ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 липня 2023 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

представника потерпілої ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000585 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09 червня 2022 року щодо ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И В:

Даним вироком ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець міста Луцька, Волинської області, українець, громадянин України, з вищою освітою, одружений, має на утриманні двоє неповнолітніх дітей, не працює, інвалід ІІ групи, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.286 КК України, та йому призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.

Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_8 визначено обчислювати з моменту приведення даного вироку до виконання.

Цивільний позов заступника директора КП «Луцька міська клінічна лікарня» ОСОБА_10 до ОСОБА_8 про відшкодування витрат, пов`язаних з лікуванням потерпілої ОСОБА_11 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_8 на користь КП «Луцька міська клінічна лікарня» 38621 гривень витрат, пов`язаних з лікуванням потерпілої ОСОБА_11 .

Цивільний позов представника потерпілої ОСОБА_11 адвоката ОСОБА_7 до ОСОБА_8 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, а також витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги задоволено. Стягнуто з ОСОБА_8 на користь потерпілої ОСОБА_11 у відшкодування матеріальної шкоди 66606 гривень та 50000 гривень моральної шкоди, а також 15 000 гривень витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги.

Вироком вирішено питання речових доказів та процесуальних витрат.

Згідно із вироком суду ОСОБА_8 визнано винуватим та засуджено за те, що він 18 лютого 2019 року о 19:45 годині, керуючи технічно справним автомобілем марки «Volvo S60» реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по проспекту Василя Мойсея в напрямку вулиці Стрілецької зі сторони проспекту Перемоги міста Луцька Волинської області, в крайній лівій смузі руху зі швидкістю 50 км/год., проявив безпечність та неуважність, не стежив за дорожньою обстановкою, всупереч вимогам п.п.2.3(б), 12.1, 12.3 ПДР України, маючи об`єктивну можливість виявити пішохода, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, не зупинився щоб надати дорогу пішоходу, внаслідок чого допустив наїзд передньою частиною автомобіля на ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка здійснювала перетин проїзної частини дороги з права на ліво відносно руху автомобіля, поза пішохідним переходом, навпроти будинку № 4 на проспекті Василя Мойсея.

Внаслідок вищевказаних грубих порушень Правил дорожнього руху України, водій ОСОБА_8 , своїми необережними протиправними діями, які знаходяться в прямому причинному зв`язку із виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди, спричинив пішоходу ОСОБА_11 , згідно висновку судово-медичної експертизи №261 від 18.04.2019 року, тілесне ушкодження у вигляді: важкої відкритої черепно-мозкової травми у вигляді перелому основи черепа, забою головного мозку з субарахноїдальним та вентрикулярним крововиливами; закритої травми грудної клітки у вигляді множинних двобічних переломів ребер (справа 3,4,5,8,9,10; зліва 2,3,11) з двобічним забоєм легень та двобічним гемотораксом, закритого лінійного перелому тіла та остистого відростка 10-го грудного хребця, закритого перелому поперечних відростків від 1-го до 4-го поперекових хребців справа, закритого відламкового подвійного перелому лівої плечової кістки у верхній третині та середній третині зі зміщенням; закритого травматичного пошкодження медіальної колатеральної зв`язки правого колінного суглобу та закритого краєвого перелому головки правої малогомілкової кістки без зміщення з гемартрозом правого колінного суглоба; закритого краєвого перелому зовнішнього виростка лівої великогомілкової кістки без зміщення та закритого травматичного пошкодження медіальної колатеральної зв`язки лівого колінного суглоба з гемартрозом лівого колінного суглоба; закритого подвійного багатовідламкового перелому обох кісток лівої гомілки зі зміщенням; за ступенем тяжкості черепно-мозкова травма відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя, травма грудної клітки, перелом кісток та пошкодження зв`язок колінних суглобів за ступенем тяжкості відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я.

У прямому причинному зв`язку із даною дорожньо-транспортною пригодою та її наслідками є грубі порушення водієм ОСОБА_8 п.п.2.3 (б), 12.1, 12.3 Правил дорожнього руху України.

