Справа №:755/3869/22
Провадження №: 1-кп/755/1099/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"05" липня 2023 р. Дніпровський районний суд м.Києва у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю прокурора: ОСОБА_3 ,

за участю захисника: ОСОБА_4 ,

провівши в приміщенні Дніпровського районного суду м.Києва підготовче судове засідання на підставі обвинувального акта у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000049 від 12 жовтня 2022 року, за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Очаків Миколаївської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 (тимчасово окупована територія),

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.111 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Дніпровського районного суду м.Києва знаходиться кримінальне провадження за обвинувальним актом по обвинуваченню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.111 КК України.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні просить призначити дане кримінальне провадження до судового розгляду, вважаючи, що під час досудового розслідування були дотримані вимоги кримінального процесуального закону та обвинувальний акт складено з дотриманням вимог ст.291 КПК України, крім того посилається на відсутність підстав для закриття кримінального провадження чи повернення обвинувального акту.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_4 під час підготовчого судового засідання заперечив проти призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту щодо ОСОБА_5 , при цьому заявив письмове клопотання про повернення обвинувального акту з реєстром матеріалів досудового розслідування прокурору. Мотивуючи клопотання адвокат посилається на те, що згідно з диспозиції ч.1 ст.111 КК України об`єктивна сторона державної зради може виявлятись у таких формах: 1) перехід на бік ворога в умовах воєнного стану або в період збройного конфлікту; 2) шпигунство; 3) надання іноземній державі, іноземній організації або їх представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України. З суб`єктивної сторони державна зрада характеризується прямим умислом. Обов`язковою ознакою державної зради є мета - заподіяння шкоди суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, державній, економічній чи інформаційній безпеці України. При цьому, адвокат також посилається на те, що при зазначенні правової кваліфікації дій ОСОБА_5 за ч.1 ст.111 КК України вказано, що останній вчинив умисні дії на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості України, однак при викладенні фактичних обставин кримінального правопорушення та у формулюванні обвинувачення ОСОБА_5 за вказаною статтею, відповідні відомості про спричинення шкоди суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності України відсутні. Всупереч вимогам КПК України та практиці Європейського суду з прав людини в обвинувальному акті встановлені фактичні обставини справи та формулювання обвинувачення є неконкретними та містять істотні суперечності в тому числі і при зазначенні правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.1 ст.111 КК України. Разом з тим, адвокат посилається на п.2 ч.2 ст.291 КПК України, який передбачає, що обвинувальний акт повинен містити анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по-батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство), однак, у обвинувальному акті зазначено лише місце реєстрації, а відомості саме щодо місця проживання обвинуваченого ОСОБА_5 відсутні, у зв`язку з чим просив повернути обвинувальний акт прокурору для усунення недоліків.

Обвинувачений ОСОБА_5 , у призначені судові засідання на неодноразові виклики суду, які здійснювались шляхом розміщення оголошень у газеті «Урядовий кур`єр» та публікацій повідомлень на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора та Дніпровського районного суду м.Києва, не з`явився, причини неявки суду не повідомив, заяв чи клопотань від останнього не надходило.

Обговоривши в підготовчому судовому засіданні клопотання захисника ОСОБА_4 про повернення прокурору обвинувального акту з реєстром матеріалів досудового розслідування, у зв`язку з їх невідповідністю вимогам КПК України, вислухавши думку прокурора, який заперечив проти задоволення вищезазначеного клопотання, посилаючись на те, що клопотання є безпідставним, разом з тим, обвинувальний акт відповідає вимогам ст.291 КПК України, оскільки ОСОБА_5 вчинив дії на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості України, шляхом надання іноземній державі та її представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, про що зазначено в обвинувальному акті при кваліфікації дій ОСОБА_5 , в тому числі зазначено місце реєстрації обвинуваченого, суд приходить до наступного.

Так, відповідно до вимог ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього кодексу.

Згідно з положеннями ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення особі відповідно до обвинувального акта, що є межами судового розгляду.

Обвинувальний акт повинен містити відомості, зазначені в ч.2 ст.291 КПК України, зокрема:

1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер;

2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);

3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);

4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора;

5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення;

6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання;

7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням;

8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування);

9) дату та місце його складення та затвердження.

Відповідно до вимог ч.4 ст.110 КПК України - обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. У ньому підводяться підсумки розслідування і формулюється обвинувачення, на підставі якого обвинувальний акт у кримінальному провадженні щодо обвинуваченого направляється до суду і визначається коло обставин, що підлягають дослідженню під час судового розгляду. Обвинувальний акт є необхідним також для того, щоб обвинувачений міг підготуватися до захисту.

