Номер провадження: 11-сс/813/1015/23
Справа № 946/3582/23 1-кс/946/1110/23
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.06.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря с/з ОСОБА_5 ,

представника третьої особи, щодо

майна якої вирішується питання про арешт ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 26 травня 2023 року про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000045 від 09 січня 2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскаржуваного судового рішення

Ухвалою слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 26 травня 2023 року було задоволено клопотання слідчого СВ Ізмаїльського ВП ГУ Національної поліції в Одеській області ОСОБА_8 та накладений арешт на майно вилучене 22 травня 2023 року в ході проведення санкціонованого обшуку домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_7 , а саме на:

- «Макбук» фірми Аpple model A2338 s/n: FVFG34VFQ05D та жорсткий диск чорного кольору об`ємом 1 ТВ, які упаковано до сейф-пакету НПУ № FPS6008768;

- 5 (п`ять) картонних упаковок з під SIM-карт, оператора мобільного зв`язку ТОВ «Лайфселл» та 1 (одну) картонну упаковку з-під SIM-карт оператора мобільного зв`язку ПрАТ «ВФ Україна», які упаковано до сейф-пакету НПУ № FPS6008769;

- 2 (дві) банківські картки «монобанк», 1 (одну) банківську картку «А-банку», 1 (одну) банківську картку «Пумб», які упаковано до сейф-пакету НПУ № FPS6008769.

Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи яка її подала

Не погодившись із зазначеною ухвалою слідчого судді ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив поновити строк на апеляційне оскарження, дослідити додані до апеляційної скарги нові докази, ухвалу скасувати та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про арешт майна.

Доводи апеляційної скарги обґрунтував тим, що арешт на «Макбук» фірми Аpple є безпідставним, оскільки він на праві власності належить іншій особі ОСОБА_9 , яка придбала його за власні кошти і яка не має жодного відношення до даного кримінального провадження.

Стосовно арешту на жорсткий диск та інше майно апелянт зазначив, що слідчий не довів, що воно є засобом, або знаряддям вчинення злочину та могло зберігти на собі сліди злочину.

Прокурор Ізмаїльської окружної прокуратури ОСОБА_10 в судове засідання апеляційного суду не з`явився, надіслав клопотання, в якому просив розглянути апеляційну скаргу без його участі та відмовити в її задоволенні.

Позиції учасників судового провадження

Заслухавши суддю-доповідача, представника ОСОБА_6 , який підтримав доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали провадження за клопотанням слідчого та перевіривши доводи наведені в апеляційній скарзі, апеляційний суд дійшов висновку про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції

Частиною 1 ст. 404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі статтями 131 та 132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Положення даної норми КПК України узгоджуються зі ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

Частиною 2 ст. 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, яка встановлює, які об`єкти, у відповідності до положень КПК України, можуть бути визнані речовими доказами у кримінальному провадженні.

Так, положеннями ст.98 КПК України встановлено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

На теперішній час слідчим відділом Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000045 від 09 січня 2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.

З клопотання слідчого про арешт майна убачається, що до Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області 08 січня 2023 року зі спеціальної лінії «102» надійшло повідомлення про те, що 08 січня 2023 року у період часу з 22:00 по 22:15, невідомі особи, знаходячись на подвір`ї домоволодіння ОСОБА_11 , за адресою: АДРЕСА_2 , вдарили ОСОБА_11 по голові у результаті чого останній втратив свідомість, зв`язали полімерними хомутами його руки й ноги та заволоділи барсеткою з грошовими коштами в умовах воєнного стану (ЄО 300, 302).

22 травня 2023 року з 06:10 год. до 07:00 год. у ході проведення санкціонованого обшуку домоволодіння розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , були виявлені та вилучені «Макбук» фірми Аpple model A23385, 5 (п`ять) картонних упаковок з під SIM-карт та 2 банківські картки.

У клопотанні про арешт майна слідчий зазначив, що вилучене в ході обшуку майно має значення речових доказів у вказаному кримінальному провадженні.

Слідчий суддя погодився з такою позицією слідчого та оскаржуваною ухвалою задовольнив клопотання про арешт майна.

Разом з цим апеляційний суд вважає такий висновок слідчого судді взагалі необґрунтованим та невмотивованим.

Апеляційний суд вважає, що клопотання слідчого про арешт майна та додані до нього матеріали не відповідають вимогам ч.2 ст.171 КПК України, адже вони не обґрунтовують відношення власниці арештованого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_9 до даного кримінального провадження, а також не підтверджують підстави, мету та не містять відповідного обґрунтування необхідності арешту майна.

Крім того, зі змісту клопотання слідчого про арешт майна убачається, що предметом розлідуємого злочину, передбаченого ч.4 ст.187 КК України, були грошові кошти та барсетка, які належать потерпілому ОСОБА_11 .

В свою чергу в клопотанні про арешт не обґрунтовано, яке взагалі відношення до даного кримінального провадження мають особи, у яких проведено обшук та що вилучена комп`ютерна техніка та інше арештоване майно зберегло на собі сліди злочину або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в також не доведено, що арештоване майно є предметом кримінально протиправних дій, а отже таке майно не є речовим доказом у даному кримінальному провадженні.

Слідчий суддя задовольняючи клопотання слідчого про арешт майна не надав належної оцінки встановленим апеляційним судом обставинам, чим допустив неповноту судового розгляду, що, в свою чергу, призвело до невідповідності висновків слідчого судді фактичним обставинам кримінального провадження.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що в разі, коли держави вважають за потрібне вдаватися до таких заходів, як обшуки з метою отримання доказів вчинення протиправних діянь, вилучення майна або арешт майна, Суд оцінюватиме, чи були підстави, наведені для виправдання таких заходів, відповідними та достатніми, і чи було дотримано принцип пропорційності, а також, зокрема, чи були у справі також інші докази на той час вчинення протиправних діянь.

Формальне посилання на положення ст.98 КПК України не може розцінюватися як відповідне обґрунтування того, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи внаслідок накладення арешту на належне такій особі майно.

В кожному випадку слідчий, прокурор мають зазначити, яким конкретно критеріям відповідає майно, щодо якого заявлено клопотання про накладення арешту: чи воно являлося предметом, знаряддям вчинення злочину, чи воно зберегло на собі його сліди, тощо з наведенням відповідних обґрунтувань такого твердження.

Сторона обвинувачення, яка звертається до слідчого судді з клопотанням про арешт майна зобов`язана навести правові підстави і мету відповідно до положень статті 170 КПК України та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна.

Разом з цим прокурор не з`явившись в судове засідання апеляційного суду позбавив себе можливості надати пояснення на спростування доводів викладених в апеляційній скарзі третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт ОСОБА_7 .

Статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченим цим Кодексом.

Відповідно до ч.3 ст.172 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту.

Пунктом 2) ч.3 ст.407 КПК України встановлено, що за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право, зокрема, скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Відповідно до пунктів 1) та 2) ч.1 ст.409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення є неповнота судового розгляду та невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам справи.

За таких обставин апеляційний суд визнає обґрунтованими доводи апеляційної скарги ОСОБА_7 , а тому оскаржувана ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали, якою слід відмовити в задоволенні клопотання слідчого про арешт майна у кримінальному провадженні №0000045.

Керуючись статтями 170-173, 309, 376, 405, 407, 409, 410, 411, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 26 травня 2023 року про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000045 від 09 січня 2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого СВ Ізмаїльського ВП ГУ Національної поліції в Одеській області ОСОБА_8 про арешт на майно вилучене 22 травня 2023 року в ході проведення санкціонованого обшуку домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_7 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4