печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2023 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва - ОСОБА_1 , при секретарі - ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання адвоката ОСОБА_3 , що діє в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту з майна у кримінальному провадженні №0000366 від 08.03.2023 року, накладеного ухвалою слідчого судді від 10.03.2023 року у справі №757/9511/23-к,-

В С Т А Н О В И В :

До провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 , що діє в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту з майна у кримінальному провадженні №0000366 від 08.03.2023 року, накладеного ухвалою слідчого судді від 10.03.2023 року у справі №757/9511/23-к. Просить скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 10.03.2023 року у справі №757/9511/23-к, у кримінальному провадженні №0000366 від 08.03.2023 року, на об`єкт нерухомості, а саме: квартира за адресою: АДРЕСА_1 , яка на праві власності зареєстрована за ОСОБА_5 .. В обґрунтування клопотання зазначено, що за результатами судових розглядів за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 прийнято рішення про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 боргу за договором позики від 07 грудня 2018 року у сумі 10 000 доларів США та судовий збір у сумі 7000 гривень. Стверджує, що на виконання постанови Київського апеляційного суду від 15 червня 2022 року ОСОБА_4 як стягувач отримав в Оболонському районному суді міста Києва виконавчі листи, видані 10 серпня 2022 року, на підставі яких приватним виконавцем 14 листопада 2022 року відкрито виконавче провадження. Зауважує, що 23 лютого 2023 року приватним виконавцем винесено постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника, при цьому опис майна - квартири, що розташована за адресою АДРЕСА_1 , здійснено в присутності боржниці ОСОБА_5 , що підтверджується підписом останньої в постанові. Також вказує, що після цих дій приватним виконавцем призначено оцінку квартири для подальшого виставлення на торги через ДП «СЕТАМ» для погашення боргу у зазначеному виконавчому провадженні. На переконання представника, вказаним арештом порушуються права ОСОБА_4 як стягувача, оскільки вказане рішення суду має на меті перешкодити здійсненню торгів через ДП «СЕТАМ» та затягування виконавчого провадження і неповернення ОСОБА_5 боргу ОСОБА_4 .. Звертає у вагу, що при розгляді цивільної справи за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 остання у будь-який спосіб намагалася зупинити, затягнути судовий розгляд, а також створила штучні позови, щоб уникнути відповідальності та не повернути у будь-який спосіб ОСОБА_4 кошти, що підтверджується рядом інших судових справ, в яких забезпечувала позов шляхом накладення арешту на все майно. Зазначає, що подані позови чітко підтвердили, що ОСОБА_5 отримала від ОСОБА_4 грошові кошти, а повертати їх не збиралась, саме тому у будь-який спосіб намагалась арештувати, приховати, перереєструвати своє майно, щоб утруднити виконання рішення по стягненню з неї коштів на користь ОСОБА_4 .. Вважає, що при накладенні арешту, не досліджені належним чином всі обставини в їх сукупності, а слідчий суддя невірно прийшов до висновку, що існують взагалі правові підстави для накладення арешту на майно, зазначені в клопотанні. Стверджує, що арешт накаладено за відсутністю доказів необхідності такого арешту, всупереч законодавству, що спричинило порушення законних прав та інтересів ОСОБА_4 .. Звертає увагу на тому, що накладаючи арешт на майно, яке підлягає реалізації, слідчий суддя встановив підставу, яка не передбачена кримінальним процесуальним кодексом, водночас жодної з підстав для накладення арешту, передбачених ч. 2 ст. 170 КПК України, не вказав. Зазначає, що відомості про повідомлення про підозру у даному кримінальному провадженні ОСОБА_4 чи будь-якій іншій особі відсутні, що є необхідною умовою при накладенні арешту саме з метою, передбаченою п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України, тобто з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. Вважає, що слідчим суддею не встановлено мети накладення арешту, передбаченої ч. 2 ст. 170 КПК України. Зауважує, що посилання у клопотанні на те, що арешт необхідно накласти з метою збереження речових доказів, конфіскації майна та спеціальної конфіскації в даному випадку не може бути прийнято до уваги, оскільки відповідно до ст. 171 КПК України це виходить за межі ініціативи цивільного позивача, встановлених законодавцем. Адвокат ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд клопотання у відсутність, надала додаткові документи в обґрунтування клопотання, просить клопотання задовольнити, скасувати накладений арешт. Прокурор у судове засідання не з`явився, надав письмові заперечення на клопотання про скасування арешту майна, просить відмовити. Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, приходить до наступних висновків. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Таким чином, виходячи з наведених положень ст. 174 КПК України, питання про скасування арешту розглядається слідчим суддею за відповідним зверненням осіб, визначених частиною першої цієї статті. Слідчим суддею встановлено, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке 08 березня 2023 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000366 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 14, ч. 4 ст. 190 КК України. Підставою для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань стала заява ОСОБА_5 щодо можливих неправомірних дій ОСОБА_4 , який намагається заволодіти нерухомим майном останньої шляхом заниження його оціночної вартості в межах виконавчого провадження № НОМЕР_1, яке знаходиться у приватного виконавця ОСОБА_6 .. 13 квітня 2023 року прокурор відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 звернувся до слідчого судді Печерського районного суду міста Києва з клопотанням про накладення арешту на речові докази - об`єкти нерухомості, право власності на які зареєстровано за ОСОБА_5 , а саме: земельна ділянка площею 0,0517 гектарів, кадастровий номер :01:083:0213, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 ; квартира за адресою: АДРЕСА_1 ; квартира за адресою: АДРЕСА_4 . Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 17 квітня 2023 року клопотання прокурора задоволено. Як визначено ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, який ратифікований Верховною Радою України 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98). При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадженні слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою, гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб; умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано. Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 Кримінального процесуального кодексу України одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Задовольняючи дане клопотання, внесене в межах кримінального провадження № 0000366 про накладення арешту на нерухоме майно, а саме: квартира за адресою: АДРЕСА_1 , слідчий суддя, як убачається з ухвали, вивчивши клопотання прокурора та дослідивши матеріали, додані до нього, прийшов до правильного висновку, щодо необхідності накладення арешту на вказане майно з метою забезпечення збереження речових доказів, оскільки майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, перевіривши при цьому наявність ризиків та доведеність обставин, передбачених ст.ст. 132, 170 КПК України, таким чином, взявши до уваги усі обставини, які у відповідності до ст. 173 КПК України повинні враховуватися при вирішенні питання про арешт майна. Слідчий суддя дослідивши матеріали, вважає, що доводи клопотання про скасування арешту є необґрунтованими, оскільки на час винесення ухвали про накладення арешту на майно, існували підстави для такого арешту, крім того слідчим суддею не встановлено, що в подальшому застосуванні арешту відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано. Матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї або іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно. Таким чином, слідчий суддя вважає накладений арешт на майно є обґрунтованим, з урахуванням наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб та забезпечивши розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, у зв`язку з чим клопотання про скасування арешту не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 174, 303, 305-307 309 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 , що діє в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту з майна у кримінальному провадженні №0000366 від 08.03.2023 року, накладеного ухвалою слідчого судді від 10.03.2023 року у справі №757/9511/23-к, - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1