Справа №194/949/23
Провадження №1-кп/0198/56/23
04.08.2023
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 серпня 2023 року Юр`ївський районний суд Дніпропетровської області в складі: головуючого судовим засіданням - судді ОСОБА_1 за участю секретаря судових засідань - ОСОБА_2 , прокурора - ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Юр`ївського районного суду Дніпропетровської області кримінальне провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000217 від 01.06.2023 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Богданівка, Павлоградського району, Дніпропетровської області, українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, не маючого на утриманні осіб, яких за законом повинен утримувати, не перебуваючого на обліку в лікаря нарколога та спихіатра, за станом здооров"я інвалідом не являється, знятого з військового обліку у зв"язку з наявністю судимості, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст.89 КПК України, раніше не судимого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,

в с т а н о в и в:

Згідно до Указу Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», воєнний стан запроваджений на території України з 5:30 год. 24 лютого 2022 року.

У обвинуваченого ОСОБА_4 , котрий достовірно знав, що на території України з 05:30 год. 24.02.2022 року введений воєнний стан, 21.05.2023 року приблизно о 12-20 годині, знаходячись в приміщенні торгівельного залу аптеки ТОВ «Факультет-Ф» «Малина №16», яка розташована по вул. Харківська, 26-г в м. Тернівка, Дніпропетровської області, раптово виник злочинний умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна, а саме автоматичного тонометру марки «Paramed One-X», після чого, з метою доведення своєї злочинної дії спрямованої на таємне викрадення чужого майна до кінця, знаходячись в приміщенні аптеки ТОВ «Факультет-Ф» «Малина №16», яка розташована по вул. Харківська, 26-г в м. Тернівка, Дніпропетровської області, впевнившись в тому, за його злочинними діями ніхто не спостерігає, умисно шляхом вільного доступу, таємно, в умовах воєнного стану зі стелажу, який розташований у торгівельному залі аптеки ТОВ «Факультет-Ф» «Малина №16», викрав чуже майно, а саме: автоматичний тонометр марки «Paramed One-X», вартістю 1015,70 грн., після чого, усвідомлюючи протиправність своїх дій, не розрахувавшись за товар, покинув приміщення аптеки. З викраденим майном ОСОБА_4 , з місця скоєння кримінального правопорушення зник та розпорядився ним на свій розсуд. Так, своїми злочинними діями ОСОБА_4 , заподіяв майнову шкоду ТОВ «Факультет-Ф» аптека «Малина №16» на загальну суму 1015 гривень 70 копійок.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованого йому злочині визнав повністю. Надав покази, які в повній мірі відповідають фабулі обвинувачення та вищенаведеним встановленим судом обставинам. Вказав, що у обвинувальному акті вірно відображено те, що він 21.05.2023 року, знаходячись в приміщенні аптеки ТОВ «Факультет-Ф» «Малина №16», яка розташована по вул. Харківська, 26-г в м. Тернівка, Дніпропетровської області, впевнившись в тому, заним ніхто не спостерігає, умисно шляхом вільного доступу, таємно, в умовах воєнного стану, зі стелажу, який розташований у торгівельному залі аптеки ТОВ «Факультет-Ф» «Малина №16», викрав чуже майно, а саме: автоматичний тонометр марки «Paramed One-X», вартістю 1015,70 грн., після чого, усвідомлюючи протиправність своїх дій, не розрахувавшись за товар, покинув приміщення аптеки. Викрадене здав в ломбар по вул. Лермонтова в м. Тернівка, Дніпропетровської області, за що отримав 400 грн, які витратив на власні потреби, так як ні де не працює. У вчиненому щиро розкаюється, засуджує свою поведінку. Просить суворо не карати, не позбавляти його волі та надати йому можливість стати на шлях виправлення.

Потерпілим по справі ТОВ "Фатультет-Ф" Аптека "Малина №16" не забезпечено явку свого представника. Станом на 04.08.2023 року від імені представника ОСОБА_5 , діючої на підставі довіренності від 24.05.2023 року, подано письмову заяву про розгляд справи за їх відсутності. Цивільний позов вони не заявляють. Рішення по справі, прохають ухвалити згідно діючого законодавства.

