Житомирський апеляційний суд
Справа №296/3989/23 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст.422 КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря: ОСОБА_5

захисника: ОСОБА_6

прокурора: ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 на ухвалу Корольовського районного суду м.Житомира

від 04 травня 2023 року, якою задоволено клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 02 липня 2023 року включно,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира

від 04 травня 2023 року продовжено обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 02 липня 2023 року без права внесення застави.

Суддя дійшов висновку, що слід продовжити обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки він обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за вчинення якого передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років, злочин пов`язаний із застосуванням насильства та умисними діями спрямованими на заподіяння смерті потерпілому, а також те, що обвинувачений не працює, не має постійного джерела доходу, тому може продовжити злочинну діяльність для забезпечення свого існування.

ОСОБА_8 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні, кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України.

В апеляційній скарзі захисник просить скасувати ухвалу суду та постановити нову, якою обрати ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту або особистого зобов`язання.

Зазначає, що у клопотанні про застосування запобіжного заходу стороною обвинувачення не наведено, а судом не встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Зазначає, що у клопотанні про застосування запобіжного заходу стороною обвинувачення не наведено, а судом не встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів.

На думку захисту, в матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які допустимі докази, які би вказували на вчинення підозрюваним саме інкримінованого йому злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України.

Зазначає, що діяння вчинене ОСОБА_8 містить інший склад злочину, а саме заподіяння тяжких тілесних ушкодження.

Стверджує, що суд не врахував, що ОСОБА_8 має стійкі соціальні зв`язки, постійне місце проживання, на утриманні батька інваліда, який 09.03.2023 похоронив ще одного сина (брата обвинуваченого).

Вказує, що твердження сторони обвинувачення про те, що ОСОБА_8 переховувався від досудового розслідування є помилковим, оскільки прокурором не долучено до клопотання жодного виклику, який би засвідчував про неявку ОСОБА_8 до слідчого чи суду.

Заслухавши доповідача, пояснення захисника, який підтримав апеляційну скаргу, заперечення прокурора щодо доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження відповідно до вимог ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Обвинувачений ОСОБА_8 заявив клопотання про розгляд справи без його участі, а тому колегія суддів вважає за можливе слухати справу у відсутність обвинуваченого.

В провадженні Корольовського районного суду м. Житомира перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_8 у вчиненні, кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати,обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Колегія суддів вважає що, суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження щодо обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.

ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, яке відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, вчинений проти життя та здоров`я особи, міра покарання за який, у разі визнання його винуватим, передбачає позбавлення волі від 7 до 15 років.

Доводи сторони захисту про те, що дії ОСОБА_8 , органом досудового розслідування кваліфіковано не вірно, судом апеляційної інстанції не можуть бути перевірені, оскільки ОСОБА_8 має статус обвинуваченого, у справі лише проведено підготовче засідання, докази суду не надавалися та тим не досліджувалися, а тому при вирішенні питання доцільності продовження строку тримання під вартою суд обмежений у наданні оцінки доказам та лише перевіряє чи є підстави для продовження.

Колегія суддів зважає і на те, що при розгляді питання щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слід враховувати і серйозність звинувачення та ризик втечі обвинуваченого. Крім цього, «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

Також, колегія суддів враховує і на те, що на даний час в Україні введено воєнний стан, що також є відповідним ризиком, який з врахуванням даних про особу обвинуваченого, характером злочинів у яких він обвинувачується додатково свідчить про правильність висновків суду, оскільки в зазначених умовах здійснення контролю за обвинуваченим правоохоронними органами, в разі застосування до нього інших більш м`яких запобіжних заходів, в тому числі домашнього арешту є ускладненим.

Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_8 , слідчий суддя достатньо обґрунтував свої висновки про наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК, а саме, можливості переховуватись від органу досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення з огляду на суспільну небезпечність самого кримінального правопорушення, в якому він підозрюється та його наслідки.

Суддею враховано, крім тяжкості злочину та можливості призначення суворого покарання, в разі визнання ОСОБА_8 винним, також відсутність у нього міцних соціальних зв`язків та постійного джерела доходу, дані про його особу, те що він раніше неодноразово судимий за вчинення умисних злочинів, в тому числі пов`язаних з насильством, знаходженням у судах інших кримінальних проваджень щодо нього, перебування його у розшуку.

Доводи захисника про незаконність зупинення досудового розслідування та оголошення розшуку ОСОБА_8 не є предметом розгляду у вказаній справі, а тому апеляційний суд позбавлений можливості надати оцінку цьому рішенню і для його оскарження існує інший порядок, визначений ст. 303 КПК України.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що ухвала суду є законною та обґрунтованою, винесена у відповідності до вимог кримінального процесуального закону, а тому апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування ухвали суду колегія суддів не знаходить.

Керуючись ст.ст. 331, 376, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 04 травня 2023 року, якою задоволено клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 до 02.07.2023 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили після її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: