05.06.2023 Справа № 756/5321/22
ОБОЛОНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 756/5321/22
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.06.2023 місто Київ

Оболонський районний суд міста Києва в складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000015 від 06.01.2022 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Києва, українця, громадянина України, з середньою освітою, офіційно непрацевлаштованого, зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- за вироком Оболонського районного суду міста Києва від 24.01.2022 за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк 100 годин (справа №756/952/22);

- за вироком Оболонського районного суду міста Києва від 17.08.2022, залишеним без зміни ухвалою Київського апеляційного суду від 17.01.2023, за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання за попереднім вироком від 24.01.2022 більш суворим за цим вироком, визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки (справа №756/356/21),

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

за участю учасників судового провадження:

прокурор ОСОБА_4 ,

обвинувачений ОСОБА_3 ,

захисник ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и в:

04.01.2022 приблизно о 20:13 ОСОБА_3 перебував у приміщенні магазину «ЄВА» у місті Києві (вул. Героїв Дніпра, 35), де намагався таємно викрасти товар, проте свій умисел до кінця не довів із причин, що не залежали від його волі, оскільки на виході з магазину був затриманий адміністратором торгового залу, після чого був запрошений до службового приміщення вказаного магазину для очікування працівників поліції.

В подальшому того ж дня, тобто 04.01.2023 приблизно о 21:30 ОСОБА_3 , будучи затриманим адміністратором торгового залу магазину «ЄВА» за підозрою у вчиненні закінченого замаху на таємне викрадення чужого майна, а саме товару, що належить ТОВ «РУШ», та, перебуваючи в службовому приміщенні вищевказаного магазину, побачив на столі, за яким він сидів, термінал для збору даних марки «ZEBRA TC25» чорного кольору (IMEI: НОМЕР_1 , S/N: НОМЕР_2 ), вартістю 15 918,88 грн, належний ТОВ «РУШ» (далі - ТЕРМІНАЛ) та в цей момент у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, що належить ТОВ «РУШ», вчиненого повторно. Надалі, реалізуючи свій вищевказаний умисел, того ж дня у той же час та в тому ж місці ОСОБА_3 , переконавшись у тому, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, діючи таємно умисно з корисливих мотивів з метою власного збагачення шляхом вільного доступу взяв зі столу, за яким він сидів, ТЕРМІНАЛ та помістив його у внутрішню кишеню куртки, в яку був одягнений того дня.

В подальшому, ОСОБА_3 , після закінчення проведення з ним слідчих дій, які проводились із останнім за фактом вчинення замаху на таємне викрадення товару із торгового залу магазину «ЄВА», продовжуючи реалізовувати свій вищевказаний злочинний умисел, маючи у кишені викрадений ним ТЕРМІНАЛ, покинув приміщення вказаного магазину, а викраденим ТЕРМІНАЛОМ розпорядився на власний розсуд.

Внаслідок вчинення злочину ОСОБА_3 спричинив майнову шкоду ТОВ «РУШ» () на суму 15 918,88 грн.

Представник потерпілого ТОВ «РУШ» ОСОБА_6 , будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ст. 135 КПК України, у судове засідання не з`явився, жодних заяв чи клопотань на адресу суду не надходило. Суд, заслухавши думку сторін кримінального провадження про можливість проведення судового розгляду, враховуючи відсутність цивільного позову у кримінальному провадженні, прийняв рішення про проведення судового розгляду за відсутності представника потерпілого.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, визнав повністю, щиро покаявся, беззаперечно підтвердив обставини кримінального провадження, зокрема те, що 04.01.2022 приблизно о 21:30 його було запрошено до службового приміщення магазину «ЄВА» у м. Києві для очікування працівників поліції за підозрою у вчиненні крадіжки іншого майна, та в момент, коли він залишився у вказаному приміщенні один з метою продажу він таємно взяв зі столу ТЕРМІНАЛ, який заховав у куртку, та в подальшому, коли після приїзду поліції його відпустили, вказаний термінал він виніс з службового приміщення з собою, нікому про це не повідомивши.

При цьому, ОСОБА_3 , висловивши самозасудження свого вчинку та зазначивши про готовність нести кримінальну відповідальність за вчинене, свою вину у вчиненні інкримінованого злочину визнав повністю, щиро покаявся, вибачився за вчинені ним дії та просив суворо не карати.

Враховуючи те, що учасники судового провадження не оспорювали обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, судом було встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, за відсутністю будь-яких сумнівів у добровільності та істинності позиції останніх, за згодою учасників судового провадження, суд провів судовий розгляд кримінального провадження щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням процесуальних рішень, що стосуються долі речових доказів, а також матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого, визнавши недоцільним дослідження інших доказів у кримінальному провадженні. При цьому, судом роз`яснено сторонам кримінального провадження, що у цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Це повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації №6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Таким чином, розглянувши кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 в межах пред`явленого обвинувачення, допитавши останнього, дослідивши долучені стороною обвинувачення письмові матеріали кримінального провадження, відомості, що характеризують особу обвинуваченого, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_3 у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, за обставин, установлених у судовому засіданні, доведена повністю та кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 185 КК України.