Зважаючи на повне визнання обвинуваченим ОСОБА_4 своєї вини, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, оскільки проти цього не заперечили учасники судового провадження і такі ніким не оспорюються.

При цьому, відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України, суд з`ясував, чи правильно розуміють учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Таким чином вина обвинуваченого ОСОБА_4 , повністю доведена і його дії суд кваліфікує за епізодом викрадення ним 21.05.2023 року майна - автоматичного тонометра марки «Paramed One-X», вартістю 1015,70 грн. зі стелажу, який розташований у торгівельному залі аптеки ТОВ «Факультет-Ф» «Малина №16», яка розташована по вул. Харківська, 26-г в м. Тернівка, Дніпропетровської області, за ч. 4 ст. 185 КК України - як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена, в умовах воєнного стану.

Оцінюючи покази обвинуваченого ОСОБА_6 , суд визнає їх правдивими і достовірними, оскільки вони є послідовними, об`єктивно і повно відображають обставини вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, надані останнім безпосередньо у судовому засіданні, підстав для самообмови або обставин які ставлять під сумнів добровільність позиції обвинуваченого, судом не встановлено.

Кваліфікуючи дії обвинуваченого ОСОБА_4 , суд виходить з наступного.

Оцінюючі зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає доведеним, що обвинувачений ОСОБА_4 , своїми умисними діями вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене в умовах воєнного стану, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України.

В ході судового розгляду судом детально проаналізовано поведінку обвинуваченого ОСОБА_4 , після вчинення злочину, наслідки суспільно-небезпечного діяння останнього, особу обвинуваченого, його спосіб життя, ймовірність вчинення ним нових злочинів, зважено на усі обставини кримінального провадження в їх сукупності.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує положення ст. 65 КК України, відповідно до яких, суд призначає покарання:

1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті)Особливої частиницього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбаченихчастиною другоюстатті 53 цього Кодексу;

2) відповідно до положень Загальної частиницього Кодексу;

3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Також, суд враховує, що згідно зі статтями 50, 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, що є необхідним і достатнім для її виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів. Виходячи з принципів співмірності й індивідуалізації, це покарання за своїм видом та розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, що його пом`якшують і обтяжують.

Отже, суд виходить з того, що положення Кримінального кодексу України наділяють його правом вибору у визначених законом межах заходу примусу певного виду і розміру. Названа функція суду за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки передбачає вибір однієї з альтернативних форм реалізації кримінальної відповідальності і потребує взяття до уваги й оцінки відповідно до визначених законом орієнтирів усіх конкретних обставин справи, без урахування яких обрана міра покарання не може вважатися справедливою. Справедливість покарання має визначатися з урахуванням інтересів усіх суб`єктів кримінально-правових відносин, а також інших осіб з погляду підвищення рівня їх безпеки шляхом запобігання вчиненню нових злочинів і надання підстав правомірно очікувати відповідну протиправному діянню реакцію держави, що є важливим чинником юридичної захищеності людини.

Таким чином, обираючи вид та міру покарання обвинуваченому, суд бере до уваги характер та тяжкість вчиненого ним злочину, форму вини, спосіб вчинення злочину, стадію злочину, конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, відношення обвинуваченого до скоєного.

Також, суд враховує фактичні обставини справи і тяжкість заподіяних злочином наслідків, дані про особу обвинуваченого, зокрема те, що він згідно ст. 89 КК України раніше не судимий, на обліку в лікаря психіатра та нарколога не перебуває, за місцем мешкання характеризується посередньо.

Пом`якшуючими покарання ОСОБА_4 , обставиною суд визнає щире каяття обвинуваченого. Так, зокрема в ході судового розгляду обвинувачений надав в судовому засіданні визнавальні покази та засудив свою протиправну поведінку у присутності учасників процесу.

Обтяжуючих покарання обвинуваченого обставин судом не встановлено.

Відповідно до правових орієнтирів, визначених у ст.ст. 50, 65 КК України, метою покарання є як кара, так і виправлення засуджених та запобігання вчинення нових злочинів. Досягнення вказаної мети є однією з форм реалізації визначених у ч. 1 ст. 1 КК України, завдань Закону про кримінальну відповідальність, правового забезпечення охорони від злочинних посягань прав і свобод людини і громадянина, власності та інших охоронюваних законом цінностей, а також запобігання злочинам.

