдиного однострою після проведення інструктажу керівництвом Управління патрульної поліції в Миколаївській області заступила на чергування. Таким чином, ОСОБА_7 разом з екіпажем перебували під час виконання службових обов`язків та у відповідності до ст. 2 Закону України «Про Національну поліцію» (Відомості Верховної Ради (ВВР), 2015, № 40-41, ст. 379) виконували покладені на поліцію завдання щодо забезпечення громадської безпеки та порядку на території Заводського району м. Миколаєва.

Під час виконання службових обов`язків, 17 червня 2023 року, близько 19 год. 58 хв., на службовий планшет надійшло повідомлення про те, що невідома особа, перебуваючи за адресою: м. Миколаїв, вул. Заводська, 11 спричинила тілесні ушкодження.

У подальшому, виконуючи свої службові обов`язки та відреагувавши на отримане повідомлення, з метою виконання вимог п.3 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» щодо вжиття всіх можливих заходів для надання допомоги особі, яка опинилась в ситуації, небезпечній для його життя та здоров`я, екіпаж «Корвет-407», в складі якого перебувала ОСОБА_7 , прибув на місце вчинення правопорушення, де виконуючи вимоги ч. 3 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію» назвала своє прізвище, посаду, спеціальне звання та розпочала словесну бесіду із ОСОБА_5 щодо припинення своїх протиправних дій.

Натомість ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, не бажаючи виконувати законні вимоги працівника поліції та продовжуючи свої протиправні дії, діючи умисно, вирішила вчинити опір працівнику правоохоронного органу та нанести йому тілесні ушкодження з метою перешкоджання нормальній діяльності правоохоронних органів, підриву їх авторитету та уникнення відповідальності за вчинення протиправних дій.

З цією метою, реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 почала поводити себе зухвало та в грубій формі висловлювалася образливими словами в сторону інспектора УПП в Миколаївській області ОСОБА_7 .

У подальшому ОСОБА_5 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на опір працівникові правоохоронного органу та спричинення йому тілесних ушкоджень, діючи умисно, незаконно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, будучи достовірно обізнаним, що перед нею перебуває працівник правоохоронного органу, шляхом нанесення удару лівою ногою в область колінного суглобу правої ноги ОСОБА_7 спричинила останній тілесні ушкодження в виді забою правого колінного суглобу.

17.06.2023 ОСОБА_5 затримана в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України.

18.06.2023 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру за ч. 2 ст. 345 КК України.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Обґрунтованість підозри відносно ОСОБА_5 підтверджується наявними в матеріалах кримінального провадження доказами, зокрема, даними: протоколу прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 17.06.2023; протоколу допиту потерпілої ОСОБА_7 від 17.06.2023; протоколу допиту свідка ОСОБА_9 від 17.06.2023; протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 17.06.2023; протоколу допиту свідка ОСОБА_8 від 17.06.2023; протоколу допиту свідка ОСОБА_10 від 17.06.2023; протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 17.06.2023; протоколу допиту свідка ОСОБА_11 від 17.06.2023; протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 17.06.2023; протоколу затримання особи, підозрюваної у вчинення злочину від 18.06.2023.

Ці дані здатні переконати об`єктивного спостерігача у тому, що ОСОБА_5 могла вчинити кримінальне правопорушення, а отже підтверджують наявність обґрунтованої підозри.

Слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочинів вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Щодо ризиків, зазначених у клопотанні.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. При визначенні ризиків закон не вимагає неспростовних доказів того, що підозрюваний однозначно, поза всяким сумнівом, здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає обґрунтування, що він має реальну можливість їх здійснити під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу або в майбутньому. Отже ризики, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення вірогідності їх здійснення.

При оцінці ризику переховування від правосуддя може братися до уваги (поряд з іншими обставинами) і загроза відносно суворого покарання (§ 76 рішення ЄСПЛ «Пунцельт проти Чехії» («Punzelt v. Czech Republic») № 31315/96 від 25.04.2000).

Згідно ч. 2 ст. 345 КК України передбачена відповідальність у вигляді обмеженням волі на строк до п`яти років або позбавленням волі на той самий строк.