У поданій апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 оскаржує вирок через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. Вважає, що висновок суду про доведеність його винуватості обґрунтований виключно припущеннями та недопустимими доказами. Подає заперечення на ухвалу слідчого судді від 27.01.2020 року якою, на його думку, безпідставно відмовлено у поданій ним заяві про відвід суддів усього суду, мотивуючи його тим, що дочка потерпілої працює помічником судді у Луцькому міськрайонному суді Волинської області. Вказує, що судом безпідставно не взято до уваги показання свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , як безпосередніх очевидців даної пригоди, які показали про обмежену видимість проїзної частини дороги та відстань виявлення ними потерпілої на проїзній частині. Протокол слідчого експерименту від 12.09.2019 року, із додатками до нього, через допущені, в ході проведення даної слідчої дії порушення, які обвинувачений вважає істотними, та висновок інженерно-транспортної експертизи № 406 від 18.10.2019 року, як похідний доказ, є недопустимими. Вказує на неможливість об`єктивного та своєчасного виявлення ним, як водієм, у виниклій дорожній обстановці, на шляху руху небезпеки пішохода. У зв`язку із цим просить повторно дослідити докази, надані суду сторонами кримінального провадження, вирок суду скасувати і призначити новий судовий розгляд у іншому територіально наближеному суді першої інстанції.

Заслухавши доповідача, який доповів суть вироку та виклав доводи апеляційної скарги, обвинуваченого та його захисника, які подану апеляційну скаргу підтримали, просили задовольнити, прокурора та представника потерпілої, які заперечили апеляцію, перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд доходить такого висновку.

Згідно зі ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Обов`язок доказування обставин, передбачених ст.91 КПК України, покладений на слідчого та прокурора, які зобов`язані зібрати, перевірити та оцінити докази з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Положеннями ст.94 КПК України регламентовано, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Згідно приписів ч.1 ст.410 КПК України неповним визнається судовий розгляд під час якого залишилися недослідженими обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого рішення.

Згідно вимогам п.2 ч.3 ст.374 КПК України, у мотивувальній частині вироку зазначаються у разі визнання особи винуватою: - докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів; мотиви призначення покарання, звільнення від відбування покарання, застосування примусових заходів медичного характеру при встановлені стану обмеженої осудності обвинуваченого, застосування примусового лікування відповідно до статті 96 Кримінального кодексу України, мотиви призначення громадського вихователя неповнолітньому

Проте, зазначених вимог закону суд першої інстанції не дотримався.

Так з матеріалів кримінального провадження слідує, що обвинувачений та його захисник вказували на порушення права на захист під час досудового розслідування, які пов`язують з проведенням слідчого експерименту без участі ОСОБА_8 та необґрунтованою, на їх думку, відмовою у проведенні слідчого експерименту за участю підозрюваного.

Зокрема сторона захисту посилалась на те, що 25 жовтня 2019 року захисник ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_9 звернувся з клопотанням до старшого слідчого СВ Луцького ВП ГУ НП у Волинській області про проведення за участю ОСОБА_8 слідчого експерименту з метою перевірки і уточнення відомостей, які мають значення для встановлення об`єктивних обставин дорожньо-транспортної пригоди.

Разом з тим постановою слідчого від 25 жовтня 2019 року було відмовлено в задоволенні клопотання з мотивів того, що слідчий експеримент проведено 12 вересня 2019 року, та що для участі в ньому неодноразово запрошувався ОСОБА_8 , проте останній відмовлявся, мотивуючи своєю зайнятістю.

29 жовтня 2019 року захисником до Луцького міськрайонного суду Волинської області було подано скаргу на вказану вище постанову слідчого. Ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 31 жовтня 2019 року було відмовлено в задоволенні скарги адвоката ОСОБА_9 в інтересах ОСОБА_8 на постанову старшого слідчого СВ Луцького ВП ГУНП у Волинській області про відмову в задоволенні клопотання від 25 жовтня 2019 року та зобов`язання вчинити дії.

Слід зазначити, що під час підготовчого судового засідання в суді першої інстанції захисником в порядку ч.3 ст.309 КПК України було подано на вищевказану ухвалу слідчого судді скаргу в якій останній посилався, серед іншого, на відсутність у матеріалах провадження будь-якого підтвердження повідомлення підозрюваного про день та час проведення слідчого експерименту.

Разом з тим, суд першої інстанції вказані твердження сторони захисту належним чином не перевірив, а лише обмежився у вироку тезою про те, що під час досудового розслідування слідчим суддею перевірялась законність проведення такої слідчої (розшукової) дії без участі ОСОБА_8 , і в задоволенні скарги захисника ОСОБА_9 було відмовлено, а тому посилання захисту про недопустимість результатів слідчого експерименту, проведеного 12 вересня 2019 року, судом розцінюється як спосіб уникнути обвинуваченим відповідальності за вчинене.

Проте апеляційним судом встановлено, що матеріали провадження не містять документів про належне повідомлення ОСОБА_8 про день та час проведення слідчого експерименту, що ставить під сумнів обґрунтованість мотивів відмови слідчим суддею у задоволенні скарги захисника.

