ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1945/23 Справа № 219/7088/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2023 року Дніпровський апеляційний суд в складі

судді доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі в режимі відеоконференції кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Дружківського міського суду Донецької області від 19 квітня 2023 року, якою обвинуваченому за ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309КК України ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжено строк дії, обраного ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 08.06.2019 року, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Чернівецький слідчий ізолятор» терміном на 60 (шістдесят) днів, тобто, до 17.06.2023 року включно, -

ВСТАНОВИЛА:

В провадженні Дружківського міського суду Донецької області перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_8 за обвинуваченням за ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309КК України.

Ухвалою Дружківського міського суду Донецької областівід 19 квітня 2023 року обвинуваченому ОСОБА_8 продовжено строк дії, обраного ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 08.06.2019 року, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Чернівецький слідчий ізолятор» терміном на 60 днів, тобто, до 17.06.2023 року включно.

Не погодившись з вказаною ухвалою суду, обвинувачений подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити йому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на більш м`який особисте зобов`язання. В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Наголошує на тому, що його тримання під вартою є необґрунтованим та невмотивованим, докази у даному кримінальному провадженні зібрані з порушенням норм діючого законодавства.

Заслухавши обвинуваченого та його захисника, які, кожен окремо, просили апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 задовольнити, прокурора, який заперечував проти задоволення вимог апеляційної скарги обвинуваченого, перевіривши доводи апеляційної скарги та надані матеріали, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги обвинуваченого за таких підстав:

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого; вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, ряд інших обставин та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Положеннями ч. 1 ст. 183 КПК України визначено: тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

В провадженні Дружківського міського суду Донецької області перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_8 за обвинуваченням за ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309КК України. Відносно обвинуваченого ОСОБА_8 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів.

Як вбачається з наданих матеріалів, ОСОБА_8 обвинувачується в скоєнні тяжкого злочину, за яким законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком понад 5 років. Зазначене вказує на наявність ризику того, що загроза застосування такого покарання може спонукати обвинуваченого на ухилення від суду.

Обвинувачений ОСОБА_8 ніде не працює, не одружений, тобто не має стійких соціальних зв`язків, може продовжити свою злочинну діяльність, пов`язану з незаконним обігом наркотичних засобів, вчинити інше кримінальне правопорушення.

За таких обставин, з урахуванням того, що в країні оголошений військовий стан, ризик ухилення обвинуваченого ОСОБА_8 від суду та його втечі продовжує існувати з високим ступенем ймовірності.

На підтвердження доводів обвинуваченого про наявність у нього постійного місця проживання як у переміщеної особи та належних умов проживання, наявність на його утриманні двох неповнолітніх дітей, стороною захисту належних доказів надано не було, а тому не може бути прийнято судом.

Доводи обвинуваченого щодо відсутності складу інкримінованих йому кримінальних правопорушень та недопустимість доказів, на яких ґрунтується обвинувачення, колегія суддів вважає безпідставними та передчасними, яким суд 1-ї інстанції має надати відповідну оцінку при ухваленні рішення за наслідками розгляду цього кримінального провадження.

Зважаючи на суспільний інтерес, який з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції цілком правильно зазначено, що запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів не передбачається можливим, оскільки вони не забезпечать його належну процесуальну поведінку.

При цьому, відповідно до вимог ч. 3 ст. 183 КПК України, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

У відповідності до положень ч.4 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: 1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; 2) щодо злочину, який спричинив загибель людини; 3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею; 4) щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України; 5) щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

В той же час, Європейський суд з прав людини неодноразово в своїх рішеннях вказував на те, що обґрунтовуючи неможливість обрання інших альтернативних запобіжних заходів замість тримання під вартою, суд повинен послатися на ті чи інші конкретні обставини, як цього вимагає пункт 3 статті 5 Конвенції. (рішення у справі «Осипенко проти України»)

У всіх випадках, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних запобіжних заходів (рішення у справі "Вренчев проти Сербії" п. 76).

Автоматична відмова в застосуванні застави без здійснення судового контролю є несумісною з вимогами пункту 3 статті 5 Конвенції (рішення у справі "S.B.C. v. the UK" п. п. 23-24).

Враховуючи вказану практику ЄСПЛ, ст. 183 КПК України, яка наділяє суд дискреційними повноваженнями щодо питання стосовно застави, однак відповідно до вказаної статті зобов`язує суд визначити розмір застави застосовуючи чи продовжуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а також беручи до уваги, що в даному кримінальному провадженні проведено значну кількість слідчих дій, зібрано великий об`єм доказової бази, що видно з долучених до клопотання матеріалів, враховуючи в тому числі, що ОСОБА_8 перебуває під вартою тривалий час, апеляційний суд вважає, що в даному випадку можливо визначити ОСОБА_8 заставу.

Згідно ч.4 ст.182 КПК України розмір застави визначається судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 КПК України. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

При цьому, виходячи з прецедентної практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стримуючим засобом, щоб виключити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Відповідно до п. 2 ч 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Враховуючи ступінь тяжкості інкримінованих обвинуваченому злочинів, обставини їх вчинення, майновий стан обвинуваченого, суспільний інтерес, інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України, колегія суддів вважає, що застава у розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який визначено у відповідності до вимог п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, здатна забезпечити виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених ст.194 КПК України.

За таких обставин, виходячи з вимог п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга обвинуваченого підлягає частковому задоволенню, а ухвалу суду першої інстанції слід скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання прокурора та продовжити ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з визначенням альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 183 КПК України, а також покладенням на нього відповідних процесуальних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст.ст. 376, 422-1 КПК України, колегія суддів -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 задовольнити частково.

Ухвалу Дружківського міського суду Донецької області від 19 квітня 2023 року, якою обвинуваченому за ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309КК України ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжено строк дії, обраного ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 08.06.2019 року, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Чернівецький слідчий ізолятор» терміном на 60 (шістдесят) днів, тобто, до 17.06.2023 року включно - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 задовольнити.

Продовжити ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах Державній установі «Чернівецький слідчий ізолятор» терміном на 60 (шістдесят) днів, тобто, до 17.06.2023 року включно.

Визначити ОСОБА_8 альтернативний запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 20 прожиткових мінімумів доходів громадян для працездатних осіб, що становить 53680 (п`ятдесят три тисячі шістсот вісімдесят) гривень.

Сума застави у національній грошовій одиниці може бути внесена, як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою заставодавцем.

У разі звільнення ОСОБА_8 з-під варти під заставу, покласти на нього обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою суду;

- не відлучатися із населеного пункту, де проживає, без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання.

Термін обов`язків у разі внесення застави визначити до 17 червня 2023 року.

У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у цій ухвалі, обвинувачений зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку із внесенням застави обвинувачений ОСОБА_8 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Попередити обвинуваченого ОСОБА_8 , що в разі невиконання покладених на нього зобов`язань внесена застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4