Справа № 357/1293/21 Головуючий в суді 1-ї інстанції - ОСОБА_1
Провадження №11-кп/824/168/2023 Доповідач у суді 2-ї інстанції - ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 лютого 2023 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду

кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

суддів: ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника обвинуваченої ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 на вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 06 жовтня 2022 року, яким:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Біла Церква, Київської області, громадянки України, з середньою освітою, заміжньої, яка має на утриманні малолітню доньку, не працюючої, маючої інвалідність ІІ групи, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,-

В С Т А Н О В И Л А :

Як встановлено судом першої інстанції, 18.01.2021 року приблизно об 11 годині 40 хвилин ОСОБА_7 , перебуваючи біля автомобіля «Citroen Jumpy», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який знаходився біля стадіону «Трудові резерви» по вул. Ярмарковій, 2 в м. Біла Церква Київської області, діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи відкритий характер цих дій та їх очевидність для потерпілої ОСОБА_9 , незважаючи на зауваження останньої, ігноруючи її вимогу припинити протиправні дії, із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я, заштовхала в салон вказаного автомобіля та умисно нанесла потерпілій ОСОБА_9 один удар долонею правої руки в область обличчя, розтиснула її кулак, після чого відкрито, шляхом ривку, з безіменного пальця лівої руки останньої, зняла золоту каблучку вагою 1,3 грамів, вартістю 1635 грн., яка належить потерпілій ОСОБА_9 .

Після чого ОСОБА_7 викраденим майном розпорядилась на власний розсуд, чим спричинила потерпілій ОСОБА_9 майнову шкоду на суму 1635 грн.

Вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 06 жовтня 2022 року ОСОБА_7 визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України та призначено їй покарання за ч.2 ст. 186 КК України 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановити іспитовий строк 2 роки. На підставі п.1,2 ч.1 ст. 76 КК України, покладено на ОСОБА_7 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили ухвалено не застосовувати. Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави витрати на проведення судової експертизи в розмірі 150 грн.Вирішено питання речових доказів.

Не погоджуючись з вироком суду першої інстанції, захисник обвинуваченої ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок змінити та призначити ОСОБА_7 покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу в дохід держави.

Обґрунтовуючи свої вимоги захисник зазначає, що вирок підлягає зміні, через невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої, внаслідок суворості, та не відповідає принципам достатності покарання для виправлення обвинуваченої.

Звертає увагу, що суд першої інстанції постановляючи вирок не дотримався вимог закону.

Наголошує, що місцевий суд не врахував в повній мірі характеризуючі дані обвинуваченої, яка раніше не судима, має міцні соціальні зв`язки, має на утриманні неповнолітню дитину, має II групу інвалідності, перебуває на обліку у лікаря-онколога, є пенсіонеркою, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно.

Крім того, зазначає, що 11 березня 2022 року ОСОБА_7 разом із дочкою виїхала до Республіки Польща, де вони перебувають на даний час. З того часу дитина там навчається і її мати є єдиною рідною повнолітньою особою - законним представником дитини, з ким може перебувати дитина на території іноземної держави. Також ОСОБА_7 працевлаштована на території Республіка Польща і її заробіток є єдиними джерелом доходу для родини. Ураховуючи обстановку на даний час у країні та м. Біла Церква Київської області в цілому, повернення дитини не буде сприяти її інтересам, повноцінному розвитку та здоров`ю, призведе до негативних наслідків і аж ніяк не ґрунтується на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації, не сприяє досягненню справедливого балансу між правами і свободами людини та захистом інтересів держави й суспільства.

Стверджує, що обвинувачена на даний час повністю змінила своє ставлення до вчиненого нею, переосмислила скоєне та щиро розкаюється, зробила для себе належні висновки щодо недопущення нею жодних проявів протиправної поведінки в подальшому та примирилась з потерпілою.

Крім того, звертає увагу, що внаслідок вчинення кримінального правопорушення відсутня будь яка матеріальна шкода.

Сторона захисту вважає, що зазначені обставини, які підлягають обов`язковому врахуванню, визнання вини та щире каяття, зобов`язання в подальшому дотримуватися бездоганної поведінки та додержання принципу співмірності та індивідуалізації покарання є підставою для висновку про можливість досягти мети заходу примусу за допомогою призначення ОСОБА_7 покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді штрафу.

Заслухавши доповідь судді,

пояснення обвинуваченої ОСОБА_7 та її захисника - адвоката ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити її в повному обсязі,

пояснення прокурора ОСОБА_6 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити вирок суду першої інстанції без змін,

перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Згідно з ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, а тому висновки суду, за встановлених у вироку обставин, про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, колегія суддів не переглядає, оскільки вони учасниками судового провадження не оспорюються.

Відповідно до положень ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, яке ухвалено згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Частиною 2 ст. 50 КК України закріплено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Згідно з вимогами ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності й індивідуалізації. Для вибору такого покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу винного, обставини, що впливають на покарання, ставлення винної особи до своїх дій, інші обставини справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру й тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

У п. 1 Постанови Пленуму ВСУ від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» під час призначення покарання у кожному конкретному випадку, суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

На думку колегії суддів, судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного вироку вказаних вимог дотримано не було.

Так, до п. 8 вищевказаної, призначення основного покарання, нижчого від найнижчого межі, передбаченої законом за даний злочин, або перехід до іншого, більш м`якого виду основного покарання, або не призначення обов`язкового додаткового покарання може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного. У кожному такому випадку суд зобов`язаний у мотивувальній частині вироку зазначити, які саме обставини справи або дані про особу підсудного він визнає такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину і впливають на пом`якшення покарання. При цьому необхідно врахувати не тільки мету й мотиви якими керувалась особа при вчиненні злочину, а й її роль серед співучасників, поведінку під час та після вчинення злочинних дій.

Зокрема,, ч. 1 ст. 69 КК України передбачає, що за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене ст. ст. 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, за катування, вчинене представником держави, у тому числі іноземної, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу.

При цьому, застосування норм вищенаведеної статті може мати місце лише за певних передумов, а саме наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного.

Перелік обставин, які законодавцем визначені як обставини, які пом`якшують покарання, передбачені в ст. 66 КК України. Однак, їх перелік не є вичерпним та віднесений на розсуд суду.

Тлумачення положень ст. 69 КК України свідчить, що вона надає повноваження суду у виключних випадках призначити більш м`яке покарання, ніж мінімальне покарання, передбачене законом за відповідний злочин, лише «за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину», тобто, якщо певні обставини або сукупність обставин одночасно відповідають двом умовам, визначеним в законі: вони можуть бути визнані такими, що пом`якшують покарання відповідно до ч. ч. 1 та/або 2 ст. 66 КК України; істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину. Крім того, ці обставини чи сукупність обставин мають знаходитися в причинному зв`язку з цілями та/або мотивами злочину, поведінкою особи під час вчинення злочину та іншими факторами, які безпосередньо впливають па суспільну небезпеку злочину та/або небезпечність винуватої особи.

Зі змісту вказаної статті вбачається, що можливість застосування ч. 1 ст. 69 КК України є правом, а не обов`язком суду і у тому разі, якщо суд встановить безумовні підстави для призначення обвинуваченому нижчого покарання ніж передбаченого санкцією частини статті інкримінованого йому злочину.

Під час апеляційного розгляду колегією суддів було досліджено данні, які характеризують особу обвинуваченої та було встановлено, що ОСОБА_7 раніше не притягувалася до кримінальної відповідальності, має міцні соціальні зв`язки, зокрема, неповнолітню дитину па утриманні, обвинувачена є інвалідом II групи, перебуває на обліку в лікаря-онколога, пенсіонерка, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно.

Крім того, під час апеляційного розгляду було встановлено, що, враховуючи військовий стан, введений в Україні Указом Президента №. 64/2022 від 24 лютого 2022 року, з метою забезпечення безпечного середовища для своєї малолітньої дитини, обвинувачена була змушена виїхати за межі території України й на даний час проживає в Республіці Польща. Разом з тим, в Республіці Польща ОСОБА_7 офіційно працевлаштована в «Midocean Logistic Poland Sp z о.о.» та зарекомендувала себе під час роботи з позитивної сторони, що підтверджується відповідною характеристикою.

Крім того, колегія суддів відмічає належну процесуальну поведінку обвинуваченої, яка прибула в судове засідання з іншої країни, куди була змушена поїхати в інтересах своєї малолітньої дитини.

Також суду апеляційної інстанції ОСОБА_7 висловила своє вкрай негативне ставлення до вчиненого нею кримінального правопорушення та щиро покаялася у вчиненому.

Вказані обставини колегія суддів розцінює як щире каяття, яке вказує на те, що обвинувачена зробила для себе належні висновки та переосмислила вчинене, що крім іншого, може бути розцінене як втрат нею значної суспільної небезпеки.

Враховуючи викладене, як обставини, що пом`якшують покарання по відношенню до ОСОБА_7 апеляційний суд розцінює щире каяття обвинуваченої, відсутність матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, перебування на утриманні малолітньої дитини, стан здоров`я обвинуваченої.

З огляду на сукупність вищевказаних обставин, що можуть свідчити про істотне зниження ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, виходячи з усіх обставин кримінального провадження та обставин, ідо пом`якшують покарання, даних про особу ОСОБА_7 , колегія суддів вважає за можливе та справедливе задовольнити апеляційну скаргу, застосувати щодо обвинуваченої положення ст. 69 КК України та перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч. 2 ст. 186 КК України - виді штрафу в розмірі 2000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 гри.

На переконання колегії суддів, вказане покарання буде необхідним та достатнім для виправлення та перевиховання ОСОБА_7 , а також для запобігання вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

У X В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченої ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 - задовольнити.

Вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 06 жовтня 2022 року щодо ОСОБА_7 - змінити в частині призначеного покарання.

Призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст. 186 КК України у виді 5 років позбавлення волі. Із застосуванням ст. 69 КК України пом`якшити ОСОБА_7 покарання та призначити покарання у виді штрафу в розмірі 2 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 (тридцять чотири тисячі) гри.

В решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим в той самий строк з моменту отримання судового рішення.

Судді ____________________ ___________________ _____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4