печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 травня 2023 року м. Київ

Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , розглянувши скаргу ОСОБА_2 на постанову слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, ОСОБА_3 від 07.04.2020 про закриття кримінального провадження № 0001243 відомості про яке, 21.10.2014 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, -

В С Т А Н О В И В :

24.06.2020 ОСОБА_2 звернувся до слідчого судді Печерського районного суду міста Києва із скаргою на постанову слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, ОСОБА_3 від 07.04.2020 про закриття кримінального провадження № 0001243 відомості про яке, 21.10.2014 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Скаржник зазначав, що 21.06.2020 він отримав постанову слідчого про закриття вказаного кримінального провадження, а тому 24.06.2022 звернувся до Печерського районного суду м. Києва зі скаргою про скасування постанови про закриття кримінального провадження, оскільки на його думку слідчим не вчинялися слідчі дії, та невжиті заходи на дослідження обставин які мають значення для кримінального провадження. Вважає, що строк на оскарження постанови слідчого ним пропущено з поважних причин.

Відповідно до протоколу автоматичного визнання слідчого судді від 24.06.2020, скаргу розподілено на слідчого суддю ОСОБА_4 .

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 13.04.2023 задоволено заяву про самовідвід судді ОСОБА_4 та відповідно до протоколу повторного автоматизованого визначення слідчого судді від 19.05.2023, матеріали скарги 23.05.2023 передано для розгляду слідчому судді ОСОБА_1 .

Вивчивши скаргу та додані матеріали, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Порядок звернення до суду за судовим захистом у кримінальному провадженні врегульований Кримінальним процесуальним кодексом України. Зокрема, подання скарги на дії чи бездіяльність слідчого або прокурора під час досудового розслідування та оскарження судових рішень, що постановлені за наслідком розгляду скарги, має відбуватись з дотриманням певних умов, які визначені частиною 1 статтею 303 КПК України.

Відповідно до частини 1 статті 304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Як вбачається зі скарги ОСОБА_2 , предметом оскарження є постанова слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, ОСОБА_3 від 07.04.2020 про закриття кримінального провадження № 0001243 відомості про яке, 21.10.2014 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

У скарзі скаржник зазначає, що 21.06.2020 він отримав постанову слідчого від 07.04.2020 про закриття вказаного кримінального провадження, на підставі пункту 2 частини 1 статті 284 КПК України.

Натомість, слідчий суддя зазначає, що матеріалами наданими в обґрунтування підстав поновлення строку для оскарження постанови слідчого, зокрема наданою постановою слідчого (без ідентифікації дати її отримання) не підтверджується факт отримання ним оскаржуваної постанови при зазначених обставинах.

Натомість, обставин щодо неможливості отримання зазначеної постанови в період з 07.04.2020 до 21.06.2020, скаржник в скарзі не наводить.

Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку, що достатніх доказів підтвердження обставин щодо пропуску строку скаржником не надано.

Частиною 1 статті 117 КПК України передбачено, що строк виконання процесуальних дій поновлюється лише в тому випадку, якщо судом буде визначено поважність причини пропуску цього строку. Поняття поважних причин пропуску строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду. Під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи є об`єктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк.

Слідчий суддя вважає за необхідне звернути увагу на практику Європейського суду з прав людини щодо вирішення питань, пов`язаних із строком звернення до суду. Зокрема, в рішенні ЄСПЛ від 07.07.1989 у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" констатовано, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосується безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

У рішенні ЄСПЛ від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України" суд зробив висновок про те, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається вказувати підстави для поновлення строку. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан потрібного їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності).

Як свідчить практика Європейського суду (див., mutatis mutandis, справи "Нікітін проти Росії" (Nikitin v. Russia), заява № 50178/99, п. 57, ECHR 2004-VIII, та "Савінський проти України" (Savinskiy v. Ukraine), заява № 6965/02, п. 23, від 28 лютого 2006 року) повинні існувати будь-які "вагомі та непереборні обставини", які могли б служити обґрунтованим поясненням причин перегляду та скасування рішення.

З урахуванням зазначеної норми КПК України та практики ЄСПЛ, враховуючи, що з часу прийняття процесуального рішення, яке оскаржує ОСОБА_2 , минуло більш як два місяці, а обставини, на які посилається скаржник, як такі, що перешкодили йому реалізуватися право на оскарження постанови слідчого ТУ ДБР, розташованого у м. Києві, від 07.04.2020 про закриття кримінального провадження, внесеного до в ЄРДР за № 0001243 від 21.10.2014, у визначений чинним законодавством строк, не є обґрунтованими, вагомими та непереборними, слідчий суддя не знаходить підстав для поновлення строку для звернення з вищевказаною скаргою та доходить висновку про відмову в задоволенні вимоги про поновлення строку для звернення зі скаргою, передбаченого частиною 1 статті 304 КПК України, та повернення скарги заявнику на підставі пункту 3 частини 2 статті 304 КПК України.

При цьому, слідчий суддя роз`яснює, що за наявності інших поважних причин пропуску встановленого строку на звернення до суду, заявник не позбавлений можливості на повторне звернення до слідчого судді в порядку, передбаченому КПК України.

Керуючись ст. ст. 303, 304 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити ОСОБА_2 в поновленні строку для звернення до суду зі скаргою на постанову слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, ОСОБА_3 від 07.04.2020 про закриття кримінального провадження № 0001243 відомості про яке, 21.10.2014 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Скаргу ОСОБА_2 на постанову слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, ОСОБА_3 від 07.04.2020 про закриття кримінального провадження № 0001243 відомості про яке, 21.10.2014 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань - повернути особі, яка її подала.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів.

Слідчий суддя ОСОБА_1