Відповідно до положень п.13 ч.1 ст.З КПК України визначено, що обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку встановленому цим Кодексом. Поряд з цим, ч.1 ст.11 КК України встановлено, що злочином є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом злочину.

Згідно з вимогами п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Крім того, відповідно до положень ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться в межах висунутого особі обвинувачення відповідно до обвинувального акту, який фактично є основою для захисту обвинуваченого в суді. При цьому, у разі визнання особи винуватою, мотивувальна частина вироку має містити відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України, зокрема, формулювання обвинувачення, визнане судом доведеним, із зазначенням, в тому числі, способу вчинення кримінального правопорушення.

Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09 жовтня 2008 року зазначив, що в тексті підпункту «а» пункту 3 статті 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (рішення Суду від 19 грудня 1989 року в справі «Камасінскі проти Австрії» № 9783/82 п. 79).

Однією із гарантій права на справедливий суд, відповідно до п. «а» ч. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, є негайна і детальна проінформованість обвинуваченого про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього. Суд має схилятись до вибору на користь «змістовного», а не «формального» поняття звинувачення в тексті ст. 6 п. 1 Конвенції. Суд покликаний бачити, що приховано за зовнішньою стороною справи і досліджувати реалії процедури, що розглядається (справа Девеер проти Бельгії).

Хоча ступінь «детальності» інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту (справа Маттоціа проти Італії).

Надання повної та детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду та має розглядатись у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого п. «b» ч. 3 ст. 6 Конвенції ( рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», а також «Даллас проти Угорщини»).

Наведених вимог кримінального процесуального закону при складанні обвинувального акта, а також з урахуванням принципу верховенства права, що застосовується з урахуванням практики Європейського суду у кримінальному провадженні №0000049 від 12.10.2021 року за обвинуваченням ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.111 КК України органом досудового розслідування та прокурором дотримано не було.

Так, органом досудового розслідування ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.111 КК України, при цьому при зазначенні правової кваліфікації вказано, що у вчиненні умисних дій на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості України, а саме: надання іноземній державі та її представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України.

З суб`єктивної сторони державна зрада полягає у вчиненні трьох альтернативних дій, а саме: 1) перехід на бік ворога в умовах воєнного стану або в період збройного конфлікту; 2) шпигунство; 3) надання іноземній державі, іноземній організації або їх представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України.

Разом з тим, при формулюванні обвинувачення щодо ОСОБА_5 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, стороною обвинувачення вказано, що громадянин України ОСОБА_5 , будучи депутатом Севастопольської міської ради 6 скликання, нехтуючи Конституцією України / Законами України, достовірно знаючи, що територія м.Севастополь є невід`ємною частиною України, прийняв участь у засіданні Севастопольської міської ради 06.03.2014 р. та голосував за прийняття незаконного рішення №7151 «Про участь в проведенні загальнокримського референдуму», чим сприяв представникам рф у проведенні підривної діяльності на території України.

Продовжуючи свої дії, останній прийняв участь у позачерговому засіданні Севастопольської міської ради 11.03.2014 р. та голосував за прийняття так званої «Декларації про незалежність АР Крим та м. Севастополя».

Крім того, ОСОБА_5 прийняв участь у засіданні Севастопольської міської ради 17.03.2014 р. та голосував за незаконне рішення № 7156 про підтримку рішення Верховної Ради АР Крим про незалежність Криму та створення так званої «Республіки Крим», а також про звернення до рф з пропозицією про прийняття м. Севастополь до складу рф в статусі міста федерального значення, а також, про перейменування Севастопольської міської ради у «Законодательное собрание г.Севастополя».

В подальшому, ОСОБА_5 продовжив свою роботу в незаконно створеному органі «Законодательное собрание г.Севастополя», чим забезпечив функціонування незаконно створеного органу та сприяв представникам рф у проведенні підривної діяльності на території України.

Також, ОСОБА_5 достовірно знаючи про те, що територія м. Севастополь є невід`ємною частиною України, утворення та діяльність «Державної Ради Республіки Крим», «Законодательного собрание г.Севастополя», а також прийняті ними актів є незаконними, маючи на меті допомогти представникам іноземної держави - рф, у проведенні підривної діяльності проти України, прийняв рішення про участь у проведенні незаконних виборів до «Законодательного собрания г.Севастополя». Діючи на виконання зазначеного умислу, ОСОБА_5 подав до незаконно створеної «Севастопольской избирательной комиссии» документи для реєстрації кандидатом у депутати так званого - «Законодательного собрания г. Севастополя».

Продовжуючи виконання свого умислу, направленого на проведення підривної діяльності проти України, ОСОБА_5 прийняв участь у незаконних виборах, які відбулись 14.09.2014 р., однак не набрав необхідної кількості голосів для обрання його депутатом.