Отже, з урахуванням наведених обставин обґрунтованої підозри за ч. 2 ст. 345 КК України, а також враховуючи тяжкість інкримінованого ОСОБА_5 кримінального правопорушення, даних щодо особи підозрюваної, слідчий суддя вважає доведеним, що з метою уникнення кримінальної відповідальності підозрювана може переховуватись від органів досудового слідства та суду, а тому наявний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім того, прокурором доведено існування ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ризику незаконного впливу ОСОБА_5 на потерпілу та свідків. При цьому слідчий суддя враховує, що за змістом ч. 1 ст. 23 КПК України, суд досліджує докази безпосередньо, показання учасників кримінального провадження суд отримує усно, а відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них. Тобто ризик впливу на свідків та потерпілих існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом. За таких обставин заборона спілкуватися з певними визначеними особами як наслідок встановлення ризику впливу на них - це об`єктивна необхідність забезпечення недоторканості показань інших учасників кримінального провадження, які мають доказову цінність. За таких умов слідчий суддя доходить висновку про достатню вірогідність ризику впливу на потерпілу та свідків, оскільки не будучи обмеженим у вільному спілкуванні з вказаними особами, ОСОБА_5 може здійснювати на них вплив з метою їх спонукання до ненадання показань, перекручування або спотворення обставин, які їм відомі.

Метою застосування запобіжного заходу є не карна функція, а забезпечувальна, тобто до обвинуваченого бути застосований такий вид запобіжного заходу, який би в повній мірі забезпечив запобіганню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також відповідав засадам гарантування основоположних прав людини на свободу та особисту недоторканність.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу відповідно до положень ст. 178 КПК України слідчий суддя враховує встановлені обставини та вагомість наявних доказів, якими вони обґрунтовуються, а саме: ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення; в разі визнання підозрюваної винуватою у кримінальному правопорушенні їй загрожує покарання до п`яти років позбавлення волі. Також слідчим суддею враховуються: вік та стан здоров`я підозрюваної ОСОБА_5 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , на обліку за станом здоров`я не перебуває, інвалідність не встановлювалась. Крім того, слідчим суддею враховуються: міцність соціальних зв`язків підозрюваної в місці її постійного проживання, а саме: ОСОБА_5 розлучена, має на утриманні трьох малолітніх дітей 2008, 2009 та 2019 року народження, зі слів наразі перебуває у стані вагітності (2 місяці); має постійне місце проживання, за яким проживає з дітьми та співмешканцем. ОСОБА_5 не працює, отримує соціальні виплати, раніше не судима, повідомлень про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення не має.

Згідно ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини 1 ст. 194 КПК України, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої ст. 194 КПК України цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою ст. 194 КПК України, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Таким чином, з огляду на конкретні, наведені вище, обставини кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що прокурор не довів недостатності застосування до підозрюваної більш м`якого запобіжного заходу, ніж цілодобовий домашній арешт, а тому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, який відповідно до ст. 181 КПК України полягає в забороні підозрюваному залишати житло в певний період доби, забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного та запобігти ризикам в межах строку досудового слідства.

Згідно ч. 5 ст. 194 КПК України слідчий суддя вважає за необхідне зобов`язати підозрюваного прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та суду, а також виконувати обов`язки, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Слідчий суддя приходить до висновку, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, та відповідають меті досягнення дієвості кримінального провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 23, 95, 176-178, 181, 183, 186, 193, 194, 309, 376 КПК України,-

УХВАЛИВ:

Клопотання старшого слідчого СВ Миколаївського районного управління поліції ГУ НП в Миколаївській області ОСОБА_6 задовольнити частково.

Застосувати строком до 17.08.2023 року до підозрюваної ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, що полягає в забороні підозрюваній залишати житло, а саме: фактичне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , у період доби з 22:00 години до 06:00 години.

Зобов`язати ОСОБА_5 виконувати обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та суду;

- не відлучатися з населеного пункту, в якому вона проживає, а саме: міста Миколаєва, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування потерпілою та свідками, за виключенням випадків спільної участі у проведенні слідчих дій у вказаному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити та попередити ОСОБА_5 що за невиконання процесуальних обов`язків, передбачених КПК України, на підозрюваного може бути накладено грошове стягнення у розмірі: від 0,25 до 0,5 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб - у випадку неприбуття на виклик слідчого, прокурора; від 0,5 до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб - у випадку неприбуття на виклик слідчого судді, суду; а також може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід

Роз`яснити, що згідно ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань.

Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного. Орган Національної поліції повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, і повідомити про це слідчому.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала слідчого судді діє до 17.08.2023 року (включно).

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали оголошено 23.06.2023 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1