ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 644/602/23 Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/533/23 Суддя доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

-головуючого ОСОБА_2 ,

-суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

-при секретарі ОСОБА_5 ,

-прокурора ОСОБА_6 ,

-обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Харкові в режимі відеоконференції кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 21 лютого 2023 року у відношенні ОСОБА_7 , -

УСТАНОВИЛА:

Цим вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, розлученого, офіційно не працевлаштованого, без постійного місця проживання та реєстрації, раніше судимого 05.05.2015 вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова за ч. 1 ст.185, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України встановлено іспитовий строк в 2 роки,

. визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України, і призначено йому покарання за вчинене у виді 5 років позбавлення волі.

Строк відбування призначеного ОСОБА_7 покарання встановлено рахувати з 31.01.2023.

Як установив суд, 09.01.2023 ОСОБА_7 приблизно о 12 годині, в період дії на території України воєнного стану, проходячи повз паркан, яким огороджено територію підприємства ПрАТ «Харківський тракторний завод», що розташований за адресою: м. Харків, просп. Героїв Харкова, 275, побачив отвір у паркані і у нього виник злочинний умисел на таємне викрадення майна з території підприємства. Реалізуючи свій злочинний умисел, будучи впевненим, що його дії залишаться не поміченими, ОСОБА_7 через отвір у паркані потрапив на територію підприємства ПрАТ «Харківський тракторний завод», де через незачинені двері на вході до будівлі їдальні та корпусу сталевого лиття «СЛЦ», незаконно проник до вказаного приміщення та на другому поверсі із внутрішньої частини печі за допомогою фізичної сили рук від`єднав мідні трубки, загальною масою 3,1 кг, вартістю 744 грн.

Після чого, ОСОБА_7 , продовжуючи свої злочинні дії, на першому поверсі у приміщення корпусу сталевого лиття «СЛЦ» вказаної будівлі, побачив зварювальний випрямляч та за допомогою ножа з пластиковим руків`ям білого кольору, відрізав кабель марки КГ 3х16х+1х10, загальною довжиною 12,5 м, вартістю 732 грн., дріт (провід) БПВЛЕ 4x2 загальною довжиною 3,9 м, вартістю 30 грн.; мідні дроти зі слідами вигорання різної довжини та перерізу, загальною масою 1,05 кг, вартістю 126 грн.

Після чого, ОСОБА_7 намагався покинути місце вчинення злочину з майном, що належить ПрАТ «Харківський тракторний завод», загальною вартістю 1632 грн., однак довести свій злочинний намір до кінця не зміг з незалежних від його волі обставин, так як був затриманий співробітниками охорони ПрАТ «Харківський тракторний завод».

В апеляційній скарзі обвинувачений просить пом`якшити призначене покарання.

Вважає призначене покарання занадто суворим.

Вказує що просив об`єднати два провадження щодо нього в одне, але провадження не були об`єднані.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши доводи апеляційної скарги, вислухавши думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив залишити вирок без змін, думку обвинуваченого, який підтримав свою апеляційну скаргу, дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Висновки суду щодо фактичних обставин вчинення злочину, що зазначені у вироку, та кваліфікація дій обвинуваченого в апеляційній скарзі не оспорюються, а тому, згідно з положеннями ст. 404 КПК України, ці обставини в апеляційному порядку не перевіряються.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Згідно ст.65 КК України та п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Призначаючи ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції зазначених вимог дотримався.

Так, судом враховано тяжкість вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, конкретні обставини справи, відомості про особу обвинуваченого.

Вивченням даних про особу обвинуваченого встановлено, що обвинувачений розлучений, офіційно не працевлаштований, без постійного місця проживання та реєстрації, раніше судимий 05.05.2015 вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова за ч. 1 ст.185, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України встановлено іспитовий строк в 2 роки.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, судом першої інстанції встановлено щире каяття.

Обставиною, яка відповідно до ст. 67 КК України обтяжує покарання обвинуваченого, судом першої інстанції встановлено рецидив злочину.

З огляду на встановлені обставини суд першої інстанції дійшов до цілком обґрунтованого висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання у виді 5 років позбавлення волі, що є мінімальним за розміром покаранням, передбаченим санкцією відповідної статті.

При цьому покарання належить відбувати реально, в умовах установи виконання покарань.

Крім того, усі обставини, на які посилався обвинувачений, як на підставу для призначення менш суворого покарання та застосування положень ст. 69 КК України, враховані судом першої інстанції при призначенні покарання.

Таким чином, апеляційні доводи обвинуваченого про пом`якшення призначеного покарання слід вважати безпідставними, оскільки вони мають суто суб`єктивний характер та не можуть вважатися достатніми підставами для пом`якшення покарання за вчинення кримінального правопорушення.

Крім того, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину в умовах воєнного часу, відомості про попередню судимість ОСОБА_7 , виправлення обвинуваченого без відбування реального покарання, на думку колегії суддів є неможливим.

З урахуванням вище наведеного, на думку колегії суддів, покарання, призначене судом першої інстанції, є співрозмірним протиправному діянню ОСОБА_7 , необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень і не може вважитися явно несправедливим внаслідок суворості, у зв`язку з чим апеляційна скарга обвинуваченого підлягає відхиленню.

Таким чином вирок суду є законним та обґрунтованим, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст.ст.404, 405,406, 407, 418, 419 КПК України колегія суддів -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 21 лютого 2023 року у відношенні ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а обвинуваченим який перебуває під вартою в той же строк з моменту вручення йому копії цієї ухвали.

Головуючий

Судді