Справа № 503/283/23
Провадження № 1-кп/503/42/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 серпня 2023 року м. Кодима

Кодимський районний суд Одеської області:

у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у режимі відеоконференції (дистанційне судове провадження) між Кодимським районним судом Одеської області та Державною установою «Одеський слідчий ізолятор» за участю обвинуваченого ОСОБА_4 кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за номером:0000182 від 20.02.2023 року відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Петранка Рожнятівського району Івано-Франківської області, громадянину України, з неповною середньою освітою, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_2 , раніше судимого: вироком Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 03.09.2010 року за ч.1 ст.185 КК України до покарання у вигляді 120 годин громадських робіт; вироком Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 01.02.2011 року за ч.3 ст.185, ст.71 КК України до покарання у вигляді 3 років 1 дня позбавлення волі, звільненого умовно-достроково 25.01.2013 року на невідбутий термін 9 місяців 28 днів; вироком Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 09.04.2013 року за ч.2 ст.185, ст.71 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 1 рік, звільненого 09.04.2014 року по відбуттю терміну покарання; вироком Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 26.08.2014 року за ч.2 ст.185 КК України до покарання у вигляді 6 місяців арешту, звільненого 26.05.2015 року по відбуттю терміну покарання; вироком Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 20.05.2015 року за ч.2 ст.185 КК України до покарання у вигляді 5 місяців арешту, звільненого 20.10.2015 року по відбуттю терміну покарання; вироком Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 10.04.2017 року за ч.3 ст.185 КК України до покарання у вигляді 3 років позбавлення волі; вироком Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 01.11.2017 року за ч.3 ст.185, ч.4 ст.70 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців, на підставі ч.5 ст.75 КК України в строк основного покарання у вигляді позбавлення волі зараховано термін попереднього ув`язнення з 06.04.2017 року по 20.06.2017 року, з розрахунку, що один день попереднього ув`язнення дорівнює двом дням позбавлення волі; вироком Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 23.03.2018 року за ч.3 ст.185, ч.4 ст.70 КК України до покарання у вигляді 4 років позбавлення волі, ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 28.08.2019 року призначене покарання замінено на обмеження волі на невідбуту частину строку покарання 1 рік 4 місяці 23 дні, звільненого 22.12.2020 року та вироком Біляївського районного суду Одеської області від 08.06.2021 року за ч.3 ст.185 КК України до покарання у вигляді 3 років позбавлення волі, який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

17.02.2023 року в період часу з 18 години 00 хвилин до 23 години 59 хвилин, обвинувачений ОСОБА_4 , перебуваючи з дозволу потерпілого ОСОБА_6 за місцем його проживання, що розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , діючи в умовах воєнного стану, введеного в дію та продовженого Указами Президента України №133/2022 від 14.03.2022 року, №259/2022 від 18.04.2022 року, №341/2022 від 17.05.2022 року, №573/2022 від 15.08.2022 року, №757/2022 від 07.11.2022 року та №58/2023 від 06.02.2023 року, реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, скориставшись сприятливою для нього обстановкою, коли власник домоволодіння спав та залишив свої речі без нагляду, що на його переконання виключало можливість його втручання чи сторонніх осіб у його незаконні дії, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, знаходячись в спальній кімнаті вищевказаного житлового будинку з дозволу власника, шляхом вільного доступу, умисно, повторно, таємно, з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, викрав бувший у використанні мобільний телефон марки «Motorola moto E7 power» IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , вартістю 3709 гривень 30 копійок червоного кольору з сім-карткою оператора ПрАТ «Київстар» НОМЕР_3 та чохол чорного кольору бувший у використанні, який не становить матеріальної цінності для потерпілого. Після чого, з викраденим майном з місця події зник та розпорядився ним на власний розсуд, завдавши потерпілому матеріального збитку на загальну суму 3709 гривень 30 копійок.

Вищевказані дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфіковані за ч.4 ст. 185 КК України

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 після роз`яснення судом суті обвинувачення повністю та беззастережно визнав свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні; підтвердив всі фактичні обставини, час та місце вчинення злочину відповідно до обставин, вказаних в обвинувальному акті та пояснив, що дійсно, будучи обізнаним із введенням в Україні воєнного стану, знаходячись у ОСОБА_6 вдома, а саме в АДРЕСА_3 , умисно, повторно, таємно, викрав бувші у використанні мобільний телефон та чохол чорного кольору. Крім того, зазначив, що після вчинення таких дій з місця події збіг. Також, обвинувачений запевнив суд, що усвідомлює незаконність своїх дій, щиро кається, та обіцяє, що більше подібного не вчинить.

В судове засідання потерпілий ОСОБА_6 не з`явився та надав суду заяву, в якій просив підготовче судове засідання та судовий розгляд даного кримінального провадження проводити у його відсутність. В заяві зазначив, що цивільного позову подавати не буде. При призначенні покарання покладається на розсуд суду.

Учасники судового провадження не оспорювали фактичні обставини справи та правильно розуміли їх зміст. У суду відсутні сумніви щодо добровільності та істинності їх позиції.

