Справа № 626/2183/23
Провадження № 1-кп/626/360/2023
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2023 року

Красноградський районний суд Харківської області

в складі: головуючої судді ОСОБА_1

за участю прокурора ОСОБА_2

захисника ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Красноград матеріали кримінального провадження № 0000532 за обвинуваченням ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Керч АР Крим, українець, громадянин України, розлучений, працює сторожем в ТОВ "Агропромислова компанія "Докучаєвські чорноземи", має середньо-спеціальну освіту, зареєстрований в АДРЕСА_1 , проживає в АДРЕСА_2 , є таким, що не має судимості відповідно до ст.89 КК України, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.4362 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Статтями 1, 2 III Конвенції про відкриття воєнних дій від 18.10.1907, яка вступила в дію 26.01.1910 та 07.03.1955 визнана СРСР, правонаступником якого є рф, передбачено, що військові дії між державами не повинні починатися без попереднього та недвозначного попередження у формі або мотивованому оголошенню війни, або ультиматуму з умовним оголошенням війни. Про створення стану війни має бути без зволікання оповіщено нейтральним державам, і він матиме для них дійсну силу лише після отримання оповіщення.

У преамбулі Декларації про державний суверенітет України від 16.07.1990 (далі - Декларація) зазначено, що Верховна Рада УРСР проголошує державний суверенітет України як верховенство, самостійність, повноту і неподільність влади Республіки в її межах та незалежність і рівноправність у зовнішніх зносинах.

Відповідно до розділу V Декларації територія України в існуючих кордонах є недоторканною і не може бути змінена та використана без її згоди.

24.08.1991 Верховною Радою УРСР схвалено Акт проголошення незалежності України, яким урочисто проголошено незалежність України та створення самостійної української держави - України. Відповідно до вказаного документу територія України є неподільною та недоторканною.

Незалежність України визнали держави світу, серед яких і рф.

Згідно пунктів 1, 2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.94 рф, Сполучене Королівство Великої Британії та Північної Ірландії та США підтвердили свої зобов`язання України згідно з принципами Заключного акта Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.75 поважати незалежність і суверенітет та існуючі кордони України, зобов`язувалися утримуватися від загрози сили чи її використання проти територіальної цілісності чи політичної незалежності України, і що ніяка їхня зброя ніколи не буде використовуватися проти України, крім цілей самооборони або будь-яким іншим чином відповідно до Статуту ООН.

Відповідно до пунктів 3, 8 Меморандуму про підтримку миру та стабільності в Співдружності Незалежних Держав від 10.02.95, що укладених між державами СНД, серед яких Україна та рф, держави підтвердили непорушність існуючих кордонів одного та зобов`язувалися виступати проти будь-яких дій, що підривають їхню непорушність, а також вирішують усі оголошення, що виробляються з питань кордонів і території, тільки мирними засобами. Держави зобов`язувалися також не підтримувати на території інших держав-учасниць сепаратистські рухи, а також сепаратистські режими, якщо такі виникнуть; не встановлювати з ними політичних, економічних та інших зв`язків; не допускати використання ними територій і комунікацій держав-учасниць Співдружності; не надавати їм економічної, фінансової, військової та іншої допомоги.

31.05.1997 відповідно до положення Статуту ООН і зобов`язань згідно із Заключним актом Наради з безпеки і співробітництва в Європі Україна та рф виклали Договір про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і рф (ратифікований Законом України від 14.01.98 N 13/ 98-ВРта федеральним законом рф від 02.03.1999 N 42-ФЗ). відповідно до статей 2, 3 додаткового Договору рф зобов`язувалася поважати територіальну цілісність України, підтвердила непорушність існуючих між ними кордонів та зобов`язувалася будувати відносини одна з одною на основі принципів взаємної поваги, суверенної рівності, територіальної цілісності, непорушності кордонів, мирного врегулювання спорів, незастосування сили або погрози силою, в тому числі економічні та інші способи тиску, права народів вільно розпоряджатися своєю долею, невтручання у внутрішні справи, дотримання прав людини та основних свобод, співробітництва між державами, сумлінного виконання взятих міжнародних зобов`язань, а також інших загальновизнаних норм міжнародного права.

Відповідно до опису і карти державного кордону, які є додатками до Договору між Україною та рф про українсько-російський державний кордон від 28.01.2003 (ратифікований рф 22.04.2004), територія Автономної Республіки Крим, м. Севастополя, Донецької та Луганської областей відноситься до території України.

Статтями 1 , 2 Конституції України визначено, що Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах зовнішнього кордону є цілісною і недоторканною.

Відповідно зі ст. 5 Конституції України носієм суверенітету та єдиним джерелом влади в Україні є народ. Народ здійснює владу безпосередньо і через органи державної влади та органи місцевого самоврядування.

Право визначати і змінювати конституційний лад в Україні належить виключно народові і не може бути узурповане державою, її органами або посадовими особами.

Відповідно до ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно дотримуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Статтею 73 Конституції України визначено, що завдяки всеукраїнському референдуму вирішуються питання про зміну території України.

Відповідно зі ст. 132-134 Конституції України територіальний устрій України обґрунтовується на засадах єдності та цілісності державної території. До складу України входять: Автономна Республіка Крим, Вінницька, Волинська, Дніпропетровська, Донецька, Житомирська, Закарпатська, Запорізька, Івано-Франківська, Київська, Кіровоградська, Луганська, Львівська, Миколаївська, Одеська, Полтавська, Рівненська, Сумська, Тернопільська, Харківська, Херсонська. , Хмельницька, Черкаська, Чернівецька, Чернігівська область, міста Київ та Севастополь. Місто Севастополь має особливий статус, Автономна Республіка Крим є невід`ємною складовою частиною України і в межах повноважень, визначених Конституцією України , вирішує питання, віднесені до її відання.

Всупереч вказаним нормам президент рф путін в.в., а також інші невстановлені на цей час досудовим розслідуванням представники влади, всупереч вимогам п. п. 1, 2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994, принципам Заключного акта Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 та вимогам ч. 1 ст. 4 ст. 2 Статут ООН і Декларації Генеральної Асамблеї ООН від 09.12.81 N 36/103, від 16.12.70 N 2734 (XXV), від 21.12.1965 N 2131 (XX), від 14.12.74 N 3314 (XXIX) планували, підготували і розв`язали агресивну війну та воєнний конфлікт проти України, а саме: віддали наказ на вторгнення підрозділів Збройних сил рф на територію України.

22.02.2022 президент рф, реалізуючи злочинний план, направив до ради федерації звернення про використання збройних сил рф за межами рф, яке було задоволено.

24.02.2022 о 5-й годині президент рф оголосив про рішення розпочати військову операцію в Україні.

У подальшому на виконання вищевказаного наказу військовослужбовці збройних сил рф шляхом збройної агресії, із застосуванням зброї незаконно вторглися на територію України через державні кордони України в Автономній Республіці Крим, Донецькій, Луганській, Харківській, Херсонській, Миколаївській, Сумській, Чернігівській, інших областях та здійснили збройний напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення, житлові масиви та інші цивільні об`єкти та здійснили окупацію частини території України, чим вчинили дії з застосування змін території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, що продовжується в теперішній час та призводить до загибелі значної кількості людей та інших тяжких наслідків.

Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 N 64/2022 , який затверджено Верховною Радою України, у зв`язку з військовою агресією рф проти України, на підставі пропозиції РНБО України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України , Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в Україні введено воєнний стан з 05:30 24.02.2022 строком на 30 діб і в подальшому продовжено.

ОСОБА_4 , який будучи проросійсько налаштованою особою, підтримував агресивну політику рф, з метою схиляння інших осіб до своєї проросійської позиції, усвідомлюючи протправний характер своїх дій та бажаючи настання негативних наслідків, 31.08.2022 близько 09-й години 50 хвилин перебуваючи в приміщенні магазину за адресою АДРЕСА_2 , в присутності громадян, які знаходилися в магазині, розпочав та в подальшому публічно виказував заклики до підтримки збройної агресії проти України державою агресором- російською федерацією, виправдовував збройну агресію російської федерації, називаючи її вимушеною та необхідною, та такою, що піде на благо українському народу, схвалював рішення та дії керівництва російської федерації, направлені на ведення війни проти українського народу, висловлюючи підтримку знищення українських міст та населення, публічно закликав до встановлення правління російської федерації на території України та висловлював образи цодо військовослужбовців Збройних Сил України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченогоч.1 ст.4362 КК України визнав повністю. Не оспорював факти викладені в обвинувальному акті та показав, як викладено вище, підтвердивши обставини вчиненого ним 31 серпня 2022 року кримінального правопорушення. Крім того, підтвердив , що він виїхав з території с.Зоряне після подій, що відбувалися 31.08.2022, мав намір поїхати за місцем реєстрації, але його було затримано в червні 2023 року в м.Запоріжжя. Просив призначити йому покарання відповідно до вимог КК України.

Судом були досліджені письмові докази по справі, якими також підтверджується винність обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.4362 КК України, за встановлених судом обставин в межах обвинувачення, визнаного судом доведеним.

З заяви ОСОБА_6 до начальника Красноградського РВП ГУНП в Харківській області встановлено, що ОСОБА_4 31.08.2022 приблизно о 10-й годині висловлювався нецензурно на її адресу, а також ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , погрожував фізичною розправою , негативно висловлювався про чоловіків присутніх. які перебувають на службі в лавах Зброних Сил України, публічно закликав до необхідності прийняття "руського миру", підтримання країни -агресора рф, негативно висловлювався про родини присутніх та Президента України. Відповідно постанови слідчого від 19.10.2022 було зупинено досудове розслідування та оголошено розшук ОСОБА_4 .

Суд вважає доведеним, що обвинувачений ОСОБА_4 31.08.2022 року скоїв виправдовування, визнання правомірною, заперечення збройної агресії Російської Федерації проти України. його дії правильно кваліфіковані за ч.1 ст.4362 КК України.

Відповідно до ст.12 КК України, правопорушення передбачене ч.1 ст.4362 КК України є нетяжким злочином.

Згідно ч.2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Слід зазначити, що при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного обвинуваченого, який визнається винним у вчиненні кримінального правопорушення, суди мають суворо дотримуватись вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження ОСОБА_4 за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікаря нарколога, психіатра не перебуває, допускає зловживання спиртними напоями, мешкає на території Зорянського старостинського округу Красноградської міської ради як внутрішньо переміщена особа.

Обставинии, які пом"якшують та обтяжують покарання, згідно зі ст.ст. 66,67 КК України , судом не встановлені.

Визначаючи вид та міру покарання суд керується положеннями ст.50 КК України, відповідно до якої покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Підстав для застосування щодо ОСОБА_4 ст.69, ст.75 КК України суд не вбачає.

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що необхідно призначити ОСОБА_4 покарання у виді арешту, з врахуванням тяжкості вчиненого злочину, даних про особу обвинуваченого, позиції сторін, висловлену під час судових дебатів, в межах санкції ч.1 ст.4362 КК України. Відповідно до ч.1 ст.60 КК покарання у виді арешту встановлюється на строк від одного до шести місяців. Таке покарання, буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Початок строку відбування покарання суд вважає правильним рахувати з часу його фактичного затримання, тобто з 13 червня 2023 року. Речові докази та процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні. Запобіжний захід у виді тримання під вартою необхідно продовжити до вступу вироку в законну силу.

Керуючись ст.ст. 368-374 КПК України суд,-

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопрушенняпередбаченого ч.1 ст.4362 КК України.

Призначити обвинуваченому ОСОБА_4 за ч.1 ст.4362 КК України покарання у виді арешту строком на 3 (три) місяці.

Початок строку відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_4 обчислювати з дня його фактичного затримання 13 червня 2023 року. Запобіжний захід у виді тримання під вартою ОСОБА_4 продовжити до вступу вироку в законну силу.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Красноградський районний суд Харківської області впродовж 30 днів з дня його проголошення. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не подано. У разі її подання, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копії вироку надати учасникам провадження: присутнім - вручити в суді, відсутнім- надіслати поштою.

Суддя ОСОБА_1