При цьому, суд враховує положення ч.ч.1,2 ст.50 КК України, згідно яких, покарання є заходом примусу, що застосовуєтьсявід імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Визначаючи вид та розмір покарання, суд також, виходить з того, що каральна функція, тобто акт покарання від імені держави, як засіб запобігання нових правопорушень, що є уособленням негативної реакції держави на скоєне правопорушення, не є домінуючою, а обраний захід примусу має найбільше сприяти досягненню справедливого балансу між правами і свободами особи та захистом інтересів держави й суспільства.

Отже, покарання має бути співмірним злочину, що передбачає врахування способу й об`єкту посягання, тяжкості його наслідків і потенційної суспільної небезпеки особи. Така домірність є необхідним проявом справедливості кримінальної відповідальності.

Беручи до уваги вказані обставини, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті, за якою кваліфікованойого дії.

При призначенні покарання обвинуваченому, суд застосовує судову дискрецію (судовий розсуд), тобто поняття яке у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, інтелектуально-вольовою владною діяльністю суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

Також, визначаючи обвинуваченому вид і розмір покарання, суд виходить з того, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним. Крім того, суд враховує те, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу законності і воно не було свавільним.

Частина 2 ст. 61 Конституції України передбачає, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер. Системний аналіз та юридичний зміст положень ч.2 ст. 61 Конституції України свідчить про те, що в основу притягнення до юридичної відповідальності має бути покладений конкретний склад правопорушення, яке скоїла особа.

При розгляді даного кримінального провадження суд також враховує, що одним з проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством, як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. В свою чергу, справедливість це одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права.

На переконання суду, таке покарання для засудженого відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності. Таке покарання також перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винної, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню.

Також, виходячи із цілей та принципів права, справедливості й достатності обраного покарання, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, враховуючи тяжкість вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, вищенаведені обставини справи, зокрема пом`якшуючю обставину, суд приходить до висновку, що виправлення засудженого можливе без відбування покарання, і відповідно до ст. 75 КК України, вважає за можливе звільнити його від відбування покарання з випробуванням, з покладенням на останнього обов`язків, передбачених ст.76 КК України, адже така міра покарання сприятиме досягненню справедливого балансу між правами та свободами засудженого та інтересами держави і суспільства, і буде достатньою для виправлення засудженого та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

Цивільний позов по справі не заявлений.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 на стадії досудового розслідування за Ухвалою судді Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 22 червня 2023 року обрано у вигляді цілодобового домашнього арешту в межах строку досудового розслідування до 16 серпня 2023 року, без застосування засобів електронного контролю.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати, що складаються з вартості проведеної : судово-товарознавчої експертизи №СЕ-19/104-23/19912-ТВ від 12.06.2023 року на суму в 956 (дев"ятсот пятдесят шість) гривень 00 копійок підлягають стягненню з обвинуваченого в рахунок держави.

Керуючись ст. 100, 124, 368, 370, 371, 373-376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у скоєнні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підстав ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку, який суд визначає в 3 (три ) роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2.) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; 3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом пробації.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирати.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи №СЕ-19/104-23/19912-ТВ від 12,06.2023 року гна суму в 956 (дев"ятсот пятдесят шість) гривень 00 копійок.

Речові докази, які згідно до Постанови про визнання речовим доказом та долучення до матеріалів кримінального провадження речового доказу від 07.06.2023 року, які знаходяться в камері схову ВП №1 Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області, згідно до квитанції №155048 про отримання на зерігання речових доказвів, вилучених (отриманих) стороною обвинувачення під час здійснення кримінального провадження, а саме: автоматичного тонометра марки «Paramed One-X», вартістю 1015,70 грн в кількості 1 шт. повернути потерпілому ТОВ «Факультет-Ф» «Малина №16», яка розташована по вул. Харківська, 26-г в м. Тернівка, Дніпропетровської області.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України до Дніпровського апеляційного суду через Юр`ївський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 цього Кодексу.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Наталя ЖМУД