З наведених органом досудового розслідування фактичних обставин та формулювання обвинувачення вбачається, що органом досудового розслідування лише констатовано певні факти, вчинення умисних дій надання іноземній державі та її представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України. При цьому, відсутнє формулювання обвинувачення за статтею ч.1 ст.111 КК України, а саме відповідні відомості про спричинення шкоди суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності України, що прямо визначено диспозицією ч.1 ст.111 КК України, однак знайшло відображення в обвинувальному акті лише при визначенні правової кваліфікації.

Наведене свідчить, що вказаний у обвинувальному акті виклад фактичних обставин, формулювання обвинувачення та правова кваліфікація вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.111 КК України, є суперечливими, що унеможливлює сприйняття стороною захисту обсягу та змісту висунутого особі обвинувачення та позбавляє обвинуваченого можливості ефективно здійснювати свій захист.

Відповідно до вимог ст.ст.91, 374 КПК України подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини кримінального правопорушення) є предметом обов`язкового доказування у кримінальному провадженні та у разі визнання особи винуватою підлягають зазначенню у мотивувальній частині вироку.

Вищезазначені суперечності та неконкретність формулювання обвинувачення, на підставі якого обвинувальний акт у кримінальному провадженні направляється до суду, свідчить про те, що органом досудового розслідування не в повній мірі визначено коло обставин, що підлягають дослідженню під час судового розгляду та впливають на визначення правової кваліфікації даного кримінального правопорушення, що перешкоджає призначенню судового розгляду, під час якого передбачено оголошення обвинувального акту та роз`яснення суті обвинувачення, яке в такому формулюванні не може бути зрозумілим обвинуваченій особі, що тягне за собою порушення права на захист, оскільки обвинувальний акт є необхідним для підготовки до захисту.

Крім того, наведені суперечності та неконкретність формулювання обвинувачення позбавляє суд визначити межі судового розгляду щодо обвинуваченого з огляду на положення ч.1 ст.337 КПК України.

Крім того, відповідно до п.2 ч.2 ст.291 КПК України обвинувальний акт має містити, анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство).

Таким чином, дійсне місце проживання обвинуваченого має бути встановлене незаперечно, як і інші зазначені у цій процесуальній нормі відомості.

Разом з тим, як вбачається з обвинувального акту, стороною обвинувачення зазначено лише місце реєстрації обвинуваченого ОСОБА_5 , а відомості щодо місця проживання останнього відсутні.

Поряд з цим, слід також зазначити, що згідно до п.4 ч.2 ст.291 КПК України обвинувальний акт має містити, прізвище, ім`я, по батькові та займану посаду слідчого, прокурора.

Однак, в обвинувальному акті зазначені лише анкетні дані слідчого, який складав обвинувальний акт та прокурора, який затверджував даний обвинувальний, зокрема прізвище та ініціали, що суперечить вищезазначеним вимогам КПК України.

Крім того, як вбачається з обвинувального акту він затверджений і підписаний прокурором, однак достовірність підпису прокурора ОСОБА_6 , на обвинувальному акті, не засвідчена печаткою відповідного органу прокуратури, що є обов`язковою умовою належного оформлення даного документу.

Такого висновку суд дійшов, виходячи з приписів Інструкції з діловодства в органах прокуратури України, яка затверджена наказом Генеральної прокуратури України №18 від 01.04.2010 року, зокрема п.9.5.1, яким передбачено, що засвідчення документів здійснюється шляхом їх підписання, затвердження та проставлення печатки.

Наведене свідчить про невиконання слідчим, який складав обвинувальний акт та прокурором, який його затвердив, вимог ст.291 КПК України, у зв`язку з чим обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору.

Поряд з цим, суд враховує, що хоча положеннями ст.338 КПК України і передбачено можливість зміни обвинувачення в суді, однак це є правом прокурора, а не обов`язком, при цьому, відповідно до положень ч. 3 ст. 26 КПК України суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом.

Крім того, суд вважає, що питання дотримання слідчим та прокурором вимог ст.291 КПК України щодо форми та змісту обвинувального акта досліджується судом саме в підготовчому судовому засіданні.

За таких обставин, керуючись вимогами ст.ст.109, 110, 290, 291, 293, 314, 372, 376, КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Повернути прокурору обвинувальний акт з реєстром матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні за №0000049 від 12 жовтня 2022 року за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.111 КК України, для усунення недоліків та виконання вимог кримінального процесуального кодексу України.

Повний текст ухвали буде проголошено 07.07.2023 року о 15 годині 30 хвилин.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м.Києва протягом 7-ми днів з дня її оголошення.

Суддя: