ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1046/23 Справа № 199/3246/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Судді доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 14 квітня 2023 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який не працює, фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 28.05.2021 року Тростянецьким районним судом Вінницької області за ч. 1 ст. 185 КК України до штрафу в розмірі 1 360,00 грн.,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, у кримінальному провадженні № 0000409, -

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою слідчого судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 14 квітня 2023 року застосований до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 02:02 год. 12 червня 2023 року без визначення розміру застави.

Слідчий суддя дійшов висновку, що матеріалами клопотання підтверджено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого йому злочину та наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК. Врахував, що інші запобіжні заходи, окрім тримання під вартою, не зможуть запобігти вищевказаним ризикам. Додатково врахована особа підозрюваного, який не має місця офіційної роботи, як постійного джерела прибутку, не має міцних соціальних зв`язків, раніше судимий.

В апеляції:

- захисник просить скасувати ухвалу та постановити нову, якою обрати більш м`який запобіжний захід у виді нічного домашнього арешту з 21:00 год. до 06:00 год. із забороною залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого судді, прокурора та/або слідчого, поклавши на нього відповідні обов`язки.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що ухвала слідчого судді не відповідає повноті судового розгляду, а його висновки фактичним обставинам кримінального правопорушення.

Вважає, що особу було незаконно затримано та необґрунтовано обрано ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Вказує, що жоден ризик, передбачений ч. 1 ст. 177 КПК, слідчим та прокурором не доведений, у зв`язку з чим вважає наявними підстави для застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Зазначає, що судом не взято до уваги, що підозрюваний має постійне місце проживання в м. Дніпро, в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, має на утриманні матір похилого віку, неофіційно працює, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, визнав вину та щиро розкаявся у вчиненому злочині, сприяє досудовому розслідуванню.

Заслухавши сторони кримінального провадження, підозрюваного та його захисника, які кожен окремо та разом просили задовольнити апеляційну скаргу, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляції, просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, перевіривши матеріали та обговоривши доводи скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

За приписами ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

За вимогами ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Колегія суддів вважає, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчим суддею дотримані, висновок слідчого судді щодо необхідності застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою є обґрунтованим.

З матеріалів справи слідує, що 13.04.2023 року до ЄРДР за № 0000409 внесені відомості про вчинення кримінального правопорушення за ознаками ч. 4 ст. 186 КК України.

12 квітня 2023 року о 23:00 годині ОСОБА_5 в порядку ст. 208 КПК України був затриманий та 13 квітня 2023 року йому було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 4 ст. 186 КК України.

Розглядаючи питання обґрунтованості підозри як підставу для застосування запобіжного заходу, колегія суддів зважає на відсутність законодавчого визначення поняття «обґрунтованість підозри» та усталену практику Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості підозри» та критеріїв її визначення. Зокрема, як зазначено у рішенні ЄСПЛ «Нечипорук, Йонкало проти України» від 21.04.2011 р., наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин. Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі "Мюррей проти Об`єднаного Королівства" від 28 жовтня 1994 року, "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року).

Під час судового розгляду слідчий суддя з`ясував, що наведені в клопотанні слідчого дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого йому кримінального правопорушення, з чим погоджується й колегія суддів, оскільки долучені до клопотання матеріали, протоколи допитів свідків, протокол допиту потерпілого, інші дані, які достатньо дають підстави дійти висновку, що дана особа могла б скоїти інкриміновані їй злочини, тобто ймовірно є підстави допустити її причетність до його вчинення.

Перевіряючи наявність ризиків відповідно до вимог ст. 178 КПК України, колегія суддів зважає на практику ЄСПЛ, відповідно до якої тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику переховування» та погоджується з висновком слідчого судді про наявність ризиків, передбачених п.п 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, ризику переховування підозрюваного ОСОБА_5 від органу досудового розслідування та/або суду, який обумовлений усвідомленням наявності вагомих доказів вчинення даного злочину та тяжкістю можливого покарання, що загрожує підозрюваному у випадку визнання його винним; ризику того, що підозрюваний має можливість незаконно впливати на свідків, оскільки знає місце проживання свідків та потерпілого через обізнаність зі змістом протоколів їх допитів та анкетними даними, тому може вчинити спроби залякування, погроз та іншим чином впливати на свідків, ризику вчинення іншого кримінального правопорушення, враховуючи його майновий стан на наявність судимості, а тому обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на даному етапі досудового розслідування є доцільним і виправданим для запобігання визначених слідчим суддею ризиків.

Доводи захисника про відсутність ризиків є хибними, оскільки слідчим суддею, що підтверджено колегією суддів, встановлені ризики, передбачені п.п 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, з мотивів, наведених вище. Такий висновок в повній мірі відповідає вказаним вище нормам кримінального процесуального закону та фактичним обставинам кримінального провадження.

Ствердження про незаконне затримання ОСОБА_5 не знайшло свого підтвердження під час апеляційного перегляду, оскільки протокол затримання підозрюваного від 13.04.2023 року складений відповідно до вимог КПК, де докладно викладені підстави затримання особи відповідно до ст. 208 КПК України; затриманому роз`яснені права та обов`язки. Відмова від підпису ОСОБА_5 , здійснена в присутності понятих, не є тією беззаперечною обставиною, яка породжує визнання затримання незаконним. Крім того, будь-яких скарг на дії чи бездіяльність посадових осіб СВ ВП № 1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області, які проводили затримання особи, матеріали скарги не містять та під час апеляційного провадження стороною захисту не долучені.

Щодо посилання в апеляції, що підозрюваний має постійне місце проживання в м. Дніпро, в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, має на утриманні матір похилого віку, неофіційно працює, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, визнав вину та щиро розкаявся у вчиненому злочині, сприяє досудовому розслідуванню хоча і мають місце, проте не є достатнім важелем для зменшення встановлених ризиків. Крім того, ці обставини існували й на момент вчинення злочину, проте жодним чином не виступили стримуючим фактором в поведінці підозрюваного.

Колегія суддів також зважає на те, що будь-який більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити належний розгляд провадження, а перебування підозрюваного на волі, враховуючи дані про його особу, буде суперечити інтересам суспільства, що і є підставою для обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово вказував на те, що позбавлення свободи може бути виправданим лише тоді, коли інші, менш суворі запобіжні заходи, по-перше, були розглянуті, а по-друге, за результатами розгляду визнані такими, що не зможуть забезпечити мети, досягнення якої вимагається (Рішення у справі «Амбрушкевич проти Польщі»).

За наведеного, апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню, а ухвалу слідчого судді слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 14 квітня 2023 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4