Отже місцевий суд належним чином не з`ясував чи була надана реальна, неілюзована можливість стороні захисту отримати докази на спростування висунутого обвинувачення і тим самим реалізувати своє право на захист.

Такої ж позиції неодноразово дотримувався у своїх рішеннях Верховний Суд, звертаючи увагу на те, що здійснення судового контролю під час досудового розслідування, не усуває обов`язку суду, який розглядає справу по суті, перевірити законність та обґрунтованість рішення слідчого судді, тим більше у тих випадках, коли сторона провадження, в силу положень частини 3 статті 309 КПК, позбавлена можливості оскаржити ухвалу слідчого судді в апеляційному порядку, у зв`язку з чим можливість збирання доказів стороною захисту порівняно зі стороною обвинувачення обмежена.

Враховуючи зазначене апеляційний суд доходить висновку, що зазначених вимог у місцевим судом дотримано не було, чим порушено право обвинуваченого на захист та справедливий суд.

Крім того поза увагою суду залишився й ряд письмових доказів, яким судом будь якої оцінки також не надано. Зокрема, не надана оцінка наявним в матеріалах провадження відповіді комунального підприємства «Луцьке підприємство електротранспорту» від 05 червня 2020 року та відповіді підприємства «Візор» від 21 липня 2020 року, згідно яких стороною захисту ставилася під сумнів достовірність інформації, яка містилася у протоколі слідчого експерименту.

Суд апеляційної інстанції позбавлений можливості зробити висновки щодо відповідності закону судового рішення в цій частині, оскільки це пов`язано з безпосереднім дослідженням доказів та їх оцінкою судом першої інстанції, чого зроблено не було.

Таким чином з урахуванням викладеного вище апеляційний суд погоджується з доводами сторони захисту про те, що під час розгляду провадження щодо ОСОБА_8 , судом першої інстанції допущено істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, оскільки місцевий суд наявні в матеріалах провадження докази належним чином не дослідив, не надав їм належної оцінки у своєму рішенні, не спростував чи не підтвердив їх у відповідному об`ємі, не провів аналіз таких доказів у повному обсязі на предмет належності та допустимості, при тому, що дані фактичні обставини підлягають ретельній перевірці з метою проведення повного та неупередженого судового розгляду. Аналогічна позиція зазначена в постанові Верховного Суду від 17.05.20223 року в даному провадженні.

Поверхневе дослідження доказів в даному кримінальному провадженні позбавило суд першої інстанції ухвалити вмотивоване рішення.

Відповідно за наведених обставин висновки суду є передчасними, зробленими без повного, всебічного та об`єктивного аналізу наявних у кримінальному провадженні доказів, а тому судове рішення не може визнаватися законним, обґрунтованим та вмотивованим.

Наведені порушення, відповідно до ст.412 КПК України є істотними, оскільки перешкодили суду ухвалити законний і обґрунтований вирок та такими, які згідно з п.п.3, 4 ч.1 ст.409, ст.415 КПК України є підставою для скасування судового рішення з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції.

Відповідно до вимог ч.6 ст.9 КПК України, у випадках, коли положення КПК України не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч.1 ст.7 КПК України. Колегія суддів вважає, що такими загальними засадами кримінального провадження у цьому випадку є верховенство права та законність, дотримання яких не було забезпечено судом під час розгляду кримінального провадження.

Відповідно до п.п.1, 2 ч.1 ст.7 КПК України, колегія суддів позбавлена можливості постановити кінцеве рішення у цьому кримінальному провадженні, зважаючи на допущенні істотні порушення судом першої інстанції вимог КПК України, а тому апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а вирок суду щодо ОСОБА_8 підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в тому ж суді першої інстанції на підставі ст.ст.412, 415 КПК України, оскільки визначених законом підстав для передання провадження до іншого суду не встановлено.

Під час нового розгляду кримінального провадження суду першої інстанції необхідно усунути недоліки, вказані в ухвалах судів апеляційної та касаційної інстанції з дотриманням прав учасників кримінального провадження та вимог кримінального процесуального закону, слід детально перевірити інші доводи апеляційної скарги, дати на неї вичерпну відповідь, дотримуючись вимог статей 2, 7, 8, 9, 17 КПК України, ст.62 Конституції України, ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і в залежності від встановленого постановити законне, обґрунтоване та справедливе рішення.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 408, 409, 412, 415 КПК України, апеляційний суд У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09 червня 2022 року щодо ОСОБА_8 скасувати та призначити новий судовий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції.

Головуючий:

Судді: