КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №552/1151/22
Провадження № 1-кп/552/50/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.07.2023 Київський районний суд м. Полтави у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

з участю прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинувачених - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

їх захисників - адвокатів ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000507 по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307, ч.3 ст.27 ч.3 ст.307, ч.2 ст.255-1 КК України,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307, ч.2 ст.27 ч.3 ст.307 КК України,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.27 ч.3 ст.307 КК України,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.27 ч.3 ст.307 КК України,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307 КК України, -

встановив:

У судовому засіданні прокурор подав клопотання про продовження обвинуваченим ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на те, що ризики, які були підставою для застосування обвинуваченим запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не зменшилися та не змінилися, застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти існуючим ризикам. Просив їх задовольнити.

Обвинувачені ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_8 їх захисники адвокати ОСОБА_9 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 заперечували проти задоволення клопотань, оскільки вважають їх необґрунтованими та безпідставними, а зазначені у них ризики надуманими.

Обвинувачені ОСОБА_6 ОСОБА_7 та їх захисники адвокати ОСОБА_10 та ОСОБА_11 вважають клопотання необґрунтованими та безпідставними. Просили змінити запобіжний захід ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на домашній арешт. Вважають, що будь-яких доказів, які б свідчили про те, що останні перебуваючи на волі можуть продовжити злочинну діяльність та ухилятися від явки до суду, не надано.

Суд, ознайомившись з поданими клопотаннями, заслухавши учасників судового процесу, приходить до наступного.

Так, строки тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , та ОСОБА_8 закінчуються 31 липня 2023 року.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 331 Кримінального процесуального кодексу України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність подовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

За змістом ст.199 КПК України підставою для продовження строку тримання під вартою є обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Суд, приймає до уваги ті обставини, що ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 обвинувачуються у скоєнні тяжких та особливо тяжких злочинів, раніше неодноразово притягалися до кримінальної відповідальності за вчинення умисних кримінальних правопорушень. При цьому, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_8 на даний час відбувають покарання за попередніми вироками. Крім того, з врахуванням тяжкість покарання, яке може бути призначене обвинуваченим у разі доведеності їх винуватості у вчиненні злочинів, які їм інкриміновані, у суду є всі підстави вважати, що обвинувачені можуть вчиняти інші кримінальні правопорушення та переховуватись від суду. Отже ризики, які стали підставою для обрання відносно ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою що наразі не перестали існувати.

Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків для застосування обвинуваченим більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено.

Беручи до уваги те, що продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були враховані судом під час обрання та продовження обвинуваченим запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, дані про особу обвинувачених, серйозність пред`явленого обвинувачення та тяжкість покарання, що їм загрожує у разі визнання винуватими у вчиненні інкримінованих їм кримінальних правопорушень, суд не знаходить підстав для обрання іншого запобіжного заходу.

Даних, які б вказували на неможливість застосування до обвинувачених запобіжного заходу у виді тримання під вартою не встановлено.

Крім цього, у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26.07.2001 р. ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

За таких обставин, суд приходить до висновку, що запобіжні заходи обрані обвинуваченим ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою слід залишити без змін, а тому вважає за доцільне продовження їх застосування в межах строків визначених законом.

Визначений розмір застави, а саме 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, є, на думку суду, достатньою мірою гарантування виконання обвинуваченими ОСОБА_6 та ОСОБА_7 покладених на них обов`язків та не може бути завідомо непомірним для них.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.331 КПК України, суд -

ухвалив:

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченим строку тримання під вартою задовольнити.

Продовжити ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 строк тримання під вартою на шістдесят діб, тобто до 17 год. 00 хв. 28 вересня 2023 року включно.

Розмір застави ОСОБА_6 визначити 80 розмірів мінімального прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає двісті вісім тисяч гривень.

У разі внесення застави уповноваженій службовій особі негайно повідомити про це суд та звільнити ОСОБА_6 .

Розмір застави ОСОБА_7 визначити 80 розмірів мінімального прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає двісті вісім тисяч гривень.

У разі внесення застави уповноваженій службовій особі негайно повідомити про це суд та звільнити ОСОБА_7 .

У разі внесення застави покласти на ОСОБА_6 та ОСОБА_7 обов`язок прибувати за викликом до суду у визначений час та без дозволу суду не виїжджати з місця постійного проживання.

Місцем утримання обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_8 визначити ДУ «Полтавська установа виконання покарань № 23».

Місцем утримання обвинуваченого ОСОБА_4 визначити ДУ «Полтавська виправна колонія № 64».

Місцем утримання обвинуваченої ОСОБА_7 визначити ДУ «Надержинщинська виправна колонія (№65)».

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Головуючий ОСОБА_1