З огляду на це, на пропозицію прокурора, яку підтримали обвинувачений та його захисник, суд у відповідності до ч.3 ст.349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, та ухвалив допитати обвинуваченого, дослідити документи щодо підстав накладення арешту на майно, речових доказів, проведення та оплати судової експертизи, а також матеріалів, характеризуючих особу обвинуваченого.

За таких обставин, суд роз`яснив учасникам судового провадження положення ч. 3ст.349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Вислухавши показання обвинуваченого, суд встановив що вони повністю узгоджуються з встановленими на досудовому розслідуванні обставинами кримінального правопорушення, які прокурор виклав в обвинувальному акті.

Отже, суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення доведена поза розумним сумнівом, дії обвинуваченого кваліфіковані вірно.

Своїми умисними діями, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, в умовах воєнного стану, ОСОБА_4 , вчинив кримінальне правопорушення, передбаченеч.4 ст. 185 КК України.

Загальна сума шкоди, завданої потерпілій особі внаслідок злочину складає 3709 гривень 30 копійок.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до ст.66 КК України, суд визнає його щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 в розумінні ст.67 КК України суд не встановив.

Стаття 50 КК України встановлює, що покарання є заходом примусу, яке застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 65 КК України, реалізуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд при призначенні покарання обвинуваченому враховує ступінь та тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, його суспільну небезпеку, відсутність обтяжуючих обставин та конкретні обставини справи.

Так, обвинувачений ОСОБА_4 щиро розкаявся у вчиненому ним кримінальному правопорушенні та активно сприяв розкриттю злочину, що в розумінні ст.66 КК України є обставинами, які пом`якшують покарання, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває. Обтяжуючих обставин судом не встановлено.

Однак, як встановлено, ОСОБА_4 , маючи не погашену у встановленому законом порядку судимість повторно вчинив корисливий злочин проти власності (крадіжку), яка має додаткові кваліфікуючі ознаки, що підвищує ступінь суспільної небезпечності відповідного кримінального діяння, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, яке згідно з класифікацією, наведеною у ст. 12 КК України, є тяжким злочином.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_4 не працює, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів проти власності, посередньо характеризується за місцем зареєстрованого проживання.

Відповідно до досудової доповіді, складеної 22.05.2023 року Подільським районним сектором №2 філії ДУ «Центр пробації» в Одеській області, ризик вчинення ним повторного кримінального правопорушення оцінюється як високий та з урахуванням особистості обвинуваченого, його способу життя, історії теперішнього правопорушення, орган з питань пробації вважає, що виправлення особи без позбавлення або обмеження волі може становити небезпеку для суспільства (у тому числі для окремих осіб). Разом з тим, вищевказаний орган вважає, що у разі, якщо суд дійде висновку про можливість звільнення від відбування покарання з випробуванням доцільним покладення на правопорушника обов`язків відповідно до п.2 та п.4 ч.3 ст.76 КК України.

Частина 1 ст.71 КК України встановлює, що якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Як встановлено судом, вироком Біляївського районного суду Одеської області від 08.06.2021 року (а.п.105-108), що набув законної сили 19.04.2022 року, ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, та призначено покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Отже, призначаючи міру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , за таких обставин, з врахуванням особи обвинуваченого, суд вважає, що його виправлення неможливо без ізоляції від суспільства та йому необхідне призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.4 ст.185 України. Крім того, на підставі ст.71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового складання, слід приєднати до покарання, призначеного за цим вироком, невідбуту частину покарання за вироком Біляївського районного суду Одеської області від 08.06.2021 року. Саме таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових злочинів, а також відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

Процесуальні витрати за проведення судової товарознавчої експертизи в сумі 220 гривень підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Запобіжний захід обвинуваченому до набрання вироком законної сили залишити попередній тримання під вартою в Державній установі «Одеський слідчий ізолятор».

У кримінальному провадженні застосовувались заходи забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна, які підлягають скасуванню відповідно до положень ч.4 ст.174 КПК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Речовими доказами слід розпорядитись у відповідності до положень ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 369-371, 373, 374, 376, 381-382 КПК України, суд, - ЗАСУДИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 6 (шести) років позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання, призначеного за цим вироком суду, частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Біляївського районного суду Одеської області від 08.06.2021 року, призначивши ОСОБА_4 остаточне покарання у виді 6 (шести) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_4 рахувати з часу його затримання, а саме: з 09.03.2023 року.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу залишити без змін - тримання під вартою в Державній установі «Одеський слідчий ізолятор».

Стягнути зі ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати на проведення судової товарознавчої експертизи в сумі 220 (двісті двадцять) гривень.

Речові докази: мобільний телефон моделі «Motorola E7 power IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 у чохлі чорного кольору та картонну коробку до нього, що знаходяться у камері зберігання речових доказів ВПД №1 Подільського РУП ГУ НП в Одеській області повернути потерпілому ОСОБА_6 .

Скасувати арешт, накладений на майно відповідно до ухвал слідчого судді Котовського міськрайонного суду Одеської області у даному кримінальному провадженні від 22.02.2023 року та від 24.02.2023 року

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення, через Кодимський районний суд Одеської області, шляхом подання апеляційної скарги.

Вирок суду у відповідності з вимогами ст. 394 ч.2 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до частини 3ст. 349 КПК України.

Вирок набуває законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя

Кодимського районного суду ОСОБА_1