Вирішуючи питання про призначення виду та розміру покарання обвинуваченому, суд приходить до наступного висновку.

Згідно зі ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до вимог ст. 65 зазначеного Кодексу суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Згідно пункту 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 №7 зі змінами від 06.11.2009 «Про практику призначення судами кримінального покарання» (далі - Постанова Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2004) слід звернути увагу судів на те, що при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Із системного аналізу положень ст. 23 КПК України та ст. 65 КК України слідує, що питання про наявність чи відсутність обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання, вирішується судом у нарадчій кімнаті на підставі безпосередньо досліджених доказів.

Так, приймаючи рішення щодо виду та розміру покарання ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості злочину, що відповідно до ст. 12 КК України відноситься до нетяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого, зокрема, його вік, те, що останній має середню освіту, неодружений, має постійне місце реєстрації та місце проживання на території України, за місцем проживання характеризується формально посередньо, на спеціальних обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, що свідчить про його осудність.

Обставин, що обтяжують покарання відповідно до ст. 67 КК України суд не встановив.

Обставиною, що пом`якшує покарання відповідно до ст. 66 КК України суд визнає щире каяття з огляду на те, що обвинувачений, висловивши самозасудження своєї кримінально караної поведінки та зазначивши про готовність нести кримінальну відповідальність, вину у вчиненні злочину визнав повністю та під час допиту в суді зазначив, що шкодує про свій вчинок і розкаюється, що свідчить про наявність обставини, що пом`якшує покарання, - щире каяття.

Враховуючи принципи законності, справедливості та обґрунтованості покарання, а також мотиви, характер і спосіб вчинення злочину у сукупності зі ставленням обвинуваченого до вчиненого, зваживши на особу останнього, суд приходить до висновку про призначення обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції норми закону, що передбачає відповідальність за вчинене, з його реальним відбуванням, оскільки вважає, що саме такий вид покарання буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів. При цьому, суд не вбачає правових підстав для призначення обвинуваченому ОСОБА_3 покарання із застосуванням ст. 75 КК України, оскільки вважає, що виправлення останнього можливе лише в умовах реального відбування покарання.

Водночас, визначаючи остаточне покарання ОСОБА_3 , суд вважає за необхідне зазначити про наступне.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що на момент постановлення вироку у цій справі ОСОБА_3 є судимим: - вироком Оболонського районного суду міста Києва від 24.01.2022 за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк 100 годин; - вироком цього ж суду від 17.08.2022 за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання за попереднім вироком від 24.01.2022 більш суворим за цим вироком, ОСОБА_3 визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки (справа №756/356/21), який ухвалою Київського апеляційного суду від 17.01.2023 залишено без зміни.

Разом із тим, у цьому кримінальному провадженні ОСОБА_3 вчинив злочин за ч. 2 ст. 185 КК України до постановлення вищевказаних попередніх вироків, а тому остаточне покарання ОСОБА_3 за цим вироком слід визначити на підставі ч. 4 ст. 70 цього Кодексу шляхом поглинення менш суворого покарання за цим вироком та вироком від 24.01.2022 більш суворим за вироком Оболонського районного суду міста Києва від 17.08.2022, зарахувавши покарання, відбуте частково за попереднім вироком суду від 17.08.2022 з дотриманням правил, передбачених ст. 72 КК України.

Запобіжний захід у кримінальному провадженні на стадії досудового та судового провадження не обирався, інші заходи забезпечення - не застосовувались.

Цивільний позов не заявлявся.

Відповідно до вимог статей 118, 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

У межах даного кримінального провадження під час досудового розслідування судовим експертом ОСОБА_7 проведено судову-товарознавчу експертизу від 28.01.2022 №426, та відповідно до звіту про фактичні затрати на проведення цієї експертизи вартість виконаних робіт склала 150 грн.

Водночас, виходячи з того, що вищезазначений експерт не є експертом державної установи, судові витрати на проведення вказаної експертизи в порядку, передбаченому ч. 2 ст. 124 КПК України, не можуть бути стягнуті з обвинуваченого на користь держави.

Керуючись положеннями статей 100, 369-371, 373, 374, 376, 395, 532 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворих покараннь за цим вироком та вироком Оболонського районного суду міста Києва від 24.01.2022 більш суворим за вироком Оболонського районного суду міста Києва від 17.08.2022 ОСОБА_3 визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

Строк відбування ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі обчислювати з дня набрання вироком законної сили.

На підставі ст. 72 КК України в строк покарання, визначеного остаточно за сукупністю кримінальних правопорушень, зарахувати покарання частково відбуте ОСОБА_3 за вироком Оболонського районного суду міста Києва від 17.08.2022.

Речові докази:

- два СD-R диск марки «HP» з відеозаписами з приміщення магазину «ЄВА» (вул. Героїв Дніпра, 35 у місті Києві), - залишити при матеріалах кримінального провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд міста Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1